ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 545/2564/22 Номер провадження 11-кп/814/1112/23Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 січня 2023 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем - ОСОБА_5 ,

за участі прокурора - ОСОБА_6 ,

представник установи - ОСОБА_7 ,

засудженої - ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції провадження за апеляційною скаргою засудженої ОСОБА_8 на ухвалу Полтавського районного суду Полтавської області від 18 липня 2022 року,

ВСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженці м. Виноградів Закарпатської області, українці, громадянці України, судимій,

засудженій:

16.01.2019 Чернігівським районним судом Запорізької області за ч.3 ст. 185, ч.4 ст. 70 КК України на 4 роки 8 місяців позбавлення волі,

відмовлено у задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Своє рішення суд мотивував тим, що ОСОБА_8 характеризується в установі задовільно, 27.07.2020 установою їй було відмовлено у поданні про заміну покарання більш м`яким як особі, яка не стала на шлях виправлення, за час відбування покарання отримала 2 заохочення та 2 стягнення, що вказує на нестабільну поведінку засудженої. Тому вважає, що засуджена не довела своє виправлення і не заслуговує на умово-дострокове звільнення від відбування покарання.

Не погоджуючись з рішенням суду засуджена подала апеляційну скаргу, в якій просить переглянути рішення суду та звільнити її умовно-достроково від відбування покарання.

Свою апеляційну скаргу мотивує тим, що під час ухвалення рішення суд недостатньо врахував те, що вона з 20.01.2019 до 16.04.2021 була працевлаштована на підприємстві установи та була звільнена через стан здоров`я. За час відбування покарання має лише 1 стягнення, яке погашено та отримала 2 заохочення, свою вину визнає, стягнення погашені. Тому вважає, що заслуговує на умовно-дострокове звільнення.

Інші учасники судового розгляду ухвалу не оскаржили.

Заслухавши доповідача, засуджену в підтримку апеляційної скарги, прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги та просив ухвалу залишити без змін, представника установи, який вважає за можливе звільнити засуджену умовно-достроково, матеріали провадження та особової справи, колегія суддів дійшла такого висновку.

Відповідно до частини 1 статті 81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

На підставі п.2 ч.3 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за корупційний нетяжкий злочин або кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисне кримінальне правопорушення і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисне кримінальне правопорушення, за яке вона засуджена до позбавлення волі.

Необхідною умовою застосування положень статті 81 КК України є те, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, про що, зокрема, може свідчити дотримання засудженим правил внутрішнього розпорядку, беззаперечне виконання законних вказівок і розпоряджень адміністрації органів кримінально-виконавчої системи, відсутність порушень дисципліни, зайняття трудовою діяльністю, добросовісне відношення до трудових обов`язків.

Так, під час апеляційного перегляду встановлено, що ОСОБА_8 засуджена вироком Чернігівського районного суду Запорізької області від 16.01.2019 за ч.3 ст. 185, ч.4 ст. 70 КК України на 4 роки 8 місяців позбавлення волі.

Початок строку покарання ОСОБА_8 рахується з 06.08.2018, кінець строку покарання - 06.04.2023.

У місцях позбавлення волі ОСОБА_8 перебуває з 07.08.2018, утримувалася в Державній установі «Запорізький слідчий ізолятор», де характеризувалася посередньо, стягнень та заохочень не мала, до праці не залучалася. З 15.02.2019 відбуває покарання в Державній установі «Надержинщинська виправна колонія (№65)». За час відбування покарання характеризується задовільно. Має 2 стягнення та 2 заохочення. Була працевлаштована на підприємстві установи в швейній бригаді № 21. До праці ставилася сумлінно, виконувала вчасно та якісно. На даний час не працевлаштована за станом здоров`я. Роботи по благоустрою місць позбавлення волі виконує. Дотримується правомірних відносин з працівниками установи.

Рішенням комісії установи у застосуванні ст. 101 КВК України відмовлено 26.02.2020, у поданні про застосування ст. 82 ст. 81 КК України відмовлено - 06.12.2020 та 16.09.2021, відповідно.

Згідно зі ст. 6 КВК України виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Ресоціалізація - свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства; повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві. Необхідною умовою ресоціалізації є виправлення засудженого.

Однією із головних умов для умовно-дострокового звільнення засудженого від відбування покарання є доведеність виправлення засудженого, тобто доведеність готовності засудженого до: самокерованої поведінки, сприйняття встановлених у суспільстві норм та правил поведінки, дотримання норм чинного законодавства.

Сумлінна поведінка і ставлення до праці є необхідним і достатнім доказом виправлення засудженого. При цьому висновок суду про виправлення засудженого повинен ґрунтуватися на всебічному врахуванні даних про його поведінку і ставлення до праці за весь час відбування покарання, а не за час, який безпосередньо передує настанню строку, після відбування якого можливе умовно-дострокове звільнення.

З урахуванням викладеного, зважаючи на обставини, встановлені під час розгляду, те, що засуджена порушувала порядок відбування покарання, за весь час відбування покарання в установі з 15.02.2019 має лише 2 заохочення та отримала 2 стягнення за порушення вимог режиму відбування покарання, останнє з яких достроково знято 04.07.2022, враховуючи поведінку засудженої за весь час відбування покарання, зокрема, що остання характеризувалася позитивно не протягом всього часу відбування покарання, неодноразово вчиняла кримінальні правопорушення, звільнялася від відбування покарання з випробуванням, проте на шлях виправлення не стала та продовжила вчиняти кримінальні правопорушення, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції ухвалив обґрунтоване рішення про відмову у задоволенні клопотання, так як засуджена не досягла необхідного ступеню виправлення.

З огляду на вказане відсутні підстави для скасування ухвали суду та задоволення апеляційної скарги засудженої.

Керуючись ст. 404, 407, 419КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу засудженої ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу Полтавського районного суду Полтавської області від 18 липня 2022 року щодо ОСОБА_8 - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

Головуючий ОСОБА_2

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4