ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа №621/2103/21 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження №11кп/818/1570/22 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.3 ст.185 КК України

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

- головуючого ОСОБА_2 ,
- суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
- при секретарі ОСОБА_5 ,
- за участю прокурора ОСОБА_6 ,

- захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м.Валки, в режимі відеоконференції, кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 на вирок Зміївського районного суду Харківської області від 15 липня 2022 року, -

УСТАНОВИЛА:

Цим вироком
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Липці Харківського району Харківської області. Громадянина України, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , на час постановлення вироку проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 , раніше судимого:
-13.10.2016 року Харківським районним судом Харківської області за ч.1 ст.185 КК України на 2 роки позбавлення волі із застосуванням ст.75 КК України з іспитовим строком 1 рік;
-30.01.2018 року Московським районним судом м.Харкова за ч.2 ст.15, ч.2 ст.186 КК України на 2 роки 6 місяців позбавлення волі;
-06.07.2020 року Харківським районним судом Харківської області за ч.2 ст.185, ч.3 ст.185 КК України на 4 роки 4 місяці 24 дні позбавлення волі,

засуджено за ч.3 ст.185 КК України на 3 роки позбавлення волі.

Як установив суд, у період з початку грудня 2020 року по 27 січня 2021 року у с.Пасіки Чугуївського району Харківської області ОСОБА_8 , перебував по вул.Синявіна, де у нього виник умисел на таємне викрадення чужого майна.

Реалізуючи зазначений умисел, ОСОБА_8 , проник на огороджену територію вказаного дачного домоволодіння, де шляхом пошкодження вікна гаражу проник до приміщення та переконавшись, що його дії ніким помічені не будуть, таємно, протиправно, з корисливих мотивів з метою наживи, викрав: бензинову мотокосу марки STIHL FS 87, вартістю 5 572 грн. 00 коп.; бензопилу марки STIHL MS 180, вартістю 2 967 грн. 30 коп.; автомобільну магнітолу марки Sony MEX-DV1000, вартістю 2 033 грн. 50 коп.; шуруповерт «BOSCH GSR 180-Li Professional», вартістю 3 710 грн. 00 коп.; електричну дрель «Dnipro-M», вартістю 800 грн. 00 коп.; перфоратор « BOSCH GBH 2-28 Professional», вартістю 4 634 грн. 00 коп.; електричний лобзик «BOSCH PST 700 E», вартістю 610 грн. 00 коп.; два ціпка універсальні до бензопили марки Rapid Micro (RM) 1,6 mm, загальною вартістю 926 грн. 00 коп.; насадку на мотокосу марки STIHL FS 87 AUTOCUT 46-2, вартістю 415 грн. 80 коп.; ніж на 40 зубів на мотокосу марки STIHL FS 87 FS 25, вартістю 709 грн. 80 коп.; ніж трилопатевий на мотокосу марки STIHL FS 87 FS 250, вартістю 581 грн. 00 коп.; ніж до кущоріза дволопатевий на мотокосу марки STIHL FS 310 FS 450, вартістю 725 грн. 90 коп.; леску для мотокоси косильну струну STIHL діаметром 2,7 мм. х 358м., вартістю 906 грн. 00 коп.; каністру мастила обємом 10 літрів для двотактних двигунів STIHL, вартістю 1 686 грн. 00 коп.; п`ять вуличних діодних гірлянд, довжиною по 5 м., кожна загальною вартістю 560 грн. 00 коп.; чотири автомобільні колеса в зборі, які складають з покришок марки «ROSAVA», модель БЦ-4 розмір 175х70 R13 та металевих колісних дисків до автомобіля ВАЗ розміром R13, загальною вартістю 3 141 грн. 60 коп.; два електричні самовари вітчизняного виробництва, загальною вартістю 500 грн. 00 коп.

Викраденим майном ОСОБА_8 розпорядився на свій розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_9 шкоду на загальну суму 31 378 грн. 90 коп.

Зазначеними діями ОСОБА_8 , вчинив таємне викрадення чужого майна, поєднане з проникненням у приміщення, вчинене повторно.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 , не оспорюючи обґрунтованості засудження та правильності кваліфікації дій ОСОБА_8 , просить пом`якшити призначене йому покарання, звільнивши від його відбування з випробуванням на підставі ст.75 КК України. Зазначив, що ОСОБА_8 є учасником АТО; має на утриманні бабусю похилого віку, яка страждає на ряд тяжких хронічних захворювань; щиро розкаявся у вчиненому злочині, активно сприяв розкриттю злочину, відсутні обтяжуючі покарання обставини; за місцем проживання скарг на нього не надходило; неофіційно працевлаштований; позовних вимог з боку потерпілого заявлено не було. Наголосив, що Верховний Суд у своїх постановах не раз зазначав про те, що наявність у особи непогашеної судимості відповідно до закону не є перешкодою для застосування до неї ст.75 КК України.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення захисника ОСОБА_7 , який підтримав свою апеляційну скаргу, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Фактичні обставини кримінального правопорушення і кваліфікація дій ОСОБА_8 за ч.3 ст.185 КК України в апеляційній скарзі не оспорюється, тому згідно положень ч.1 ст.404 КПК України висновки суду першої інстанції щодо цих обставин в апеляційному порядку не перевірялися.

Відповідно до вимог ст.65 КК України, суд призначає покарання в межах, установлених у санкції статті Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, враховуючи його ступінь тяжкості, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. При цьому особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження злочинів.

Згідно до положень ст.75 КК України, у разі, якщо суд при призначенні покарання у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Покарання обвинуваченому ОСОБА_8 призначено необхідне і достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів, згідно з вимогами ст.65 КК України.

При цьому судом враховано характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, який раніше судимий за корисливі злочини, за останнім вироком має непогашену судимість, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває; за місцем проживання скарг на його поведінку не надходило; проходив строкову військову службу у Національній гвардії України, у період з 08.09.2014 року по 06.10.2014 року безпосередньо брав участь в антитерористичній операції; на час вчинення злочину працював вантажником АТ «Новий стиль»; відсутність обтяжуючих покарання обставин.

Таким чином судом були враховані майже всі обставини, на які посилається у своїй скарзі захисник.

Що стосується твердження сторони захисту про наявність таких пом`якшуючих покарання обставин, як щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, то вони є безпідставними.

Згідно висновків Великої Палати Верховного суду, які містяться у постанові від 27 листопада 2019 року (кримінальне провадження 629/847/15-к) щире каяття - це певний психічний стан винної особи, коли вона засуджує свою поведінку, прагне усунути заподіяну шкоду та приймає рішення більше не вчиняти злочинів, що об`єктивно підтверджується визнанням особою своєї вини, розкриттям всіх відомих їй обставин вчиненого діяння, вчиненням інших дій, спрямованих на сприяння розкриттю злочину, або відшкодування завданих збитків чи усунення заподіяної шкоди.

Каяття передбачає, окрім визнання особою факту вчинення злочину, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому злочині, відверту негативну оцінку своєї злочинної поведінки, визнання тих обставин, які ставляться в провину, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинно виражатися в намаганні особи відшкодувати завдані злочином збитки, бажанні виправити наслідки вчиненого та готовність нести покарання. Факт щирого каяття особи у вчиненні злочину повинен знайти своє відображення в матеріалах кримінального провадження.

Однак матеріали кримінального провадження, не містять даних на підтвердження того, що обвинувачений під час судового слідства намагався відшкодовувати збитки потерпілому, та враховуючи відсутність докорів сумління і готовності нести кримінальну відповідальність, що виразилося у зверненні до суду із проханням звільнити від призначеного покарання з іспитовим строком свідчить про нещирість каяття обвинуваченого.

Згідно висновків, які містяться у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року (кримінальне провадження №288/1158/16-к), під активним сприянням розкриттю злочину розуміють дії винної особи, спрямовані на надання органам досудового розслідування і суду допомоги у з`ясуванні дійсних обставин справи, які ще не були відомі цим органам. Саме лише визнання власної винуватості під тиском зібраних доказів і підтвердження інформації, вже встановленої компетентними органами з інших джерел, не є активним сприянням розкриттю злочину.

Як слідує із матеріалів кримінального провадження, у них не міститься даних про повідомлення обвинуваченим органам досудового розслідування таких обставин вчинення злочину, які б не були встановлені ними на підставі показань потерпілих та інших доказів.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов обґрунтованого висновку про можливість виправлення обвинуваченого лише в умовах ізоляції від суспільства з призначенням покарання у виді позбавлення волі у розмірі, який колегія суддів вважає необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження нових злочинів, без застосування ст.75 КК України.

Що стосується посилання захисника ОСОБА_7 на відсутність претензій з боку потерпілого, то це саме по собі, за наявності вищевказаних обставин, не є підставою для призначення ОСОБА_8 покарання із застосуванням положень ст.75 КК України.

Не є підставою для пом`якшення покарання і наявність у обвинуваченого ОСОБА_8 бабусі похилого віку.

З огляду на наведене, підстави для зміни вироку - відсутні.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:
Вирок Зміївського районного суду Харківської області від 15 липня 2022 року щодо ОСОБА_8 залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а обвинуваченим, який тримається під вартою, - у той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

Головуючий:

Судді: