Справа № 368/1109/22
УХВАЛА

Іменем України

м. Кагарлик Київської області "11" січня 2023 р.

Слідчий суддя Кагарлицького районного суду Київської області: ОСОБА_1

При секретарі - ОСОБА_2

- розглянувши клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна, (подана в порядку ст. 174 КПК України), -

В С Т А Н О В И В :

04.01.2023 року на адресу Кагарлицького районного суду надійшло клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна, (подана в порядку ст. 174 КПК України), в якому ОСОБА_3 просить слідчого суддю винести ухвалу, на підставі якої:

1. Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Кагарлицького районного суду Київської області від 11 листопада 2022 року на тимчасово вилучений під час огляду місця події 04.11.2022 року автомобіль марки «ЗАЗ 110307», д.н.з. НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та який на праві власності належить його синові, - ОСОБА_4 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , та знаходиться на зберіганні на майданчику тимчасового утримання транспортних засобів, що розташований за адресою: Київська обл., Обухівський р-н., м. Миронівка, вул. Соборності, 139.

2. Розгляд даного клопотання проводити без його участі.

Вимоги, викладені в прохальній частині клопотання, ОСОБА_3 в мотивувальній його частині обгрунтовує наступними обставинами та нормами права:

- Слідчим відділом Обухівського районного управління поліції ГУНП в Київській області здійснювалося досудове розслідування кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001275 від 04 листопада 2022 року за ознаками кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України за фактом порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспортного засобу особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілим водієві та пасажирові тілесні ушкодження різного ступеня тяжкості.

Під час огляду місця події цієї ДТП, здійсненого 04.11.2022, вилучено транспортний засіб, автомобіль марки «ЗАЗ 110307», д.н.з. НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що на праві власності належить його синові ОСОБА_4 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , з подальшим направленням цього автомобіля на зберігання на майданчик тимчасового утримання транспортних засобів, розташованого за адресою: Київська обл., Обухівський р-н., м. Миронівка, вул. Соборності, 139.

11.11.2022 слідчим суддею Кагарлицького районного суду Київської області, за поданням прокурора Кагарлицького відділу Обухівської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_5 , винесено ухвалу про накладення арешту на вилучений під час огляду місця події 04.11.2022 року зазначений вище транспортний засіб.

З огляду на те, що станом на день його звернення з цим клопотанням, дане кримінальне провадження вже закрито (копія Витягу з ЄРДР додається), вважає, що відсутня необхідність подальшого арешту на вилучене майно та є всі підстави для скасування арешту.

Відповідно до ч. 3 ст. 41 Конституції України, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КГІК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про судову практику в справах про зняття арешту з майна" від 03.06.2016 № 5, за наявності кримінального провадження власник чи інший володілець майна може звернутися до суду за захистом свого порушеного, невизнаного чи оспорюваного права власності у загальному порядку. Після підтвердження цього права зазначена особа, як і титульний власник майна, у тому числі й особа, яка не є учасником кримінального провадження, має право на звернення з клопотанням про скасування арешту та вирішення інших питань, які безпосередньо стосуються її прав, обов`язків чи законних інтересів, у порядку, передбаченому статтями 174, 539 Кримінального процесуального кодексу України, до суду, що наклав арешт.

Європейський суд з прав людини неодноразово у своїх рішеннях в тому числі щодо України констатував, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 ст. 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна із сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановления нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами (див. п. 46 рішення у справі «Устименко проти України», п. п. 51,52 рішення у справі «Рябих проти Росії», п. 31 рішення у справі «Марушин проти Росії», п. 61 рішення у справі «Брумареску проти Румунії»).

Основною метою ст. 1 Першого протоколу до конвенціїє запобігання свавільному захопленню власності, конфіскації, експропріації та інших порушень безперешкодного користування своїм майном. При цьому ЄСПЛ постійно вказує на необхідність дотримання справедливої рівноваги між інтересами суспільства та необхідністю дотримання фундаментальних прав окремої людини (рішення у справах «Sperrongand Lonnrothv Sweden» від 23.09.1982, «Новоселецький проти України» від 11.03.2003, «Федоренко проти України» від 01.06.2006).

Відповідно до ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 174 КПК України, - третя особа, - ОСОБА_3 - просить слідчого суддю задовольнити вимоги, викладені в прохальній частині клопотання.

04.01.2023 року автоматизованою системою документообігу суду на підставі ч. 3 ст. 35 КПК України для слухання даного кримінального провадження був визначений слідчий суддя Кагарлицького районного суду ОСОБА_1 , присвоєно справа № 368/1109/22, провадження № 1 кс/368/9/23.

06.01.2023 року слідчим суддею винесено ухвалу, згідно з якою:

1. Відкрити провадження у справі за клопотанням ОСОБА_3 про скасування арешту майна, (подана в порядку ст. 174 КПК України).

2. Слухання кримінального провадження призначити на 08 год. 30 хв. 11.01.2023 року.

3. В судове засідання викликати учасників процесу:

- прокурора Кагарлицького відділу Обухівської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_5 (в залу судових засідань Кагарлицького районного суду Київської області за адресою: 09201, Київська область, м. Кагарлик, вул. Володимира Великого, 3);

- третю особу, - ОСОБА_3 (в залу судових засідань Кагарлицького районного суду Київської області за адресою: 09201, Київська область, м. Кагарлик, вул. Володимира Великого, 3);

В судове ззасідання, яке відбулося 11.01.2023 року, - третя особа, ОСОБА_6 не з`явився, проте, - на даресу Кагарлицького районного суду Київської області надійшла письмова заява клопотання третьої особи ОСОБА_3 , в якій він просить суд слухати справу без його участі, вимоги, викладені в клопотанні підтримує, та просить їх задовольнити.

В судове засідання, яке відбулося 11.01.2023 року, прокурор Кагарлицького відділу Обухівської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_5 не з`явилася, проте, - на адресу Кагарлицького районного суду Київської області надійшла письмова заява клопотання прокурора, в якій вона просить суд слухати справу без її участі, проти задоволення вимог, викладених в клопотанні ОСОБА_3 , - не заперечує.

Вивчивши матеріали справи, вважаю за можливе на підставі ч. 4 ст. 107 КПК України розглянути справу без участі осіб, які беруть участь у справі та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, та ухвалити судове рішення у виді ухвали, як окремого процесуального документу (з постановленням в нарадчій кімнаті) на підставі наявних у справі доказів, та вимоги, викладені в клопотанні третьої особи про скасування арешту з майна, - задовольнити, обґрунтовуючи своє рішення наступним.

Фактичні обставини справи, встановлені в судовому засіданні, та застосування до них норм матеріального та процесуального права.

- 11. листопада 2022 року слідчим суддею Кагарлицького районного суду Київської області в справі № 368/1109/22, провадження № 1 кс/368/229/22, винесено ухвалу, згідно з якою:

1. Клопотання прокурора Кагарлицького відділу Обухівської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_5 про арешт тимчасово вилученого майна у кримінальному провадженні № 0001275 від 04.11.2022 року з попередньою правовою кваліфікацією за ч. 1 ст. 286 КК України, - задовольнити частково.

2. В рамках кримінального провадження № 0001275 від 04.11.2022 року з попередньою правовою кваліфікацією за ч. 1 ст. 286 КК України, - накласти арешт на відчуження та розпорядження на тимчасово вилучене майно під час огляду місця події від 04.11.2022 року, а саме:

- транспортний засіб, - автомобіль марки «ЗАЗ 110307», д.н.з НОМЕР_1 , який згідно матеріалів кримінальног провадженя знаходиться згідно рішення слідчого на майданчику тимчасового утримання транспортних засобів за адресою: Київська обл., м. Миронівка, вул. Соборності, 139, та який на праві приватної власності належить ОСОБА_4 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 м.т. 067-793- 99-08).

3. Слідчому, уповноваженому на проведення досудового розслідування в даному кримінальному провадженні, при зберіганні речового доказу, - автомобіля марки «ЗАЗ 110307», д.н.з НОМЕР_1 , який на праві приватної власності належить ОСОБА_4 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ( м.т. НОМЕР_2 ), - неухильно дотримуватися вимог «Порядком зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження», затвердженого постановою КМУ №1104 від 19.11.2012 року.

4. Контроль за виконням зберігання речового доказу покласти на прокурора Кагарлицького відділу Обухівської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_5 .

5. В решті клопотання відмовити.

Проте, як вбачається з витягу з ЄРДР, - кримінальне провадження № 0001275 з попередньою правовою кваліфікацією за ч. 1 ст. 286 КК України, (в рамках якого слідчим суддею було накладено арешт на тимчасово вилучене майно у виді автомобіля) - закрите 29.12.2022 року, - що і є підставою для задоволення вимог, викладених в клопотання третьої особи, - ОСОБА_3 , з огляду на наступні норми права.

Норми права, використані під час винесення ухвали.

У відповідності до ст. 131 КПК України з метою досягнення дієвості кримінального провадження застосовуються заходи забезпечення кримінального провадження, зокрема, - арешт майна, ( п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України).

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей, тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди.

У відповідності до ст. 168 КПК України тимчасово вилучити майно може кожен, хто законно затримав особу в порядку, передбаченому статтями 207, 208 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Згідно з ч. 5 ст. 171 КПК України клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

Підставою для арешту вказаного майна є достатність підстав та розумних підозр вважати, що вони підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, та (або) зберегли на собі його сліди.

Метою арешту майна в даному кримінальному провадженні було забезпечення його збереження, - як речового доказу.

Так, згідно абзацу 2 го ч. 1 ст. 174 КПК України:

- арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Слід зазначити, що із клопотанням про скасування незаконного арешту майна, окрім підозрюваного чи обвинуваченого, може звернутися будь який власник такого майна.

Вважаю, що гр. ОСОБА_3 є третьою особою, - так як є фактичним володільцем спірного майна, яке належить на праві власності його сину, та який на даний час перебуває у збройних силах України.

Згідно з положеннями ст. 41 Конституції України «кожен має право володіти, користуватися ірозпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.

Згідно окремої думки судді ОСОБА_7 до постанови колегії суддів Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 20 листопада 2018 року у провадженні № 51 6264км18 (справа № 653/139/17):

- арешт майна є триваючим втручанням у право власності, - а іноді і в право на особисте та сімейне життя, - тому рішення, навіть правильне, яке встановлює арешт майна, може з часом втратити свою обґрунтованість в результаті зміни обставин, які правомірність такого арешту обґрунтовували. Це може потребувати зміни в режимі арешту майна і навіть його скасування. Ці рішення є не менш важливими, якщо не більш важливими в контексті дотримання права на мирне володіння майном, оскільки з часом втручання в таке право вимагає все більш і більш переконливих аргументів.

Отже, дійсно, арешт майна, (зняття арешту з якого є предметом розгляду даного кримінального провадження, - є втручанням у право власності фізичних осіб, - ОСОБА_4 , та ОСОБА_3 ), як засіб забезпечення кримиінального провадження, - втратив на даний час свою обгрунтованість та необхідність в результаті зміни обставин, які правомірність такого арешту обумовлювали, - шляхом закриття кримінального провадження уповноваженою на те особою.

Відповідно, обставини, вказані в мотивувальній частині клопотання третьої особи ОСОБА_3 щодо необхідності скасування такого майна,- заслуговують на увагу, та, відповідно, - є підставою для скасування арешту з майна третьої особи.

Відповідно до Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про судову практику в справах про зняття арешту з майна" від 03.06.2016 № 5, за наявності кримінального провадження власник чи інший володілець майна може звернутися до суду за захистом свого порушеного, невизнаного чи оспорюваного права власності у загальному порядку. Після підтвердження цього права зазначена особа, як і титульний власник майна, у тому числі й особа, яка не є учасником кримінального провадження, має право на звернення з клопотанням про скасування арешту та вирішення інших питань, які безпосередньо стосуються її прав, обов`язків чи законних інтересів, у порядку, передбаченому статтями 174, 539 Кримінального процесуального кодексу України, до суду, що наклав арешт.

Європейський суд з прав людини неодноразово у своїх рішеннях в тому числі щодо України констатував, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 ст. 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна із сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановления нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами (див. п. 46 рішення у справі «Устименко проти України», п. п. 51,52 рішення у справі «Рябих проти Росії», п. 31 рішення у справі «Марушин проти Росії», п. 61 рішення у справі «Брумареску проти Румунії»).

Основною метою ст. 1 Першого протоколу до конвенціїє запобігання свавільному захопленню власності, конфіскації, експропріації та інших порушень безперешкодного користування своїм майном. При цьому ЄСПЛ постійно вказує на необхідність дотримання справедливої рівноваги між інтересами суспільства та необхідністю дотримання фундаментальних прав окремої людини (рішення у справах «Sperrongand Lonnrothv Sweden» від 23.09.1982, «Новоселецький проти України» від 11.03.2003, «Федоренко проти України» від 01.06.2006).

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. 41 Конституції України, ч.ч. 1, 2 ст. 174, ч. 2 ст. 369, 370 372, 376 КПК України, -

У Х В А Л И В :

Клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна, (подана в порядку ст. 174 КПК України), - задовольнити частково.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Кагарлицького районного суду Київської області від 11 листопада 2022 року (справа № 368/1109/22, провадження № 1 кс/368/229/22), на тимчасово вилучений під час огляду місця події 04.11.2022 року автомобіль марки «ЗАЗ 110307», д.н.з. НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та який на праві власності належить його синові, - ОСОБА_4 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , та знаходиться на зберіганні на майданчику тимчасового утримання транспортних засобів, що розташований за адресою: Київська обл., Обухівський р-н., м. Миронівка, вул. Соборності, 139.

Автомобіль марки «ЗАЗ 110307», д.н.з. НОМЕР_1 , - повернути ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю с. Тараси Поліського району Київської області, громадянину України, паспорт громадянина України серії НОМЕР_3 , виданий 5 лютого 1997 року Ржищівським МВМ ГУ МВС України в Київській області, РНОКПП: НОМЕР_4 .

Ухвала підлягає до негайного виконання.

Ухвала на підставі ст. 309 КПК України оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1