ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 січня 2023 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду у складі:

судді-доповідача ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі судового засідання ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000524 від 26 листопада 2020 року, за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_5 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 , на ухвалу Герцаївського районного суду Чернівецької області від 27.12.2022 року, постановлену в порядку ст.331 КПК України, щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Сьомаки Хмільницького району Вінницької області, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою АДРЕСА_2 , громадянина України, українця за національністю, одруженого, раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.146 та ч.2 ст.189 КК України, -

УСТАНОВИЛА:

Ухвалою Герцаївського районного суду Чернівецької області від 27.12.2022 року задоволено клопотання прокурора та продовжено щодо обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк тримання під вартою в Державній Установі «Чернівецький слідчий ізолятор» терміном 60 ( шістдесят ) днів до 24 лютого 2023 року, включно.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням адвокат ОСОБА_5 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 , подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати оскаржувану ухвалу та постановити нову ухвалу, якою обрати інший запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту по місцю реєстрації проживання обвинуваченого ОСОБА_6 із покладенням на нього відповідних обов`язків, або запобіжний захід у вигляді застави в мінімальному розмірі встановленому законом.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що в клопотанні сторони обвинувачення та в мотивувальній частині оскаржуваної ухвали в порушення вимог процесуального закону не додано та не наведено жодних доказів, за яких суд дійшов висновку про неможливість застосування інших запобіжних заходів не пов`язаних з триманням під вартою і неможливості таких заходів забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

ЄУНСС: 714/327/21 Головуюча у 1-ій інстанції: ОСОБА_8

НП: 11-кп/822/523/22 Суддя-доповідач: ОСОБА_1

Категорія: ч.2 ст.146,

ч.2 ст.189 КК України

Стверджує, що основною підставою за відсутності доведеності існування ризиків залишилась тяжкість покарання за інкриміновані обвинуваченому кримінальні правопорушення.

Вважає, що судом не враховано при обранні виключного запобіжного заходу, що обвинувачений раніше не судимий, має зареєстроване постійне місце проживання, міцні соціальні зв`язки, є особою, яка раніше не притягалась до кримінальної відповідальності, по місцю утримання в СІЗО характеризується виключно позитивно, має ряд хронічних захворювань (гіпертонічна хвороба 2 стадії, цукровий діабет, ішемічна хвороба серця, дифузний кардіосклероз).

Заслухавши доповідь судді, який виклав суть ухвали та вимоги апеляційної скарги захисника обвинуваченого ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_5 , перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Згідно ч.1 ст.404 КПК України, апеляційний суд переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ч.4 ст.176 КПК України, запобіжні заходи застосовуються, зокрема, під час судового провадження - судом за клопотанням прокурора.

Приписами ст.331 KПК України встановлено, що під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Із наданих матеріалів справи слідує, що в провадженні Герцаївського районного суду Чернівецької області перебуває кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000524 від 26 листопада 2020 року по обвинуваченню ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.146 та ч.2 ст.189 КК України.

Оскаржуваною ухвалою було задоволено клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу - тримання під вартою ОСОБА_6 , та продовжено строк його тримання під вартою на період судового розгляду справи, але не більше ніж на шістдесят днів, тобто до 24 лютого 2023 року, без визначення розміру застави.

З такою ухвалою погоджується і колегія суддів, оскільки суддею під час розгляду клопотання прокурора були в повній мірі досліджені обставини з якими закон пов`язує можливість продовження строку тримання під вартою, перевірено наявність обставин, які свідчать про те, що заявлені ризики не зменшилися та продовжують існувати і вони виправдовують тримання під вартою останнього, зважаючи на те, що судовий розгляд ще триває.

Так, на даний час виникла необхідність у продовженні строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 , оскільки наявні підстави про те, що ризики не зменшилися.

Зокрема, обґрунтованим та доведеним, на думку судової колегії є посилання суду в рішенні та прокурором у клопотанні на те, що ризики, заявлені під час продовження ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, продовжують існувати та не зменшились і свідчать про те, що останній може переховуватися від суду (враховуючи тяжкість вчинених кримінальних правопорушень, санкція одного із яких, передбачає безальтернативне покарання у виді позбавлення волі до семи років); незаконно впливати на потерпілого, свідків (на даний час свідки та потерпілий в судовому засіданні не допитані, а оскільки покази їх досліджуються судом безпосередньо існує ризик впливу зі сторони обвинуваченого), вчиняти інше кримінальне правопорушення.

Твердження апелянта про те, що висновки суду першої інстанції, які викладені судом у рішенні, не відповідають обставинам справи і що наведенні прокурором у клопотанні ризики є надуманими, не беруться судом до уваги, оскільки спростовуються вищенаведеним і наданими матеріалами провадження.

Наявність у обвинуваченого ОСОБА_6 ряд хронічних захворювань, про наявність яких було зазначено адвокатом ОСОБА_5 в поданій апеляційній скарзі, не можуть бути визнані обставинами, які перешкоджають його триманню під вартою. При цьому, матеріали кримінального провадження не містять будь-яких даних, що поточний стан здоров`я обвинуваченого перешкоджає перебуванню в ізоляції від суспільства.

Також районний суд, керуючись п.1 ч.4 ст.183 КПК України, обґрунтовано не визначив обвинуваченому, як альтернативну міру запобіжного заходу, заставу, оскільки ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину поєднаного із погрозою насильства.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

При цьому, ЄСПЛ у своїх рішеннях наголошував, що тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

В ході судового розгляду справи не встановлено обставин, які б вказували, що ОСОБА_6 став менш суспільно-небезпечним і застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу забезпечить його правильну процесуальну поведінку під час розгляду даного кримінального провадження та буде достатнім для запобігання ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

З огляду на викладене, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку, що оскаржувана ухвала судді є законною та обґрунтованою, оскільки постановлена у відповідності до вимог закону та на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми доказами, дослідженими та оціненими судом, та не вбачає підстав для задоволення поданої апеляційної скарги.

Виходячи з наведених в апеляційній скарзі мотивів, за наслідками апеляційного розгляду, суд не знаходить законних та обґрунтованих підстав для скасування оскаржуваної ухвали чи зміни запобіжного заходу обвинуваченому, як про це просила сторона захисту.

Жодних нових обставин, які б впливали на обґрунтованість поданої апеляційної скарги, судовою колегією не встановлено.

Керуючись ст.ст.177, 183, 404, 407, 418, 419, 422-1, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 , залишити без задоволення, а ухвалу Герцаївського районного суду Чернівецької області від 27.12.2022 року щодо продовження строку тримання під вартою ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.146 та ч.2 ст.189 КК України - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя доповідач: Судді

____________ _______________ _______________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3