Єдиний унікальний номер: 375/304/21
Провадження № 1-кп/375/9/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2023 року смт Рокитне

Рокитнянський районний суд Київської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду в смт Рокитне обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000005, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 14.02.2021, за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Синява Білоцерківського району Київської області, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , є громадянином України, українця, з середньою освітою, не одруженого, маючого на утриманні неповнолітню дитину 2006 року народження, не працюючого, ідентифікаційний номер платника податків - НОМЕР_1 , раніше судимого: - 16.08.2011 Рокитнянським районним судом Київської області за ч.2 ст. 309 КК України до позбавлення волі строком на 4 роки 3 місяці, на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком 1 рік; - 31.07.2012 Рокитнянським районним судом Київської області за ч.3 ст. 185, 71 КК України 4 роки 6 місяців позбавлення волі; - 31.07.2015 звільнений з Копичинської виправної колонії Тернопільської області №112 на підставі ухвали Гусятинського районного суду Тернопільської області з заміною покарання на виправні роботи,

у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених частиною 3 статті 185 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_4 будучи раніше судимим за вчинення злочинів проти власності, маючи не зняту та не погашену в законному порядку судимість, повторно вчинив ряд злочинів проти власності при наступних обставинах:

Так, 11.02.2021 близько 23 години ОСОБА_4 знаходився неподалік будинку АДРЕСА_3 та направлявся до місця свого проживання. В цей час він помітив, що під будинком був відсутній автомобіль ОСОБА_6 та в квартирі останньої не світилось. Зрозумівши, що ОСОБА_6 та її родини не має вдома, у ОСОБА_4 виник злочинний умисел на проникнення до житла останньої з метою таємного викрадення майна з метою його продажу.

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на вчинення таємного викрадення чужого майна, ОСОБА_4 діючи повторно, умисно, керуючись корисливим мотивом, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, зайшов до місця свого проживання до квартири АДРЕСА_4 , де взяв в`язку власних ключів та направився до місця проживання ОСОБА_6 .

Близько 23 години 30 хвилин ОСОБА_4 , знаходячись поруч з квартирою АДРЕСА_3 , де проживає ОСОБА_6 зі своєю родиною, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом підбору ключа відімкнув замок вхідних дверей квартири та таким чином проник до її середини. Знаходячись в середині квартири ОСОБА_4 оглянув наявні в ній речі та предмети, після чого взяв в руки відеокамеру марки "Sony DCR-SR45E" сірого кольору, ручний блендер марки "Elenberg НВ 2208" чорного кольору, без комплекту насадок та електричний бездротовий шуруповерт марки "Makita", зеленого кольору, S: МАК BDF453SHE, ударна дрель "Енергомаш ДУ- 2175А" та виніс їх за межі квартири та таким чином вчинив таємне викрадення чужого майна.

Замкнувши замок вхідних дверей квартири ОСОБА_6 , ОСОБА_4 залишив місце вчинення злочину, а викрадене майно в подальшому збув невстановленій досудовим розслідуванням особі.

Згідно з висновком експерта № 649 від 18.02.2021, складеним за результатами проведення судової товарознавчої експертизи, станом на 11.02.2022 ринкова вартість з урахуванням зносу відеокамери марки "Sony DCR-SR45E", сірого кольору, яка була у використанні з 12.02.2009 року складає 1600 грн., ручного блендера марки "Elenberg НВ 2208", чорного кольору, без комплекту насадок, який був у використанні з 04.06.2020 року складає 366,33 грн., електричного бездротового шуруповерта марки "Makita", зеленого кольору, S: МАК BDF453SHE, без зарядного пристрою, який був у використанні з 2011 року складає 3321,72 грн., ударної дрелі "Енергомаш ДУ- 2175А" яка була у користуванні з травня 2017 року складає 808,07 грн.

Своїми умисними протиправними діями ОСОБА_4 завдав потерпілій ОСОБА_6 майнову шкоду на загальну суму 5288,05 грн. та ОСОБА_7 майнову шкоду на загальну суму 808,07 грн.

Таким чином ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні таємного викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно, поєднаного з проникненням у житло, тобто у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.

Крім того, ОСОБА_4 обвинувачується у тому, що він 12.02.2021 близько 22 години ОСОБА_4 знаходився за місцем свого проживання, в квартирі АДРЕСА_4 . Зрозумівши те, що ОСОБА_6 до цього часу не повернулась додому, він вирішив повторно проникнути до житла останньої з метою таємного викрадення майна з метою його продажу.

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на вчинення таємного викрадення чужого майна, ОСОБА_4 діючи повторно, умисно, керуючись корисливим мотивом, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна взявши вдома в`язку ключів та направився до місця проживання ОСОБА_6 .

Близько 22 години ОСОБА_4 , знаходячись поруч з квартирою АДРЕСА_3 , де проживає ОСОБА_6 зі своєю родиною, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом підбору ключа відімкнув замок вхідних дверей квартири та таким чином проник до її середини. Знаходячись в середині квартири ОСОБА_4 оглянув наявні в ній речі та предмети. Відшукавши в дерев`яній тумбі плоскогубці, ОСОБА_4 з допомогою них, зняв зі стіни

телевізор марки LEDTCL 39D3320F, чорного кольору, який кріпився на стіні та поклав його на ковдру, якою було застелене спальне ліжко. Після чого ОСОБА_4 також поклав на ковдру ноутбук марки "Emachines Е442", чорного кольору, S:LXNB70C00703518F671601 та портативну музичну колонку марки "Charge 3", чорного кольору. Загорнувши в ковдру зазначені речі ОСОБА_4 виніс їх за межі квартири та таким чином повторно вчинив таємне

викрадення чужого майна.

Замкнувши замок вхідних дверей квартири ОСОБА_6 , ОСОБА_4 залишив місце вчинення злочину, а викрадене майно збув невстановленій досудовим розслідуванням особі.

Згідно з висновком експерта № 649 від 18.02.2021, складеним за результатами проведення судової товарознавчої експертизи, станом на 12.02.2022 ринкова вартість з урахуванням зносу телевізора марки LED TCL 39D3320F, чорного кольору, який був у використанні з 13.04.2013 року складає 3500 грн., ноутбука марки "EmachinesЕ442", чорного кольору S:LXNB70C00703518F671601, який був у використанні з 2008 року складає 2100 грн., музичної колонки марки "Charge 3", чорного кольору, яка була у використанні з червня 2020 року складає 446,08 грн.

Своїми умисними протиправними діями ОСОБА_4 завдав потерпілій ОСОБА_6 майнову шкоду на загальну суму 6046,08 грн.

Таким чином ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні таємного викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно, поєднаного з проникненням у житло, тобто у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним

В судовому засіданні після оголошення прокурором обвинувального акту ОСОБА_4 пояснив суду, що обвинувачення йому зрозуміле, викладені у ньому обставини відповідають фактичним обставинам справи, він визнає себе винним і бажає давати показання.

Судом запропоновано учасникам справи визначити обсяг доказів, що підлягають дослідженню та порядок їх дослідження.

Прокурор ОСОБА_3 зазначила, що вина ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень повністю доведена зібраними під час досудового розслідування доказами, обвинувачений визнав свою вину та не оспорює фактичні обставини вчинення кримінальних правопорушень, викладених в обвинувальному акті, підстави для сумніву щодо добровільності його позиції відсутні. Разом з тим, зазначила, що потерпілі оспорюють фактичні обставини винення кримінального правопорушення обвинуваченим, а тому просить суд застосувати загальний порядок дослідження доказів, а саме: допитати потерпілих , обвинуваченого, свідків та дослідити документи.

Обвинувачений та захисник не заперечували проти застосування загального порядку дослідження доказів.

За таких обставин, суд, постановив усну ухвалу про застосування загального порядку дослідження доказів у даному кримінальному провадженні, а саме: допитати потерпілих, обвинуваченого, свідків та дослідити документи.

Будучи допитаним в судовому засіданні, ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених частиною 3 статті 185 КК України, визнав повністю і надав пояснення, ідентичні викладеним в обвинувальному акті. Зокрема зазначив, що 11 лютого 2021 року близько 23 години він, шляхом підбору ключа, відімкнув замок вхідних дверей квартири ОСОБА_6 та таким чином проник до її середини. Знаходячись в середині квартири заволодів відеокамерою марки "Sony DCR-SR45E", ручним блендером марки "Elenberg НВ 2208" без комплекту насадок, електричним бездротовим шуруповерт марки "Makita", S: МАК BDF453SHE, ударною дреллю "Енергомаш ДУ- 2175А" та виніс їх за межі квартири.

Замкнувши замок вхідних дверей квартири ОСОБА_6 , ОСОБА_4 викрадене майно в подальшому збув невідомій йому особі.

Продовжуючи свої дії, спрямовані на незаконне заволодіння майном ОСОБА_6 , він, 12 лютого 2021 року приблизно о 22 годині, шляхом підбору ключа, відімкнув замок вхідних дверей квартири ОСОБА_6 та знову проник до її квартири. Перебуваючи у квартирі він зняв зі стіни телевізор марки LEDTCL 39D3320F, та поклав його на ковдру, якою було застелене спальне ліжко. Після чого він також поклав на ковдру ноутбук марки "Emachines Е442", S:LXNB70C00703518F671601 та портативну музичну колонку марки "Charge 3". Загорнувши в ковдру зазначені речі, виніс їх за межі квартири та збув невідомій йому особі.

Під час досудового розслідування, він повернув потерпілим у натурі частину викраденого майна. Інше майно обвинувачений зобов`язався повернути потерпілим у натурі, або компенсувати його вартість.

У вчиненому щиро розкаюється і просить суворо не карати.

Покази обвинуваченого в судовому засіданні послідовні і логічні, а тому не викликають сумнівів суду у правильності розуміння ним змісту обставин, добровільності та істинності його позиції.

Потерпіла ОСОБА_6 у судовому засіданні підтвердила фактичні обставини вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення. Зазначила, що завдані їй збитки ОСОБА_4 частково відшкодовані шляхом повернення викрадених речей у натурі. З приводу частини не повернених їй речей, нею заявлено цивільний позов. При призначенні покарання обвинуваченому покладається на розсуд суду.

Потерпілий ОСОБА_8 , у судовому засіданні підтвердив фактичні обставини вчинення обвинуваченим злочину. Зазначив, що завдані йому збитки ОСОБА_4 частково відшкодовані шляхом повернення частини викрадених речей. З приводу частини не повернених речей, ним заявлено цивільний позов. При призначенні покарання обвинуваченому покладається на розсуд суду.

На підтвердження винуватості ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень - злочинів, передбачених частиною 3 статті 185 КК України, стороною обвинувачення надано докази, які досліджено судом:

- протокол огляду місця події від 13 лютого 2021 року;

- протокол отримання речей від 16 лютого 2021 року, відповідно до якого ОСОБА_4 працівникам поліції передано: ноутбук марки "Emachines Е442", S:LXNB70C00703518F671601, електричний бездротовий шуруповерт марки "Makita", S: МАК BDF453SHE;

- протокол огляду речі від 25 лютого 2021 року, відповідно до якого ОСОБА_6 у наданих їй для огляду речах впізнала викрадені у неї: ноутбук марки "Emachines Е442", S:LXNB70C00703518F671601, електричний бездротовий шуруповерт марки "Makita", S: МАК BDF453SHE;

- постанову про визнання речовими доказами та передачу їх на зберігання від 16 лютого 2021 року;

- розписку ОСОБА_6 від 25 лютого 2021 року, відповідно до якої вона отримана на зберігання від працівників поліції ноутбук марки "Emachines Е442", S:LXNB70C00703518F671601, електричний бездротовий шуруповерт марки "Makita", S: МАК BDF453SHE;

- протокол огляду речі від 02 березня 2021 року, відповідно до якого ОСОБА_6 у наданих їй для огляду речах впізнала викрадений у неї ручний блендер марки "Elenberg НВ 2208" без комплекту насадок;

- постанову про визнання речовими доказами та передачу їх на зберігання від 02 березня 2021 року;

- розписку ОСОБА_6 від 02 березня 2021 року, відповідно до якої вона отримана на зберігання від працівників поліції ручний блендер марки "Elenberg НВ 2208" без комплекту насадок;

- висновок експерта № 349 від 18.02.2021, складеним за результатами проведення судової товарознавчої експертизи, відповідно до якого станом на 02.06.2021 про ринкову вартість бувших у використовуванні речей, викрадених ОСОБА_4 у ОСОБА_6 та ОСОБА_8 ;

- протокол проведення слідчого експерименту від 25.02.2021 з додатком - оптичним диском, в ході якого ОСОБА_4 розказав, а потім і відтворив всі обставини вчинення ним крадіжки з квартири ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_3 .

За клопотанням прокурора, яке підтримали обвинувачений та його захисник, у судовому засіданні відеозапис з подробицями слідчого експерименту, який міститься на згаданому оптичному диску, не досліджувався.

Від виклику та допиту свідків в судовому засіданні прокурор відмовилась.

Дослідивши надані стороною обвинувачення докази, суд визнає їх належними та допустимими, оскільки вони зібрані відповідно до вимог КПК України.

Згідно з частиною 5 статті 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

У своїх рішеннях "Ірландія проти Сполученого Королівства" від 18 січня 1978 року, "Коробов проти України" від 21 жовтня 2011 року Європейський суд з прав людини повторює, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

Суд розглянув обвинувальний акт в межах пред`явленого обвинувачення відповідно до статті 337 КПК України. Підстав для виходу за межі висунутого обвинувачення чи його зміни суд не вбачає, оскільки в ході судового розгляду обставин, які б перешкоджали ухваленню справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод не встановлено.

Враховуючи наведене, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, приходить до висновку про повну доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення (злочину) передбаченого частиною 3 статті 185 КК України, за обставин, встановлених судом.

Стаття (частина статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений.

З огляду на наведене та у світлі формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним поза розумним сумнівом, суд кваліфікує дії ОСОБА_4 за частиною 3 статті 185 КК України - як вчинення таємного викрадення чужого майна (крадіжки), вчиненого повторно, поєднаного з проникненням у житло, а саме таємного викрадення майна потерпілих ОСОБА_6 та ОСОБА_7 .

Вчинений обвинуваченим ОСОБА_4 злочин, передбачений частиною 3 статті 185 КК України, згідно зі статтею 12 КК України, відноситься до категорії тяжких злочинів.

Позиція сторін щодо міри покарання.

Прокурор в судовому засіданні просила призначити обвинуваченому ОСОБА_4 покарання за частиною 3 статті 185 КК України у виді позбавлення волі строком 4 (чотири) роки.

На підставі статті 75 КК України звільнити обвинуваченого від відбуття покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки, поклавши на ОСОБА_4 обов`язки, передбачені статтею 76 КК України. При вирішенні цивільного позову послась на розсуд суду.

Потерпіла ОСОБА_6 у судове засідання не прибула, однак надіслала до суду заяву якою просить розглядати справу без її участі та позовні вимоги заявлені у цивільному позиві підтримує в повному обсязі.

Потерпілий ОСОБА_7 у судове засідання не прибув, однак надіслав до суду заяву якою просить розглядати справу без його участі та позовні вимоги заявлені у цивільному позиві підтримує в повному обсязі.

Обвинувачений ОСОБА_4 , повністю визнаючи себе винуватим у скоєних злочинах, каявся, просив його суворо не карати та не позбавляти волі. В задоволенні цивільного позову просив відмовити, оскільки він не може повернути потерпілим інше викрадене майно в натурі, так як йому не відомо місце його перебування, а компенсацію вартості вказаного майна потерпілі не приймають.

Захисник обвинуваченого - адвокат ОСОБА_5 просив призначити ОСОБА_4 покарання, не пов`язане з позбавленням волі. Врахувати, що неповнолітня дочка обвинуваченого проживає разом з батьком. Також просив відмовити в задоволенні цивільного позову.

Мотиви призначення відповідного покарання.

Аналізуючи досліджені у судовому засіданні докази, суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні злочинів, передбачених частиною 3 статті 185 КК України, а саме: вчинення таємного викрадення чужого майна (крадіжки), вчиненого повторно, поєднаного з проникненням у житло, зокрема, таємного викрадення майна потерпілих ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , знайшла своє підтвердження в судовому засіданні.

За змістом статей 50, 65 КК України, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень. Це покарання має відповідати принципам законності, обґрунтованості, справедливості, співмірності та індивідуалізації, що є системою найбільш істотних правил і критеріїв, які визначають порядок та межі діяльності суду під час обрання покарання. Суд повинен ураховувати ступінь тяжкості кримінального правопорушення, конкретні обставини його скоєння, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення особи до своїх дій, інші особливості справи, які мають значення для забезпечення відповідності покарання характеру та тяжкості кримінального правопорушення.

Покарання завжди призначається як відповідний захід примусу держави за вчинене кримінальне правопорушення, виконує виправну функцію і водночас запобігає вчиненню нових кримінальних правопорушень як самим засудженим, так і іншими особами.

Згідно з вимогами частини 2 статті 50 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд відповідно до вимог статтей 65-67 КК України та роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», з додержанням принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обставини кримінального правопорушення, його наслідки, дані про особу винного, а також обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Суд враховує також матеріали складеної досудової доповіді, згідно якої орган пробації вважає, що виправлення особи без позбавлення волі або обмеження волі на певний строк можливе за умови здійснення з боку органу пробації постійного нагляду та застосування соціально-виховних заходів, що необхідні для виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень.

Так, відповідно до пункту 1 частини 1 статті 66 КК України обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого, є щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення та часткове відшкодування шкоди потерпілим шляхом повернення викраденого майна.

Відповідно до статті 67 КК України обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

Санкцією частини 3 статті 185 КК України передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до шести років.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_4 покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке є тяжким злочином; ставлення обвинуваченого до вчиненого, яке полягає у визнанні винуватості та щирому каятті; наявність обставин, які пом`якшують його покарання, а саме: щире каяття, сприяння розкриттю злочинів та добровільне часткове відшкодування завданих потерпілим його діями матеріальних збитків, а також відсутність обставин, які обтяжують його покарання, дані про особу обвинуваченого, а саме те, що він раніше судимий за злочин проти власності, але відбув покарання за попереднім вироком, має місце реєстрації та постійне місце проживання, разом з ним проживає та перебуває на його утриманні неповнолітня дочка, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога КНП "Рокитнянська багатопрофільна лікарня" не перебуває та за місцем проживання характеризується посередньо.

За сукупності вище наведених обставин, враховуючи, принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_4 покарання за частиною 3 статті 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 4 роки.

Відповідно до статті 75 Кримінального кодексу України, якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Суд ухвалює звільнити засудженого від відбування призначеного покарання, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки. Тривалість іспитового строку та обов`язки, які покладаються на особу, звільнену від відбування покарання з випробуванням, визначаються судом. Іспитовий строк встановлюється судом тривалістю від одного року до трьох років.

Враховуючи обставини вчинення обвинуваченим кримінальних правопорушень, ступінь тяжкості, особу обвинуваченого ОСОБА_4 , міри покарання визнеченої судом у виді позбавлення волі строком 4 (чотири) роки, його ставлення до вчиненого, визнання своєї винуватості, наявності обставин, що пом`якшують його покарання та врахувавши відсутність обставин, що обтяжують його покарання, беручи до уваги, що тяжких наслідків від скоєного не настало, враховуючи добровільне часткове відшкодування обвинуваченим завданої його діями шкоди потерпілим, а також думку прокурора та потерпілих щодо міри призначеного покарання, досудову доповідь Білоцерківського районного відділу №2 Державної установи "Центр пробації" у м.Києві та Київській області від 27 травня 2022 року, суд вважає, що виправлення останнього можливе без ізоляції від суспільства із застосуванням статті 75 КК України, звільнивши його від відбування призначеного судом покарання з випробуванням з призначенням іспитового строку 2 (два) роки із покладенням обов`язків відповідно до пунктів 1, 2 частини 1 статті 76 КК України періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Таке покарання, на переконання суду, є справедливим та достатнім для виправлення ОСОБА_4 , попередження вчинення ним кримінальних правопорушень та відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягається до кримінальної відповідальності.

Суд розглянув обвинувальний акт в межах пред`явленого обвинувачення відповідно до статті 337 КПК України. Підстав для виходу за межі висунутого обвинувачення чи його зміни суд не вбачає, оскільки в ході судового розгляду обставин, які б перешкоджали ухваленню справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод не встановлено.

Вирішення питання щодо заявленого цивільного позову

У межах кримінального провадження потерпілими ОСОБА_6 та ОСОБА_8 заявлено цивільний позов про відшкодування обвинуваченим ОСОБА_4 завданої їм матеріальної та моральної шкоди.

Ухвалою Рокитнянського районного суду Київської області від 18 квітня 2022 року зазначений цивільний позов приєднано до матеріалів кримінального провадження та потерпілих ОСОБА_6 і ОСОБА_9 визнано цивільними позивачами у даному кримінальному провадженні. Обвинуваченого ОСОБА_4 визнано цивільним відповідачем у зазначеному кримінальному провадженні.

Відповідно до зазначеного позову, позивачі просять задовольнити заявлений цивільний позов та зобов`язати ОСОБА_4 відшкодувати завдану кримінальним правопорушенням матеріальну шкоду шляхом повернення в натурі:

ОСОБА_6 : відеокамери марки "Sony DCR-SR45E" (вартісью 5000 гривень), телевізора марки LED TCL 39D3320F, чорного кольору (вартістю 8999 гривень), зарядного пристрою до шуруповерта марки "Makita", (вартістю 4600 гривень), одіяла розміром 180х230 см марки "LOTUS FLOVER" (ВАРТІСТЮ 850 ГРИВЕНЬ), музикальної колонки марки "TRUST Fero Wireless Bluetooth Speaker black (21704), (вартістю 549 гривень);

ОСОБА_8 : ударної дрелі "Енергомаш ДУ- 2175А" (вартістю 1112 гривень), лобзика електричного Bosch pst 650 (вартістю 1979 гривень).

Всього на загальну суму 23089 гривень.

Крім того, стягнути на користь ОСОБА_6 завдану їй маральну шкоду у сумі 25000 гривень та всі судові витрати.

Також ОСОБА_6 та ОСОБА_7 заявлено клопотання про розподіл судових витрат, а саме стягнення з ОСОБА_4 понесених ОСОБА_6 судових витрат по наданню правничої допомоги у сумі 12500 гривень.

Заявлений потерпілими позов про відшкодування шкоди, спричиненої кримінальним правопорушенням, підлягає частокову задоволенню з таких мотивів.

Згідно з правилами ч. 1 ст. 1177 ЦК України, шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч. 1 ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Згідно із п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України, збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

За правилами п. 10 ч. 1 ст. 56 КПК України, протягом кримінального провадження потерпілий має право на відшкодування завданої кримінальним правопорушенням шкоди в порядку, передбаченому законом.

На підставі ч. 2 ст. 127 КПК України, шкода завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Частина 1 ст. 128 КПК України передбачає, що особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Ухвалюючи обвинувальний вирок, суд, залежно від доведеності підстав і розміру позову, задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому (ч. 1 ст. 129 КПК України).

За результатами розгляду цивільного позову у кримінальному провадженні судом приймаються рішення: 1) задовольнити цивільний позов повністю або частково; 2) відмовити в позові; 3) залишити позов без розгляду.

Рішення за цивільним позовом про відшкодування збитків суд приймає після того, як вирішить загальні питання щодо обвинувачення та визначення покарання.

Суд задовольняє цивільний позов повністю або частково, якщо в судовому засіданні були доведені підстави цивільного позову.

Частиною 1 ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З приводу частини речей, які не повернені обвинуваченим потепілим, останніми заявлено цивільний позов про зобо`язання обвинуваченого - цивільного відповідача, відшкодувати завдану його діями матеріальну шкоду шляхом повернення викрадених речей у натурі.

В судовому засіданні встановлено, що протиправними діями обвинуваченого потерпілим завдано майнову шкоду. Однак, обвинуваченим, завдана його діями матеріальна шкода частково відшкодована потерпілим шляхом повернення частини викрадених речей. Інше викрадене майно органом досудового розслідування та ним особисто знайдено не було та не може бути повернутим в натурі потерпілим.

Однак, відповідно до п. 25 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про злочини проти власності» № 10 від 06 листопада 2009 року, розмір майна, яким заволоділа винна особа в результаті вчинення відповідно злочину, визначається лише вартістю цього майна, яка виражається у грошовій оцінці. Вартість викраденого майна визначається за роздрібними (закупівельними) цінами, що існували на момент вчинення злочину, а розмір відшкодування завданих злочином збитків за відповідними цінам на час вирішення справи в суді.

Суд зазначає, що позивачі обрали неналежний спосіб захисту свого порушеного права, що є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову в цій частині.

З приводу відшкодування, завданої діями обвинуваченого моральної шкоди потерпілій ОСОБА_6 суд зазначає, що згідно з ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Статтею 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає у: фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

В судовому засіданні встановлено, що після вчинення злочину відносно майна ОСОБА_6 остання постійно перебуває у депресивному стані, стала знервованою, дратівливою, що негативно відображається на стосунках в сім`ї та з оточуючими. Вона змушена постійно прикладати додаткові зусилля для організації свого життя, оскільки внаслідок протиправних дій відповідача багато речей які були дорогими для сім`ї позивачки безповоротно зникли. В зв`язку з цими переживаннями вона не може вести активне громадське життя та реалізувати свої повсякденні звички та бажання, постійно думає про дану подію. Вважає, що ця сума є огрунтованою та в певній мірі покриє її моральні страждання.

Відповідно до п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих відносин через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

У пункті 5 цієї ж Постанови Пленуму №4 зазначено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Як вбачається зі змісту позовної заяви, вимоги про відшкодування моральної шкоди у сумі 25000,00 гривень позивач пов`язував з тим, що діями ОСОБА_4 позивачці були спричинені глибокі і тривалі моральні страждання, через викрадення належного їй майна в зв`язку з чим вона пережила відчуття несправедливості, була пригнічена, переживала, що її права були порушені, постійно перебуває у депресивному стані, стала знервованою, що негативно відображається на стосунках в сім`ї та з оточуючими. Вона змушена постійно прикладати додаткові зусилля для організації свого життя, оскільки внаслідок протиправних дій відповідача багато речей які були дорогими для сім`ї позивачки безповоротно зникли. В зв`язку з цими переживаннями вона не може вести активне громадське життя та реалізувати свої повсякденні звички та бажання, постійно думає про дану подію.

Оцінка цього рівня залежить від усіх обставин справи, які свідчать про мотиви протиправних дій, їх інтенсивність, тривалість, повторюваність, фізичні або психологічні наслідки та, у деяких випадках, стать, вік та стан здоров`я потерпілого, встановити причинно-наслідковий зв`язок та визначити співмірність розміру відшкодування спричиненим негативним наслідкам.

Суд наголошує, що, визначаючи співмірність розміру відшкодування спричиненим негативним наслідкам, суд повинен виходити із засад розумності та справедливості. З огляду на те, що "розумність" і "справедливість" є оціночними поняттями, суди першої та апеляційної інстанцій, які заслуховують сторін та встановлюють фактичні обставини справи, мають широку свободу розсуду під час визначення розумного та справедливого (співмірного) розміру відшкодування моральної шкоди.

При визначенні розміру моральної шкоди, суд оцінює ступінь моральних страждань позивачки, враховує довготривалість негативного впливу на позивачку після вчинення кримінального правопорушення, яке вчинено 11 та 12 лютого 2021 року, наявність психологічного стресу у позивачки після подій, а також наявність у позивачки моральних (душевних) страждань, що були викликані вчиненим кримінальним правопорушенням.

Зважаючи на доведеність вини ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185 КК України, враховуючи вимоги розумності, добросовісності, виваженості, враховуючи обставини справи та довготривалість негативного впливу на позивачку даної події, справедливим у даній ситуації буде присудження позивачці 25000 (двадцять п`ять тисяч) гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Щодо відшкодування витрат, понесених на правничу допомогу

З приводу відшкодування потерпілій та цивільному позивачу ОСОБА_6 витрат, понесених нею на правничу допомогу суд зазначає, що згідно з вимогами статті 56 КПК України протягом кримінального провадження потерпілий має право у тому числі: мати представника та в будь-який момент кримінального провадження відмовитися від його послуг; на відшкодування завданої кримінальним правопорушенням шкоди в порядку, передбаченому законом та інші.

Частиною 1 статті 61 КПК України передбачено, що цивільним позивачем у кримінальному провадженні є фізична особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, ... та яка (який) в порядку, встановленому цим Кодексом, пред`явила (пред`явив) цивільний позов.

Відповідно до частини 3 зазначеної статті цивільний позивач має права та обов`язки, передбачені цим Кодексом для потерпілого, в частині, що стосуються цивільного позову, а також має право підтримувати цивільний позов або відмовитися від нього до видалення суду в нарадчу кімнату для ухвалення судового рішення. Цивільний позивач повідомляється про прийняті процесуальні рішення в кримінальному провадженні, що стосуються цивільного позову, та отримує їх копії у випадках та в порядку, встановлених цим Кодексом для інформування та надіслання копій процесуальних рішень потерпілому.

Частиною 1 статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" передбачено, що адвокатом є фізична особа, яка здійснює адвокатську діяльність на підставах та в порядку, що передбачені цим Законом.

За приписами зазначеної статті адвокатська діяльність це незалежна професійна діяльність адвоката щодо здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Статтею 26 вказаного закону передбачено, що адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

09 березня 2021 року потерпілою ОСОБА_6 укладено з адвокатом ОСОБА_10 договір про надання правничої допомоги адвокатом №41/21 від 09.03.2021.

Відповідно до вказаного договору адвокат бере на себе зобов"язання надавати правову допомогу в обсязі та на умовах, передбаченим цим договором, а замовник оплатити замовлення у порядку та строки, обумовлені сторонами.

Пунктом 3.1 розділу 3 (Ціна договору) передбачено, що оплата за надання правничої допомоги здійснюється за домовленістю сторін та підтверджується відповідними платіжними квитанціями та актами виконаних робіт.

10 березня 2021 року потерпілою та цивільним позивачем у справі ОСОБА_6 підписано з адвокатом ОСОБА_10 акт №41/21/1 виконаних робіт до договору про надання правничої допомоги адвокатом, згідно з яким виконавець надав, а замовник прийняв юридичні послуги у формі:

- надання консультацій, копіювання документів;

- підготування позовної заяви у кримінальному провадженні про вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення - злочину, передбаченого частиною 3 статті 185 КК України;

- вартість робіт складає 2500 гривень.

Зазначені юридичні послуги надані повністю, претензій та зауважень щодо надання правничої допомоги не має.

02 червня 2022 року потерпілою та цивільним позивачем у справі ОСОБА_6 підписано з адвокатом ОСОБА_10 додаткову угоду №01 до договору №41/21 від 09.03.2021 про надання правничої допомоги адвокатом, відповідно до якої пункт 3.1 розділу 3 (Ціна договору) викладено в редакції:

Оплата за надання правничої допомоги здійснюється замовником у вигляді фіксованої суми (не змінюється в залежності від обсягу послуг та витраченого адвокатом часу) та складає 10000 (десять тисяч) гривень.

02 червня 2022 року ОСОБА_6 підписано з адвокатом ОСОБА_10 акт №01/22 виконаних робіт до договору №41/21 від 09.03.2021 про надання правничої допомоги адвокатом про наступне:

виконавець надав, а замовник прийняв юридиичні послуги згідно з договором №41/21 від 09.03.2021 про надання правничої допомоги адвокатом (з наступними змінами - дотаткова угода від 02.06.2022 за №01/22).

Вартість послуг становить 10000 (десять тисяч) гривень.

Зазначені юридичні послуги надані повністю, претензій та зауважень щодо надання правничої допомоги не має.

Відповідно до статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Пунктом 1 частини 1 статті 188 КПК України передбачено, що процесуальні витрати складаються у тому числі із витрат на правову допомогу.

Частинами 1 та 2 статті 120 КПК України передбачено, що витрати, пов`язані з оплатою допомоги захисника, несе підозрюваний, обвинувачений, крім випадків, передбачених частиною третьою цієї статті.

Витрати, пов`язані з оплатою допомоги представника потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача та юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які надають правову допомогу за договором, несе відповідно потерпілий, цивільний позивач, цивільний відповідач, юридична особа, щодо якої здійснюється провадження.

У постанові Великої Палати у справі № 910/12876/19, суд зауважив, що розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини.

Разом з тим чинне процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу. Відповідно, суд зазначив, що процесуальним законодавством передбачено такі основні критерії визначення та розподілу судових витрат, як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін.

В питанні критеріїв також слід згадати висновки Великої Палати у справі № 755/9215/15-ц. Так, суд наголосив, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Виходячи із зазначених критеріїв, враховуючи складність справи та реальну участь адвоката у справі після подання ним цивільного позову, суд приходить до переконання, що оплата за надання правничої допомоги у вигляді фіксованої суми (не змінюється в залежності від обсягу послуг та витраченого адвокатом часу) яка складає 10000 (десять тисяч) гривень є значно завищеною.

Важливими є також висновки у постановах Верховного Суду у справі № 905/1795/18 та у справі № 922/2685/19, де визначено, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Частиною 1 статті 119 КПК України передбачено, що суд, враховуючи майновий стан особи (обвинуваченого, потерпілого), за власною ініціативою або за її клопотанням має право своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати процесуальних витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату процесуальних витрат на визначений строк.

З огляду на викладене суд, враховуючи майновий стан особи обвинуваченого, наявність у нього на утриманні неповнолітньої дитини та конкретні обставини справи, а саме її складність, обґрунтованість, розумність і співмірність гонорару адвоката (витрат цивільного позивача на правову допомогу його представника) його участі у справі, доходить до висновку про частове задоволення заявлених цивільним позивачем та потерпілою ОСОБА_6 процесуальних витрат в частині витрат на правову допомогу. Зокрема, відшкодуванню підлягають витрати на правову допомогу у сумі 5500 (п`ять тисяч п`ятсот) гривень, з яких: 2500 (дві тисячі п`ятсот) гривень витрат адвоката на надання консультацій, копіювання документів та підготування позовної заяви у кримінальному провадженні та 3000 (три тисячі) гривень - як оплата за надання правничої допомоги за участь у судовому засіданні.

Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.

Питання щодо речових доказів вирішується відповідно до вимог статті 100 КПК України.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_4 не обирався.

Процесуальні витрати відсутні.

З урахуванням вищевикладеного та керуючись ч.3 ст.ст. 349, 368-371, 373-374, 392-395 КПК України, ст.ст. 12, 50, 65, 66, 67, 70, 75, 76, ч.3 ст.185 КК України, суд -

З А С У Д И В:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 3 статті 185 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки.

Застосувати до ОСОБА_4 ст. 75 КК України і звільнити його від відбування покарання з випробуванням, визначивши йому іспитовий строк 2 (два) роки, якщо він протягом цього терміну не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки, передбачені пунктами 1 та 2 частини 1 статті 76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_4 не обирати.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з 06 березня 2023 року.

Цивільний позов ОСОБА_6 та ОСОБА_8 до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди заподіяної кримінальним правопорушенням - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 завдану їй моральну шкоду у сумі 25000 (двадцять п`ять тисяч) гривень.

У задоволенні решти частини позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 понесені нею витрати на правничу допомогу у сумі 5500 (п`ять тисяч п`ятсот) гривень.

Речові докази: ноутбук марки "Emachines Е442", S:LXNB70C00703518F671601, електричний бездротовий шуруповерт марки "Makita", S: МАК BDF453SHE; ручний блендер марки "Elenberg НВ 2208" без комплекту насадок після набрання вироком законної сили залишити у власності ОСОБА_6 .

Процесуальні витрати відсутні.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Рокитнянський районний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку не подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Учаснику судового провадження, який не був присутній в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Вирок проголошено 06 березня 2023 року негайно після виходу суду із нарадчої кімнати.

Головуюча суддя Олена ЧОРНЕНЬКА