Справа № 755/4749/22 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/824/2976/2022 Доповідач у ІІ інстанції ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
12 вересня 2022 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду
кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

суддів: ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
секретар ОСОБА_5 ,
за участю:
прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
захисника
обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 ОСОБА_8 на ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 18 липня 2022 року про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_7 ,-

В С Т А Н О В И Л А :

Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 18 липня 2022 року обрано відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави. Строк дії ухвали про тримання обвинуваченого ОСОБА_7 під вартою визначено терміном на 60 (шістдесят) днів, тобто до 15 вересня 2022 року включно.
Таке рішення, суд мотивував тим, що враховуючи тяжкість інкримінованого злочину, а також дані про особу обвинуваченого, його вік, стан здоров`я, дані про соціальні зв`язки та спосіб життя, а також відведену йому роль у вчиненні інкримінованого правопорушення відсутні підстави для застосування іншого, більш м`якого запобіжного заходу, оскільки враховуючи наявні ризики, підвищену суспільну-небезпеку інкримінованого ОСОБА_7 кримінального правопорушення, в даному випадку загальносуспільний інтерес переважає його інтереси на особисту свободу. Крім того, судом першої інстанції зазначено, що не встановлено обставин, що за станом здоровя обвинувачений не може утримуватися в умовах слідчого ізолятору.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції захисник ОСОБА_7 ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу та змінити запобіжний захід на цілодобовий домашній арешт з покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст.194 КПК України.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що обрання щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не відповідає вимогам КПК України.
Сторона захисту вважає, що одних припущень прокурора щодо наявності певних ризиків недостатньо для постановлення судом рішення про обрання запобіжного заходу, оскільки кожен конкретний ризик має бути доведений та обґрунтований доказами його існування, з наданням копії матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.
Також захисник не погоджується з висновками суду щодо доведеності прокурором наявності ризиків, які стали підставою для обрання ОСОБА_7 запобіжного заходу, зокрема, ймовірна суворість покарання, що може свідчити про можливе його ухилення від суду та вплив на свідків у вказаному провадженні.
Крім того, обвинувачений ОСОБА_7 є раніше несудимою особою, в силу ст. 89 КК України, має постійне місце реєстрації та проживання, має сім`ю, дружину з якою перебуває у фактичних шлюбних відносинах та двох малолітніх дітей, матір за якою здійснює догляд, у звязку з її поганим станом здоровя та має позитивні характеристики з місця проживання. Дані факти свідчать про міцність його соціальних зв`язків, що, на переконання захисника, не в повній мірі було враховано судом першої інстанції при визначенні виду запобіжного заходу. А відтак, ризик переховування від суду втрачає свою актуальність.

Також сторона захисту звертає увагу на те, що ризик незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні не підтверджений належними доказами, як і ризик вчиняти інші кримінальні правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується ОСОБА_7 . Посилання місцевого суду на той факт, що обвинувачений ОСОБА_7 отримав особисті дані свідків та інших учасників кримінального провадження, у звязку з чим може незаконно налипати на останніх, сторона захисту вважає недоречним, оскільки у будь якому кримінальному провадженні є свідки, особисті дані яких отримує підозрюваний (обвинувачений) при ознайомленні з матеріалами.

Вважає клопотання прокурора є необґрунтованим, а ризики не доведені належними та допустимими доказами.
Окрім цього, поза належною увагою суду залишилася невстановленою обставина щодо недостатності застосування до обвинуваченого ОСОБА_7 більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Наголошує на тому, що більш м`який запобіжний захід надасть стороні захисту ефективну можливість готуватись до судових засідань, відпрацьовувати правову позицію та лінію захисту ОСОБА_7 . Крім того, такий запобіжний захист позитивно вплине на психоемоційний стан ОСОБА_9 надасть можливість возз`єднатися із своєю сім`єю, вести нормальний спосіб життя. Сторона захисту може запевнити про те, що вони налаштовані на конструктивний та змагальний процес без створення будь яких перешкод суду.
Заслухавши доповідь судді,
пояснення захисника обвинуваченого ОСОБА_8 , який повністю підтримав подану ним апеляційну скаргу,
пояснення обвинуваченого ОСОБА_7 , який також підтримав подану його захисником апеляційну скаргу,
пояснення прокурора ОСОБА_6 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги,
перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів приходить до наступних висновків.
Cт. 370 КПК України передбачено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу.
Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Ч. 1 ст. 404 КПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 18 липня 2022 року у кримінальному провадженні № 0000863, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 30 березня 2022 року обвинуваченому ОСОБА_7 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою терміном на 60 (шістдесят) днів, до 15 вересня 2022 року включно.
Прийняте рішення, суд мотивував тим, що з поданого прокурором клопотання про обрання щодо обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою від 18 липня 2022 року вбачається як обґрунтованість підозри, повідомленої обвинуваченому ОСОБА_7 так і наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.
Щодо доведеності стороною обвинувачення підозри у вчиненні обвинуваченим інкримінованих йому кримінальних правопорушень, суд вказав, що перелік доказів зібраних під час досудового розслідування, що наведений у реєстрі матеріалів досудового розслідування є вагомим, більш детальну оцінку яким суд надасть в ході судового розгляду під час вивчення змісту цих доказів та під час перебування в нарадчій кімнаті при прийнятті остаточного рішення у даному кримінальному провадженні.
У ході вирішення питання щодо застосування до обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, судом, на підставі наданих стороною обвинувачення матеріалів, у відповідності до ст. 178 КПК України, було встановлено, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, є раніше судимою особою та у зв`язку з веденням на території України воєнного стану може ухилятися від кримінальної відповідальності. Тобто, ризик можливості обвинуваченого переховуватись від суду є доведеним.
Крім того, під час розгляду клопотання прокурора, суд встановив, що в даному кримінальному провадженні обґрунтовано припускати вірогідність незаконного впливу обвинуваченого ОСОБА_7 на свідків з метою зміни чи відмови від раніше наданих ними показань, що, в свою чергу, зможе перешкодити проведенню належного судового розгляду. При оцінці ризику впливу на свідків по кримінальному провадженню, суд виходив із встановленого нормами КПК України порядку безпосереднього сприйняття судом показів від осіб, які є свідками у кримінальному провадженні. Суд під час судового провадження може обґрунтовувати свої висновки лише на показах, які він безпосередньо сприймав, отримав усно від свідків (ст. ст. 23, 224 КПК України). Тобто, ризик незаконного впливу на свідків існує як на початковому етапі кримінального провадження, так і на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показів від свідків та дослідження їх судом.
Також, з огляду на неодноразове притягнення обвинуваченого ОСОБА_7 до кримінальної відповідальності за вчинені кримінальні правопорушення, обставин того, що обвинувачений офіційно не працює, суспільно корисною працею не займається та не має постійного джерела доходу, суд визнав доведеним наявність ризику вчиняти інші кримінальні правопорушення.
При обранні обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, крім наявності ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, судом було взято до уваги дані по особу обвинуваченого ОСОБА_7 , його вік, стан здоров`я, дані про соціальні зв`язки та спосіб життя, а також відведену йому роль у вчиненні інкримінованого правопорушення і обґрунтовано не знайдено підстав для застосування інших більш м`яких запобіжних заходів.
Судом першої інстанції, при розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу, також було враховано доводи сторони захисту стосовно характеризуючих даних особи обвинуваченого, наявність постійного місця проживання, перебування у цивільному шлюбі та наявність дітей, які, однак, для суду не спростували підстав вважати, що існують можливі ризики неправомірної поведінки обвинуваченого ОСОБА_7 .
З огляду на високий ступінь встановлених ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, суд, керуючись ч. 4 ст. 183 КПК України, при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою вирішив не застосовувати заставу.
Колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції, зважаючи на наступне.
Розглядаючи питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд першої інстанції, для прийняття законного й обґрунтованого рішення, відповідно до ст. ст. 178, 194 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки. При цьому, наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, не зважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.
Відповідно до вимог ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідків, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 цього Кодексу.
На думку колегії суддів, судом першої інстанції були дотримані зазначені вимоги кримінального процесуального закону при вирішенні питання про обрання обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, повно та об`єктивно досліджено всі обставини, з якими закон пов`язує можливість обрання такого виняткового запобіжного заходу.
Ухвалюючи своє рішення про обрання обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд першої інстанції в повному об`ємі та правильно дослідив усі обставини справи та вірно прийшов до переконання про наявність ризиків, перелік яких передбачений ст. 177 КПК України.
Суд, перевіряючи законність та обґрунтованість клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_7 у відповідності до вимог ст. ст. 193, 194 КПК України вислухав доводи учасників судового провадження, належним чином дослідив фактичні обставини, вказані у клопотанні прокурора і дійшов вмотивованого висновку про необхідність застосування щодо обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки останній обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 3 ст. 307, ч. 1 ст. 263 КК України, тяжкість покарання, яке загрожує обвинуваченому, зважаючи на особу обвинуваченого, який раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення злочинів, пов`язаних із незаконним обігом наркотичних та психотропних речовин, характер інкримінованих кримінальних правопорушень, можуть спонукати останнього переховуватись від суду та вчиняти інші кримінальні правопорушення.
Відтак, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що обвинувачений ОСОБА_7 може переховуватись від суду, а також вчинити інші кримінальні правопорушення.
Колегія суддів також погоджується з висновками суду про наявність ризику незаконного впливу з боку обвинуваченого на свідків у цьому кримінальному провадженні.
У цьому контексті, колегія суддів зауважує, що при встановленні наявності ризику впливу на свідків, суд враховує встановлену КПК України процедуру отримання показань від осіб, які є свідками у кримінальному провадженні, а саме спочатку, на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акта до суду, на стадії судового розгляду усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (ч. 1, 2 ст. 23, ст. 224 КПК України). При цьому, суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому ст. 225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (ч. 4 ст. 95 КПК України). За таких обставин, ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом. На переконання колегії суддів, з переходом на стадію судового провадження ризик незаконного впливу на свідків лише актуалізується, адже за наслідками ознайомлення з матеріалами кримінального провадження, обвинувачений стає обізнаним про всіх осіб, які допитувалися у цьому кримінальному провадженні, а відтак, продовження строку дії обов`язку, який полягає в необхідності утримуватися обвинуваченому від спілкування з визначеним колом осіб є обєктивно виправданим.

Погоджується колегія суддів і з висновками суду першої інстанції про недостатність застосування до обвинуваченого ОСОБА_7 більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України, зважаючи на обставини кримінального провадження, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим інкримінованих йому кримінальних правопорушень, доведеність стороною обвинувачення існування ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України та характеризуючих даних особи обвинуваченого ОСОБА_7 .

Щодо доводів апеляційної скарги захисника обвинуваченого ОСОБА_8 про неврахування судом першої інстанції при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу, на спростування наявності ризику переховування від суду, даних про постійне місце реєстрації та проживання обвинуваченого, перебування останнього у фактичних шлюбних відносинах, наявності двох малолітніх дітей та матері, за якою обвинувачений здійснює догляд, наявності в обвинуваченого позитивних характеристик з місця проживання, то колегія суддів зазначає, що самі по собі обставини, які характеризують особу обвинуваченого не можуть бути вирішальним фактором для оцінювання ризику переховування від суду. Крім того, матеріалами провадження та змістом оскаржуваного судового рішення спростовуються відповідні доводи захисника, адже судом першої інстанції при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу було в повній мірі враховано в сукупності всі обставини кримінального провадження, зокрема: тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим у кримінальних правопорушеннях, вік та стан здоров`я обвинуваченого, міцність соціальних зв`язків в місці його проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців, наявність у нього постійного місця роботи, майновий стан та ряд інших.
Стосовно позиції захисника обвинуваченого про відсутність ризику незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, колегія суддів вже зазначала про встановлену КПК України процедуру отримання показань свідків на стадії судового розгляду, яка спростовує викладені в апеляційній скарзі арґументи захисника в цій частині. Крім того, судом апеляційної інстанції в ході апеляційного розгляду було зясовано та підтверджено захисником обвинуваченого, що станом на даний час в рамках цього кримінального провадження свідки судом ще не допитувались.

Що стосується доводів сторони захисту про залишення поза увагою суду першої інстанції можливості застосування до обвинуваченого ОСОБА_7 більш м`яких запобіжних заходів, які можуть запобігти ризикам, зазначеним у клопотанні прокурора, колегія суддів вважає за необхідне вказати, що судом першої інстанції на підставі матеріалів провадження було надано повну, всебічну та об`єктивну оцінку всім ризикам, передбаченим п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України та, з урахуванням обставин, які характеризують особу обвинуваченого, в тому числі тих, на які посилалась сторона захисту, встановлено, що більш м`які запобіжні заходи не зможуть забезпечити належної поведінки обвинуваченого.
Узагальнюючи наведене, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга, доводи якої не знайшли свого підтвердження і не впливають на висновки суду першої інстанції, не може бути задоволена, а ухвала суду першої інстанції, як законна та обґрунтована, скасуванню не підлягає.
Керуючись ст. ст. 376, 176-178, 183, 194, 404, 407, 418, 419, 422-1 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення.
Ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 18 липня 2022 року про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з дня оголошення й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді ____________________ ___________________ _____________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4