Справа № 148/385/23
Провадження №1-кс/148/83/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2023 року м. Тульчин

Слідчий суддя Тульчинського районного суду Вінницької області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Тульчина матеріали судового провадження за скаргою, поданою представником ОСОБА_3 , адвокатом ОСОБА_4 , на постанову дізнавача Тульчинського РВП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_5 про закриття кримінального провадження №0000023 від 01.02.2023-

встановив:

Адвокат ОСОБА_4 звернувся в суд з вказаною вище скаргою в інтересах ОСОБА_3 , посилаючись на те, що в провадженні Тульчинського РВП ГУНП у Вінницькій області перебувало кримінальне провадження №0000023 від 17.02.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, за фактом нанесення ОСОБА_6 тілесних ушкоджень неповнолітньому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . В зв`язку з нанесенням тілесних ушкоджень ОСОБА_3 лікувався в Тульчинській ЦРЛ з 01.02.2023 по 08.02.2023 включно. У зазначеному кримінальному провадженні ОСОБА_3 визнаний потерпілим.

17.02.2023 дізнавач Тульчинського РВП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_5 , розглянувши матеріали кримінального провадження №0000023, винесла постанову про закриття кримінального провадження у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення.

В основу постанови про закриття кримінального провадження дізнавачем ОСОБА_5 покладено висновок судово-медичної експертизи № 9 від 14.02.2023, в якому експертом вказано на відсутність будь-яких тілесних ушкоджень в ОСОБА_3 на підставі дослідження медичної картки №425 на ім`я ОСОБА_3 . При цьому дізнавачем, як і експертом, поза увагою залишено той факт, що під час лікування ОСОБА_3 в Тульчинській ЦРЛ йому поставлено діагноз: закрита черепно-мозкова травма у вигляді струсу головного мозку, який відповідно до п. 2.3.1 «а» «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ України від 17.01.1995р.№ 6, відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я. Підсумки у висновку експерта (акті) повинні бути результатом аналізу відомостей, що встановлені при проведенні експертизи. Вони повинні бути детальними та науково обґрунтованими, що не є у даному випадку. Крім того, дізнавачем ОСОБА_5 не допитано лікарів Тульчинської ЦРЛ, які лікували ОСОБА_3 , та встановили діагноз ЗЧМТ. Враховуючи те, що заключення судово-медичної експертизи іде в розріз з іншими доказами, зібраними в кримінальному провадженні, виникає необхідність в проведенні комплексної комісійної судово-медичної експертизи, яка не була призначена дізнавачем в кримінальному провадженні.

Також дізнавачем не допитано ОСОБА_6 , на якого вказав потерпілий та свідки, як на особу, яка нанесла тілесні ушкодження, та не дано правової оцінки щодо наявності чи відсутності в діях особи, яка нанесла тілесні ушкодження ОСОБА_3 , ознак кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.126 КК України.

Отже, скаржник вважає, що при винесенні оскаржуваної постанови, дізнавачем в порушення вимог ч.2 ст. 9 КПК України щодо всебічного, повного і неупередженого дослідження обставин кримінального провадження, не надано належної правової оцінки обставинам кримінального правопорушення та прийнято рішення про закриття кримінального провадження, яке не ґрунтується на достатніх, належних та допустимих доказах. В зв`язку з чим він просить вказану вище постанову скасувати.

В судовому засіданні представник скаржника, адвокат ОСОБА_4 , підтримав скаргу за викладених в ній обставин. Вважає, що досудове розслідування проведено не повно, так як небхідно ще допитати ОСОБА_6 та провести в даному кримінальному провадженні комплексну комісійну судово-медичну експертизу. Просив скаргу задовольнити у повному обсязі та скасувати постанову дізнавача від 17.02.2023 про закриття кримінального провадження.

Дізнавач ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснила, що в даному кримінальному провадженні нею проведено всі необхідні слідчі дії. В основу постанови про закриття кримінального провадження нею покладено висновок експерта про відсутність у потерпілого тілесних ушкоджень. Також зазначила, що ОСОБА_6 не був допитаний в зв`язку з тим, що він був відсутній за місцем проживання та знаходився у відрядженні. Вважає, що винесена нею постанова про закриття кримінального провадження є обгрунтованою та законною, просила в задоволенні скарги відмовити.

Заслухавши представника скаржника, адвоката ОСОБА_4 , дізнавача ОСОБА_5 , дослідивши додані до скарги матеріали, матеріали кримінального провадження №0000023 від 01.02.2023, слідчий суддя дійшов наступних висновків.

У відповідності до п. 3 ч.1 ст. 303 КПК України рішення дізнавача про закриття кримінального провадження на досудовому розслідуванні може бути оскаржене, зокрема, заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.

Згідно ч. 1 ст. 304 КПК України скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора, передбачені частиною першою статті 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого, дізнавача чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.

Строк для оскарження постанови скаржником та його представником не пропущено.

В ході судового розгляду скарги встановлено, що 01.02.2023 до ЄДРСР внесено відомості про кримінальне правопорушення за ч.1 ст. 125 КК України та відкрито кримінальне провадження №0000023 за повідомленням, що 01.02.2023 до Тульчинського РВП ГУНП у Вінницькій області надійшла заява від ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , про те, що 31.01.2023 невідома особа нанесла йому тілесні ушкодження (а.к.п. 1).

01.02.2023 ОСОБА_3 звернувся до Тульчинського РВП ГУНП у Вінницькій області з заявою про те, що 31.01.2023 близько 09:00 год. за місцем його проживання йому було нанесено тілесні ушкодження невідомою йому особою (а.к.п. 3).

Згідно з заявою від 31.01.2023 ОСОБА_3 залучено як потерпілого у вказаному вище кримінальному провадженні (а.к.п. 16).

З висновку експерта ОСОБА_7 № 8 від 03.02.2023 вбачається, що на момент обстеження ОСОБА_3 яких-небудь тілесних ушкоджень та слідів від них не виявлено (а.к.п. 22).

З висновку експерта ОСОБА_7 № 9 від 15.02.2023 вбачається, що на момент обстеження медичної карти стаціонарного хворого неврологічного відділення Тульчинської ЦРЛ за №425 на ім`я ОСОБА_3 яких-небудь тілесних ушкоджень та слідів від них не виявлено. В медичній карті стаціонарного хворого неврологічного відділення Тульчинської ЦРЛ на ім`я ОСОБА_3 відсутня клінічна неврологічна симптоматика, яка б підтверджувала закриту черепно-мозкову травму у вигляді струсу головного мозку, тому при визначені ступеню тяжкості тілесних ушкоджень, даний діагноз до уваги прийнятий (а.к.п. 54, 55).

З протоколу допиту законного представника потерпілого від 01.02.2023 (а.к.п. 13), з протоколу допиту потерпілого ОСОБА_3 від 01.02.2023 (а.к.п. 18, 19), протоколу допиту свідка ОСОБА_8 від 02.02.2023 (а.к.п. 23, 24), протоколу допиту свідка ОСОБА_9 від 02.02.2023 (а.к.п. 25, 26), протоколу допиту свідка ОСОБА_10 від 02.02.2023 (а.к.п. 27, 28), органом досудового розслідування встановлено, що невідомою особою, яка причетна до нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_3 , є ОСОБА_6 .

З корінця повістки про виклик ОСОБА_6 13.02.2023 о 10:00 год. до Тульчинського РВП слідчим суддею встановлено, що дана повістка отримана ОСОБА_11 , яка повідомила, що її чоловік ОСОБА_6 станом на 13.02.2023 знаходиться у відрядженні і передати йому дану повістку вона не може (а.к.п. 39).

Адвокатом ОСОБА_12 в інтересах свідка ОСОБА_6 дізнавачу Тульчинського РВП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_5 подано повідомлення про неприбуття свідка та клопотання про визнання поважною причиною неявки свідка на виклик, в якому адвокат ОСОБА_12 просить визнати поважною причиною неприбуття ОСОБА_6 13.02.2023 о 10:00 год. до Тульчинського РВП, так як він знаходиться у тривалому відрядженні за межами Вінницької області (а.к.п. 46).

З копії довідки від 13.02.2023, виданої ФОП ОСОБА_13 , слідчим суддею встановлено, що ОСОБА_6 працює у ФОП ОСОБА_13 на посаді водія вантажногго автомобіля, і з 05.02.2023 знаходиться у відрядженні на невизначений термін (до закінчення рейсу) (а.к.п. 51).

17.02.2023 дізнавачем винесено постанову про закриття кримінального провадження №0000023 на підставі п. 2 ч.1 ст. 284 КПК у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України (а.к.п. 60).

Такий висновок дізнавача при прийнятті оскаржуваної постанови слідчий суддя вважає передчасним, виходячи з таких підстав.

Закриття кримінального провадження є одним із способів її остаточного вирішення, а тому провадження має закриватися після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи та оцінки слідчим всіх зібраних та перевірених доказів.

У відповідності до вимог ст.110 КПК України постанова про закриття кримінального провадження має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема в ній має бути викладено суть заяви особи (установи), яка звернулася з метою захисту своїх прав та відповіді на всі поставлені нею питання, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією з гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу.

Відповідно до ч.2 ст. 9 КПК України прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

А тому прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливо лише після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин кримінального провадження, безпосереднього дослідження та оцінки слідчим доказів, які стосуються цього провадження в сукупності.

Відповідно до ст. 94 КПК України слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Однак, вказані вимоги закону дізнавачем Тульчинського РВП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_5 , на переконання слідчого судді, належним чином не виконані.

Так, в ході судового розгляду слідчий суддя з досліджених доказів дійшов переконання, що досудове розслідування в даному кримінальному провадженні проведено не в повному обсязі, оскільки особу, яка ймовірно причетна до нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_3 , а саме ОСОБА_6 , дізнавачем не допитано. Як встановлено з матеріалів кримінального провадження дізнавач здійснила виклик ОСОБА_6 до Тульчинського РВП тільки один раз - на 13.02.2023. Жодних дій для з`ясування того факту, чи закінчився термін відрядження ОСОБА_6 для його повторного виклику до Тульчинського РВП для допиту, дізнавачем не вчинено. При цьому на допиті вказаної особи наполягає представник потерпілого (скаржника), в тому числі і в судовому засіданні.

Також слідчий суддя вважає, що оскаржувана постанова є передчасною, оскільки в її обгрунтування покладено лише висновок експерта, якому не надано належної оцінки в сукупності з іншим зібраним в кримінальному провадженні доказами.

Згідно положень п. 4 ч. 1, ч.2 ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, зокрема, обставини, які є підставою закриття кримінального провадження; доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Положеннями ст. 92 КПК України передбачено, що обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 цього Кодексу покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого.

Однак, не зважаючи на вказані вимоги закону, дізнавачем Тульчинського РВП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_5 належних та допустимих доказів, які б спростовували в повній мірі доводи скарги та підтверджували обставини, які стали підставою для закриття кримінального провадження, не надано.

Отже, при наявності таких обставин необхідно усунути неповноту досудового розслідування, більш детально з`ясувати усі обставини кримінального провадження, в тому числі й ті, на які вказує у скарзі адвокат ОСОБА_4 з метою правильної та належної їх оцінки.

З огляду на викладене, слідчий суддя доходить висновку, що постанова про закриття кримінального провадження від 17.02.2023 винесена передчасно, без достатніх для цього підстав, без проведення усіх необхідних слідчих дій, спрямованих на отримання доказів або перевірку вже отриманих доказів у кримінальному провадженні, та підлягає скасуванню.

Виходячи з викладеного та керуючись ст. ст. 2, 22, 84, 91, 93, 94, 220, 224, 283, 284, 303, 304 КПК України, слідчий суддя,-

постановив:

Скаргу задовольнити.

Постанову дізнавача Тульчинського РВП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_5 від 17.02.2023 про закриття кримінального провадження №0000023, внесеного до ЄРДР 01.02.2023,- скасувати.

Матеріали кримінального провадження №0000023 направити начальнику Тульчинського РВП ГУНП у Вінницькій області для продовження досудового розслідування.

Копію ухвали направити керівнику Тульчинської окружної прокуратури.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1