КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/824/3967/2022 Суддя-доповідач у суді апеляційної інстанції - ОСОБА_2
Категорія: ст. ст. 170-173 КПК України
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2022 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою представника ТОВ «Добропіллявугілля» - адвоката ОСОБА_6 , на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 08 вересня 2022 року, -

за участю:

представника

ТОВ «Добропіллявугілля» - адвоката ОСОБА_6 ,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 08 вересня 2022 року задоволено клопотання детектива Бюро економічної безпеки України ОСОБА_7 про накладення арешту на майно та накладено арешт в рамках кримінального провадження №0004260 від 17.11.2017 на грошові кошти в сумі 14 442 100, 62 грн. (чотирнадцять мільйонів чотириста сорок дві тисячі сто гривень шістдесят дві копійки), які знаходяться на банківських рахунках ТОВ «ДТЕК «ДОБРОПІЛЛЯВУГІЛЛЯ» (), відкритих в таких банківських установах:

-АТ «ПУМБ» (МФО 334851): рахунки НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , НОМЕР_5 , НОМЕР_6 , НОМЕР_7 , НОМЕР_8 (українська гривня), НОМЕР_9 , НОМЕР_3 (долар США), НОМЕР_9 , НОМЕР_3 (Євро), НОМЕР_3 (англійський фунт стерлінгів), НОМЕР_3 , НОМЕР_10 (російський рубль);

- АТ «АЛЬФА-БАНК» (МФО 300346): рахунки НОМЕР_11 , НОМЕР_12 (українська гривня);

- ФІЛІЯ-ДОНЕЦЬКЕ ОБЛАСНЕ УПРАВЛІННЯ ПуАТ «ДЕРЖАВНИЙ ОЩАДНИЙ БАНК УКРАЇНИ» (МФО 335106): рахунки НОМЕР_13 , НОМЕР_14 , НОМЕР_15 , НОМЕР_16 , НОМЕР_17 , НОМЕР_18 (українська гривня);

- АТ «СБЕРБАНК» (МФО 320627): рахунок НОМЕР_19 (українська гривня).

Заборонено службовим особам АТ «ПУМБ» (МФО 334851), АТ «АЛЬФА-БАНК» (МФО 300346), ФІЛІЯ - ДОНЕЦЬКЕ ОБЛАСНЕ УПРАВЛІННЯ ПуАТ «ДЕРЖАВНИЙ ОЩАДНИЙ БАНК УКРАЇНИ» (МФО 335106), АТ «СБЕРБАНК» (МФО 320627), уповноваженим особам Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, іншим особам за довіреністю чи дорученням проводити будь-які банківські операції, що призведуть до зменшення залишку зазначеної суми грошових коштів на згаданому рахунку, крім обов`язкових платежів до бюджету та призначених для виплати заробітної плати.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням слідчого судді, представник ТОВ «Добропіллявугілля» - адвокат ОСОБА_6 , подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання детектива Бюро економічної безпеки України ОСОБА_7 про арешт майна у кримінальному провадженні №0004260 за ч. 2 ст. 27, ч. 2 ст. 28 ч. 5 ст. 191, ч.ч. 2, 3 ст. 212, ч. 2 ст. 366 КК України.

На обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт зазначає, що оскаржувана ухвала єнеобґрунтованою. Наявні в матеріалах клопотання докази не містять переконливу інформацію про причетність ОСОБА_8 до вчинення будь яких правопорушень та не є достатніми для висновку, що підозра, висунута останньому, є обґрунтованою.

Відповідно до змісту повідомлення про підозру генеральному директору ТОВ «ДТЕК Добропіллявугілля» ОСОБА_8 інкримінуються факти умисного ухилення від сплати податків та службового підроблення, що мали місце у період квітня-травня 2016 року, тобто понад 7 років тому.

При цьому, стороною обвинувачення не надано будь яких допустимих доказів, з числа визначених ст. 84 КПК України, які підтверджують ідентифікацію наявних на цей час на банківських рахунках підприємства коштів як таких, що отримані внаслідок вчинення кримінальних правопорушень у 2016 році.

Слідчим суддею також не прийнято до уваги той факт, що на час скоєння злочину підприємством навіть ще не було відкрито значну частину вищезазначених банківських рахунків на яких, за версією сторони обвинувачення, знаходяться кошти нібито здобуті злочинним шляхом, а переважну більшість рахунків взагалі закрито на цей час. Вказане підтверджується відповідною довідкою адміністрації товариства.

Крім того апелянт вказує на те, що як вбачається з матеріалів, повідомлення про підозру у вказаному провадженні детективами Бюро економічної безпеки України вручено генеральному директору ТОВ «ДТЕК Добропіллявугілля» ОСОБА_8 09.09.2022 року. Натомість клопотання детектива про накладення арешту на майно складено 30.08.2022, надійшло до суду 05.09.2022 та розглянуто 08.09.2022. Тобто, на час внесення клопотання до місцевого суду та його розгляду жодній особі у вказаному провадженні не було повідомлено про підозру у встановлений кримінальним процесуальним законом спосіб.

Відповідно до ч.2 ст.64-2 КПК України ініціатором клопотання про арешт майна третіх осіб може бути виключно прокурор, а слідчий таких повноважень не має.

У порушенні вказаних вимог з клопотанням про арешт майна третіх осіб, а саме ТОВ «ДТЕК Добропіллявугілля», звернувся детектив, а не прокурор, що залишилось поза увагою слідчого судді місцевого суду.

Прямим та невідворотнім наслідком ухвалення рішення про арешт значної суми на банківських рахунках ТОВ «ДТЕК Добропіллявугілля» беззаперечно стане зупиненням діяльності підприємства і завдання майнових збитків не тільки вказаному товариству, а й підприємствам-контрагентам.

Викладені обставини свідчать про однобічність і необ`єктивність судового розгляду, істотне порушення вимог КПК України, а тому апелянт вважає, що потреби досудового розслідування не виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи суб`єкта господарювання, про які ідеться в оскаржуваній ухвалі.

Слідчим суддею не дотримано обґрунтованого пропорційного співвідношення між засобами, які ним пропонується застосувати та метою, яку прагне досягти сторона обвинувачення з дотриманням відповідних положень національного законодавства та принципів верховенства права.

В судове засідання прокурор не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча був належним чином повідомлений про дату та час судового засідання. За таких обставин колегія суддів приходить до висновку про можливість розгляду апеляційної скарги за відсутності прокурора, що не суперечить положенням ч. 1 ст. 172 та ч. 4 ст. 405 КПК України.

Крім того, апеляційний суд приймає до уваги практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно виконувати процесуальні обов`язки.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи представника ТОВ «Добропіллявугілля» - адвоката ОСОБА_6 , в підтримку апеляційної скарги, яку він просив задовольнити, з наведених в ній підстав та скасувати оскаржувану ухвалу, вивчивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга представника ТОВ «Добропіллявугілля» - адвоката ОСОБА_6 , не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Як убачається з матеріалів судового провадження, що Бюро економічної безпеки України, за процесуального керівництва прокурорів Офісу Генерального прокурора, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0004260 від 17.11.2017 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 212, ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 366 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що директор ТОВ «ДТЕК ДОБРОПІЛЛЯВУГІЛЛЯ» - ОСОБА_8 , за попередньою змовою з невстановленою групою осіб особами, на підставі первинних документів, які містили завідомо неправдиві відомості щодо отриманих товарно-матеріальних цінностей, фактично отримавши товарно-матеріальні цінності за невстановлених обставин від невстановлених слідством осіб без відображення цих операцій у податковій звітності, у період з 29.04.2016 по 17.06.2016, діючи в порушення вимог діючого законодавства та відомчих нормативних актів, умисно та безпідставно завищив розмір податкового кредиту з податку на додану вартість від господарських операцій з ПП «СПЕЦБУДПРОЕКТ-Н» за договором № 1939-ДУ від 01.02.2016, що призвело до ненадходження до Державного бюджету України податків у сумі 14 442 100, 62 грн., (чотирнадцять мільйонів чотириста сорок дві тисячі сто гривень шістдесят дві копійки), яка в сім тисяч і більше разів перевищує установлений законодавством неоподатковуваний мінімум доходів громадян, що є особливо великим розміром.

Крім того, ОСОБА_8 будучи службовою особою - генеральним директором ТОВ «ДТЕК ДОБРОПІЛЛЯВУГІЛЛЯ», реалізувавши свій злочинний умисел, у період з 19.05.2016 по 17.06.2016 організував внесення до офіційних документів - Податкової декларації з податку на додану вартість за квітень 2016 року від 19.05.2016, Додатку 5 до податкової декларації з податку на додану вартість «Розшифровки податкових зобов`язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів» за квітень 2016 року від 19.05.2016, Податкової декларації з податку на додану вартість за травень 2016 року від 17.06.2016, Додатку 5 до податкової декларації з податку на додану вартість «Розшифровки податкових зобов`язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів» за травень 2016 року від 17.06.2016 завідомо неправдивих відомостей, та видав такі документи, шляхом їх подачі до Cпеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Донецьк Міжрегіонального Головного управління ДФС.

Досудовим розслідуванням, встановлено, що ТОВ «ДТЕК ДОБРОПІЛЛЯВУГІЛЛЯ» відкрито банківські рахунки в таких банках:

- АТ «ПУМБ» (МФО 334851): рахунки НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , НОМЕР_5 , НОМЕР_6 , НОМЕР_7 , НОМЕР_8 (українська гривня), НОМЕР_9 , НОМЕР_3 (долар США), НОМЕР_9 , НОМЕР_3 (Євро), НОМЕР_3 (англійський фунт стерлінгів), НОМЕР_3 , НОМЕР_10 (російський рубль).

- АТ «АЛЬФА-БАНК» (МФО 300346): рахунки НОМЕР_11 , НОМЕР_12 (українська гривня)

- ФІЛІЯ - ДОНЕЦЬКЕ ОБЛАСНЕ УПРАВЛІННЯ ПуАТ «ДЕРЖАВНИЙ ОЩАДНИЙ БАНК УКРАЇНИ» (МФО 335106): рахунки НОМЕР_13 , НОМЕР_14 , НОМЕР_15 , НОМЕР_16 , НОМЕР_17 , НОМЕР_18 (українська гривня).

- АТ «СБЕРБАНК» (МФО 320627): рахунок НОМЕР_19 (українська гривня).

05.09.2022 Детектив Бюро економічної безпеки України ОСОБА_7 , за погодженням прокурора Офісу Генерального прокурора ОСОБА_9 , звернувся до слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва з клопотанням, згідно якого просив накласти арешт на грошові кошти в сумі 14 442 100, 62 грн (чотирнадцять мільйонів чотириста сорок дві тисячі сто гривень шістдесят дві копійки), які знаходяться на банківських рахунках ТОВ «ДТЕК «ДОБРОПІЛЛЯВУГІЛЛЯ» (), відкритих в таких банківських установах:

- АТ «ПУМБ» (МФО 334851): рахунки НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , НОМЕР_5 , НОМЕР_6 , НОМЕР_7 , НОМЕР_8 (українська гривня), НОМЕР_9 , НОМЕР_3 (долар США), НОМЕР_9 , НОМЕР_3 (Євро), НОМЕР_3 (англійський фунт стерлінгів), НОМЕР_3 , НОМЕР_10 (російський рубль);

- АТ «АЛЬФА-БАНК» (МФО 300346): рахунки НОМЕР_11 , НОМЕР_12 (українська гривня);

- ФІЛІЯ-ДОНЕЦЬКЕ ОБЛАСНЕ УПРАВЛІННЯ ПуАТ «ДЕРЖАВНИЙ ОЩАДНИЙ БАНК УКРАЇНИ» (МФО 335106): рахунки НОМЕР_13 , НОМЕР_14 , НОМЕР_15 , НОМЕР_16 , НОМЕР_17 , НОМЕР_18 (українська гривня);

- АТ «СБЕРБАНК» (МФО 320627): рахунок НОМЕР_19 (українська гривня).

Також детектив просив заборонити службовим особам АТ «ПУМБ» (МФО 334851), АТ «АЛЬФА-БАНК» (МФО 300346), ФІЛІЯ - ДОНЕЦЬКЕ ОБЛАСНЕ УПРАВЛІННЯ ПуАТ «ДЕРЖАВНИЙ ОЩАДНИЙ БАНК УКРАЇНИ» (МФО 335106), АТ «СБЕРБАНК» (МФО 320627), уповноваженим особам Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, іншим особам за довіреністю чи дорученням проводити будь-які банківські операції, що призведуть до зменшення залишку зазначеної суми грошових коштів на згаданому рахунку, крім обов`язкових платежів до бюджету та призначених для виплати заробітної плати.

На обґрунтування вимог даного клопотання прокурор послався на те, що постановою детектива Бюро економічної безпеки України від 29.08.2022 майно, що є предметом клопотання, визнано речовими доказами у кримінальному провадженні №0004260 від 17.11.2017.

На переконання сторони обвинувачення, існує достатньо підстав вважати, що грошові кошти на даних рахунках є предметом кримінально-протиправних дій групи осіб та отримані внаслідок вчинення кримінального правопорушення, у зв`язку із чим постановою слідчого таке майно визнано речовими доказами, а тому детектив, з метою забезпечення їх збереження, просив накласти арешт на дане майно.

08.09.2022 року ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва задоволено вказане клопотання детектива та накладено арешт на грошові кошти, які знаходяться на вище зазначених рахунках.

Приймаючи таке рішення слідчий суддя прийшов до висновку, що з урахуванням обставин зазначеного кримінального провадження, а також того, що наведене майно (кошти) цілком відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, а відтак обґрунтовано має правовий статус речового доказу, з метою забезпечення його збереження, на переконання слідчого судді, є всі правові підстави для накладення арешту на вказане майно (кошти).

З такими висновками слідчого судді колегія суддів погоджується, з огляду на наступне.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

З ухвали слідчого судді та журналу судового засідання вбачається, що наведені в клопотанні доводи про накладення арешту на майно перевірялись судом першої інстанції. При цьому були досліджені матеріали судового провадження, вислухано пояснення прокурора та детектива, а також, з`ясовані інші обставини, які мають значення при вирішенні питання щодо арешту майна.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Як встановлено під час апеляційного розгляду, слідчий суддя, обґрунтовано, у відповідності до вимог ст. ст. 131-132, 170-173 КПК України, наклав арешт на майно, з тих підстав, що воно у встановленому законом порядку визнано речовим доказом в рамках вказаного кримінального провадження та відповідає критеріям, передбаченим ст. 98 КПК України.

На думку колегії суддів, слідчий суддя під час розгляду клопотання з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту, перевірив співрозмірність втручання у права ТОВ «ДТЕК «ДОБРОПІЛЛЯВУГІЛЛЯ»з потребами кримінального провадження.

Крім того, ст. 100 КПК України визначено, що на речові докази може бути накладено арешт в порядку ст.ст. 170-174 КПК України, та згідно ч.ч. 2, 3 ст. 170 КПК України слідчий суддя накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що воно відповідає критеріям, визначеним в ч. 1 ст. 98 КПК України.

Тому, з огляду на положення ч. ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, майно, яке відповідає критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України повинно арештовуватися незалежно від того, хто являється його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Оскільки у даному кримінальному провадженні є всі підстави вважати, що грошові кошти є речовим доказом у вказаному кримінальному провадженні. Органом досудового розслідування встановлено, що вказані грошові кошти на рахунках ТОВ «ДТЕК «ДОБРОПІЛЛЯВУГІЛЛЯ» можливо набуті вказаною юридичною особою кримінально-протиправним шляхом, тобто відповідають вимогам ст. 98 КПК України, на що постановою прокурора від 29.08.2022 року вони визнані речовим доказом. А тому слідчим суддею накладено арешт обґрунтовано, за наявності для цього достатніх правових підстав.

Також, арешт майна з підстав передбачених ч. ч. 2, 3 ст. 170 КПК України по суті являє собою форму забезпечення доказів і є самостійною правовою підставою для арешту майна поряд з забезпеченням цивільного позову та конфіскацією майна та, на відміну від двох останніх правових підстав, не вимагає оголошення підозри у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.

З урахуванням цього слідчий суддя встановив належні правові підстави, передбачені ч.ч. 1, 2, 3 ст. 170 КПК України, для задоволення клопотання детектива та накладення арешту на вищевказане майно, що відповідає критеріям, передбаченим ст. 98 КПК України, всупереч доводам апелянта.

В свою чергу, у кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на даній стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість в тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Таким чином, накладення арешту на майно у даному кримінальному провадженні, за наявності для цього підстав відповідає вимогам КПК України. Матеріали судового провадження свідчать, що застосування зазначеного заходу забезпечення кримінального провадження є виправданим та необхідним у кримінальному провадженні.

Доводи апеляційної скарги щодо порушень судом норм КПК України не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду та зазначені в апеляційній скарзі обставини не можуть бути безумовними підставами для скасування ухвали суду.

Доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, апелянтом не надано та колегією суддів не встановлено.

При цьому, згідно із ч. ч. 10, 11 ст. 170 КПК України, арешт може бути накладено у встановленому цим кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що перебувають на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, які перебувають у власності або володінні, користуванні, розпорядженні підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у випадках, якщо існують обставини, які підтверджують, що їхнє незастосування призведе до зникнення, втрати, знищення, перетворення, пересування, відчуження майна.

Окрім того, Європейський суд з прав людини своїми рішеннями неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним (рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява № 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (рішення у справі «Антріш проти Франції» від 22 вересня 1994 року, Series А № 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява № 48191/99, пп. 49-62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A № 52). Таким чином, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовують, та метою, яку прагнуть досягти (рішення від 21 лютого 1986 року у справі «проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A № 98).

У рішенні Європейського суду з прав людини від 07.06.2007 року у справі «Смирнов проти України» було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою майна у кримінальному провадженні належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку - вимагати охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей (майна) державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.

Враховуючи всі обставини в їх сукупності, колегія суддів вважає, що в даному конкретному випадку, накладення арешту на майно у кримінальному провадженні, забезпечить справедливу рівновагу між суспільним інтересом та правомірною метою, оскільки існує обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовують - арешт та метою, яку прагнуть досягти - збереження речових доказів, оскільки існують обставини, які підтверджують, що їхнє незастосування може призвести до незворотних наслідків.

Зважаючи на вищевикладене в сукупності з обставинами кримінального провадження, колегія суддів об`єктивно переконана, що слідчий суддя, накладаючи арешт на вказане майно, діяв у спосіб і у межах діючого законодавства, арешт застосував на засадах розумності та співмірності, а тому доводи апеляційної скарги стосовно незаконності ухвали слідчого судді слід визнати непереконливими.

Твердження апелянта про те, що клопотання про арешт майна подано у порушення вимог ч. 2 ст. 64-2 КПК України слідчим, а не прокурором, оскільки повідомлення про підозру у вказаному провадженні детективами Бюро економічної безпеки України вручено генеральному директору ТОВ «ДТЕК Добропіллявугілля» ОСОБА_8 09.09.2022 року. Натомість клопотання детектива про накладення арешту на майно складено 30.08.2022, надійшло до суду 05.09.2022 та розглянуто 08.09.2022. Тобто, на час внесення клопотання до місцевого суду та його розгляду жодній особі у вказаному провадженні не було повідомлено про підозру у встановлений кримінальним процесуальним законом спосіб, спростовуються матеріалами клопотання.

Як вбачається зі змісту клопотання, що 19.08.2022 слідчим за погодженням з прокурором, ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 212, ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 366 КК України. В матеріалах справи наявне таке повідомлення про підозру від 19.08.2022 / т. 1 а.с. 33-40/.

Всі інші підстави з яких апелянт вважає, що оскаржувана ухвала підлягає скасуванню, не є безумовними підставами для її скасування та підлягають з`ясуванню судом під час розгляду справи по суті.

Істотних порушень вимог КПК України, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді, по справі не вбачається.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що арешт майна є тимчасовим заходом забезпечення кримінального провадження, який застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження, який в подальшому може бути скасований у визначеному законом порядку. У відповідності до вимог ст. 174 КПК України арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду прийнято у відповідності до вимог закону, слідчий суддя при розгляді клопотання з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту на майно, а тому ухвалу слідчого судді необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись ст.ст. 170-173, 307, 309, 376, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду,

п о с т а н о в и л а:

Ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 08 вересня 2022 року, - залишити без зміни, а апеляційну скаргу представника ТОВ «Добропіллявугілля» - адвоката ОСОБА_6 , - залишити без задоволення.

Ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

______________ ________________ __________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4 .