Єдиний унікальний номер справи 333/6783/22
Номер провадження 1-кс/333/2061/22
УХВАЛА

іменем України

29 грудня 2022 року місто Запоріжжя

Слідчий суддя Комунарського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 та його захисника адвоката ОСОБА_6 , розглянувши клопотання старшого слідчого другого слідчого відділу (з дислокацією у місті Запоріжжі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Мелітополі, майора Державного бюро розслідувань ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою по кримінальному провадженню № 0000444, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 28 грудня 2022 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 426-1, ч.2 ст.15, ч.1 ст. 115 КК України відносно підозрюваного:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Райське, Вільнянського району, Запорізької області, громадянина України, який проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 на посаді головного сержанта 3 стрілецького взводу 1 стрілецької роти у військовому званні «головний сержант», проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

ВСТАНОВИВ:

В провадження слідчого судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя надійшло клопотання старшого слідчого другого слідчого відділу (з дислокацією у місті Запоріжжі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Мелітополі, майора Державного бюро розслідувань ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою по кримінальному провадженню № 0000444, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 28 грудня 2022 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 426-1, ч.2 ст.15, ч.1 ст. 115 КК України відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування клопотання зазначено, що Другим слідчим відділом (з дислокацією у м. Запоріжжі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Мелітополі, проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, зареєстрованому в Єдиному реєстрі досудових розслідувань 28.12.2022 за № 0000444 за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 5 ст. 426-1, ч.2 ст.15, ч.1 ст. 115 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 26.02.2022 №17 ОСОБА_5 . призначено на посаду головного сержанта 3 стрілецького взводу 1 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 , зараховано до списків особового складу частини та на всі види забезпечення. ОСОБА_5 перебуває у військовому званні «головний сержант».

Разом з ОСОБА_5 у першій стрілецькій роті на посаді командира 2 стрілецького відділення 3 стрілецького взводу 1 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 проходить службу старший сержант ОСОБА_8 .

Згідно з указом Президента України Володимира Зеленського № 64/2022 від 24.02.2022, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено воєнний стан на всій території України, який в подальшому неодноразово продовжено, востаннє з 05 години 30 хвилин 21 листопада 2022 року строком на 90 діб.

Згідно з вимогами ст. 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Згідно ст.ст. 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України «Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України» (далі - Статуту внутрішньої служби ЗС України) головний сержант ОСОБА_5 , як військовослужбовець, зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, поважати честь і гідність кожної людини, додержуватися правил поведінки військовослужбовців, беззастережно виконувати накази командирів (начальників) і захищати їх у бою, знати й утримувати в готовності до застосування закріплене озброєння, берегти державне майно, завжди пам`ятати, що за його поведінкою судять про Збройні Сили України в цілому.

Згідно ст. 123 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України головний сержант взводу (обслуги, заступник командира взводу) (далі - головний сержант взводу) в мирний і воєнний час відповідає за успішне виконання взводом завдань за призначенням, навчання і виховання військовослужбовців рядового і сержантського (старшинського) складу, їх військову дисципліну, охайний зовнішній вигляд, фізичну підготовку, правильне зберігання і експлуатацію озброєння, техніки та іншого майна взводу, внутрішній порядок у підрозділі, правильне несення служби військовослужбовцями рядового і сержантського (старшинського) складу в добовому наряді. Головний сержант взводу підпорядковується командирові взводу та є прямим начальником військовослужбовців рядового і сержантського (старшинського) складу взводу.

Відповідно до ст.ст. 1, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України «Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України» (далі Дисциплінарний статут ЗС України), військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця бездоганно та неухильно додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів, поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків, застосовувати зброю лише в бойовій обстановці, а в мирний час - у виняткових випадках, відповідно до вимог Статуту внутрішньої служби ЗС України.

Однак, незважаючи на наведені вимоги законодавства, головний сержант ОСОБА_5 діючи умисно, вчинив особливо тяжкий злочин.

Так 27 грудня 2022 року протягом дня головний сержант ОСОБА_5 перебуваючи у місці відпочинку 1 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 , а саме домоволодінні розташованому у АДРЕСА_2 вживав алкогольні напої та палив у будинку, у зв`язку з чим старший сержант ОСОБА_8 вигнав ОСОБА_5 на вулицю, щоб останній не палив у приміщенні, через вказані дії між головним сержантом ОСОБА_5 та старшим сержантом ОСОБА_8 виник конфлікт.

Після чого, 27 грудня 2022 року приблизно о 18 годині 00 хвилин, більш точного часу в ході проведення досудового розслідування встановити не надалось за можливе, головний сержант ОСОБА_5 перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, діючи в умовах воєнного стану, будучи невдоволеним діями старшого сержанта ОСОБА_8 , з метою встановлення свого авторитету та демонстрації своєї уявної переваги у військовому колективі, усвідомлюючи при цьому суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи реальну можливість спричинення тяжких наслідків старшому сержанту ОСОБА_8 та бажаючи їх настання, у порушення ст.ст. 9, 11, 13, 14, 16, 30, 123, 127, 128 Статуту, вирішив застосувати насильство щодо підлеглого, а саме командира 2 стрілецького відділення 3 стрілецького взводу 1 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 , старшого сержанта ОСОБА_8 .

Діючи з вищевказаною метою головний сержант ОСОБА_5 взяв до рук закріплену за ним зброю, а саме РПК-74, серії ХХ №3044, опустив перевідник вогню до низу у положення «ОД», за рукоятку відвів затворну раму назад, відпустив рукоятку затворної рами, тим самим дослав патрон до патронника, зайшов до кімнати, у якій перебував старший сержант ОСОБА_8 , висловив погрозу в бік останнього після чого здійснив не менше 17 пострілів в його напрямку.

В результаті вказаних умисних, незаконних дій головний сержант ОСОБА_5 спричинив старшому сержанту ОСОБА_8 тілесні ушкодження у вигляді вогнепального кульового наскрізного поранення передньої черевної стінки та лівої реберної дуги, проникаюче у черевну порожнину, з ушкодженням поперечної ободової кишки, великого чепця, гемаперитонеум, вогнепальні багатоуламкові переломи 7-9ребер та реберних хрящів зліва, вогнепальне сліпе осколкове поранення м`яких тканин лівого плеча, яке має ознаки небезпечного для життя тілесного ушкодження та направлене на смерть потерпілого

Крім того досудовим розслідуванням встановлено, що наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 26.02.2022 №17 ОСОБА_5 . призначено на посаду головного сержанта 3 стрілецького взводу 1 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 , зараховано до списків особового складу частини та на всі види забезпечення. ОСОБА_5 перебуває у військовому званні «головний сержант».

Разом з ОСОБА_5 у першій стрілецькій роті на посаді командира 2 стрілецького відділення 3 стрілецького взводу 1 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 проходить службу старший сержант ОСОБА_8 .

Згідно з указом Президента України Володимира Зеленського № 64/2022 від 24.02.2022, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено воєнний стан на всій території України, який в подальшому неодноразово продовжено, востаннє з 05 години 30 хвилин 21 листопада 2022 року строком на 90 діб.

Згідно з вимогами ст. 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Згідно ст.ст. 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України «Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України» (далі - Статуту внутрішньої служби ЗС України) головний сержант ОСОБА_5 , як військовослужбовець, зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, поважати честь і гідність кожної людини, додержуватися правил поведінки військовослужбовців, беззастережно виконувати накази командирів (начальників) і захищати їх у бою, знати й утримувати в готовності до застосування закріплене озброєння, берегти державне майно, завжди пам`ятати, що за його поведінкою судять про Збройні Сили України в цілому.

Згідно ст. 123 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України головний сержант взводу (обслуги, заступник командира взводу) (далі - головний сержант взводу) в мирний і воєнний час відповідає за успішне виконання взводом завдань за призначенням, навчання і виховання військовослужбовців рядового і сержантського (старшинського) складу, їх військову дисципліну, охайний зовнішній вигляд, фізичну підготовку, правильне зберігання і експлуатацію озброєння, техніки та іншого майна взводу, внутрішній порядок у підрозділі, правильне несення служби військовослужбовцями рядового і сержантського (старшинського) складу в добовому наряді. Головний сержант взводу підпорядковується командирові взводу та є прямим начальником військовослужбовців рядового і сержантського (старшинського) складу взводу.

Відповідно до ст.ст. 1, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України «Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України» (далі Дисциплінарний статут ЗС України), військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця бездоганно та неухильно додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів, поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків, застосовувати зброю лише в бойовій обстановці, а в мирний час - у виняткових випадках, відповідно до вимог Статуту внутрішньої служби ЗС України.

Відповідно до положень ст. 3 Загальної декларації прав людини, прийнятої і проголошеної резолюцією 217 A (III) Генеральної Асамблеї ООН від 10 грудня 1948 року, кожна людина має право на життя, на свободу і на особисту недоторканність.

Згідно ст. 2 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод», яка набрала чинності до України 11 вересня 1997 року, право кожного на життя охороняється законом. Нікого не може бути умисно позбавлено життя інакше ніж на виконання смертного вироку суду, винесеного після визнання його винним у вчиненні злочину, за який закон передбачає таке покарання.

Положеннями ст.ст. 3, 27 Конституції України передбачено, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Кожна людина має невід`ємне право на життя. Ніхто не може бути свавільно позбавлений життя. Обов`язок держави - захищати життя людини.

Відповідно до ст. 281 Цивільного кодексу України фізична особа має невід`ємне право на життя, а також не може бути позбавлена життя.

Однак, незважаючи на наведені вимоги законодавства, головний сержант ОСОБА_5 діючи умисно, вчинив особливо тяжкий злочин.

Так 27 грудня 2022 року протягом дня головний сержант ОСОБА_5 перебуваючи у місці відпочинку 1 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 , а саме домоволодінні розташованому у АДРЕСА_2 вживав алкогольні напої та палив у будинку, у зв`язку з чим старший сержант ОСОБА_8 вигнав ОСОБА_5 на вулицю, щоб останній не палив у приміщенні, через вказані дії між головним сержантом ОСОБА_5 та старшим сержантом ОСОБА_8 виник конфлікт.

В результаті вказаних вище дій старшого сержанта ОСОБА_8 у головного сержанта ОСОБА_5 виник злочинний умисел направлений на умисне заподіяння смерті ОСОБА_8 на підставі виниклих нестатутних відносин.

Після чого, 27 грудня 2022 року приблизно о 18 годині 00 хвилин, більш точного часу в ході проведення досудового розслідування встановити не надалось за можливе, головний сержант ОСОБА_5 перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, на виконання наведеного злочинного наміру, спрямованого на умисне протиправне заподіяння смерті старшого сержанта ОСОБА_8 , усвідомлюючи при цьому суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи реальну можливість настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді настання смерті старшого сержанта ОСОБА_8 та бажаючи їх настання, діючи умисно, на ґрунті нестатутних відносин взяв до рук закріплену за ним зброю, а саме РПК-74, серії НОМЕР_2 , опустив перевідник вогню до низу у положення «ОД», за рукоятку відвів затворну раму назад, відпустив рукоятку затворної рами, тим самим дослав патрон до патронника, зайшов до кімнати, у якій перебував старший сержант ОСОБА_8 , висловив погрозу в бік останнього після чого здійснив не менше 17 пострілів в його напрямку.

В результаті вказаних умисних, незаконних дій головний сержант ОСОБА_5 спричинив старшому сержанту ОСОБА_8 тілесні ушкодження у вигляді вогнепального кульового наскрізного поранення передньої черевної стінки та лівої реберної дуги, проникаюче у черевну порожнину, з ушкодженням поперечної ободової кишки, великого чепця, гемаперитонеум, вогнепальні багатоуламкові переломи 7-9ребер та реберних хрящів зліва, вогнепальне сліпе осколкове поранення м`яких тканин лівого плеча, які мають ознаки небезпечного для життя тілесного ушкодження та направлене на смерть потерпілого.

Тим самим головний сержант ОСОБА_5 виконав усі дії, які вважав необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця, але кримінальне правопорушення не було закінчено з причин, які не залежали від волі останнього

Таким чином, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 426-1 , ч.2 ст.15, ч.1 ст. 115 КК України а саме:

- в застосуванні насильства щодо підлеглого, що спричинило тяжкі наслідки в умовах воєнного стану;

- в закінченому замаху на вбивство, тобто умисному протиправному заподіянні смерті іншій людині.

29 грудня 2022 року ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 426-1, ч.2 ст.15, ч.1 ст. 115 КК України.

29 грудня 2022 року о 13 годині 20 хвилин підозрюваному ОСОБА_5 та захиснику адвокату ОСОБА_6 вручено клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та матеріали, якими обґрунтовується необхідність запобіжного заходу.

У судовому засіданні слідчий підтримав своє клопотання у повному обсязі та послався на обставини, які у ньому були викладені.

Прокурор в судовому засіданні стверджував, що вжиття більш м`яких запобіжних заходів, що передбачені КПК України, є недостатньою мірою з огляду на обставини скоєного та ризики, які існують.

Підозрюваний ОСОБА_5 , після роз`яснення йому слідчим суддею прав, передбачених ч.2 ст.193 КПК України, пояснив, що бажає, щоб його інтереси представляв адвокат ОСОБА_6 .

Підозрюваний ОСОБА_5 та його захисник, в судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечували, просили суд обрати запобіжний захід не пов`язаний з позбавленням волі, а саме домашній арешт, оскільки має захворюванню та потребує лікування. Захисник вважає, що слідчим не обґрунтовані ризики та доводи зазначені в клопотанні.

Заслухавши думку сторін кримінального провадження, дослідивши клопотання, копії матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовують доводи клопотання, документи, надані стороною захисту, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

В силу ст.ст. 131, 132 КПК України, запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до ч.2 ст.177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених КПК України.

Як вбачається з матеріалів клопотання, підозра ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення є обґрунтованою, що підтверджується:

- повідомленням про вчинення кримінального правопорушення, довідкою ІНФОРМАЦІЯ_2 про поранення військовослужбовця;

- поясненням пораненого ОСОБА_8 , який перебуває у лікарському закладі;

- довідкою лікарського закладу про наявні тілесні ушкодження ОСОБА_8 ;

- протоколом огляду місця події під час я кого вилучено кулемет РПК-74, НОМЕР_3 та магазин до нього, 17 гільз, 20 патронів;

- постановою про визнання речовими доказами кулемета РПК-74, НОМЕР_3 та магазину до нього, 17 гільз, 20 патронів;

-протоколами допитів свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ;

-протоколами слідчих експериментів зі свідками ОСОБА_9 та ОСОБА_10

- іншими матеріалами кримінального провадження.

В матеріалах провадження є наявними ризики, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Метою застосування запобіжного заходу до підозрюваного ОСОБА_5 згідно зі ст. 177 КПК України є забезпечення виконання підозрюваним (обвинуваченим) покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

-переховуватися від органів досудового слідства та суду;

-незаконно впливати на потерпілого, свідків у вказаному кримінальному провадженні;

-вчинити інше кримінальне правопорушення.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 426-1, ч.2 ст.15, ч.1 ст. 115 КК України, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити вищевказані дії, що зазначені в п.п. 1, 3, 5 ст.177 КПК України.

Обставинами, які дають підстави зробити висновки про наявність вищевказаних ризиків є:

ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні особливо тяжких злочинів за які законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`ятнадцяти років, у зв`язку з чим, у органу досудового розслідування є підстави вважати, що останній з метою уникнення відповідальності за вчинені злочини може переховуватись від органів досудового розслідування.

ОСОБА_5 усвідомлюючи ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення і наступного покарання у вигляді до 15 років позбавлення волі, може умисно ухилятися від явки в органи досудового слідства, слідчого судді або переховуватись від органів досудового розслідування, та суду, чим може перешкоджати встановленню істини по справі.

Таким чином, ОСОБА_5 під час дії на території України воєнного стану, з метою створення перешкод досудовому слідству, може виїхати за межі території України або на тимчасово окуповані території України, у зв`язку з цим, у правоохоронних органів фактично не буде можливості затримати підозрюваного та як наслідок, притягнути останнього до кримінальної відповідальності, існують ризики переховування останнього у такий спосіб від органів досудового розслідування та суду.

Отже існує ризик того, що ОСОБА_5 у разі не застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою може переховуватись від органів досудового розслідування, та суду, чим може перешкоджати встановленню істини по справі.

Також слід зазначити, що у справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26.07.2001 року ЄСПЛ зазначив що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Таким чином, наявний ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України переховування від органів досудового розслідування та суду.

Підозрюваний ОСОБА_5 , перебуваючи на волі, самостійно або через інших осіб може перешкоджати встановленню істини у справі, узгоджувати свої показання з показанням інших осіб, які визнані свідками у справі, надавати цим особам поради з урахуванням відомих йому обставин справи, схиляти їх до дачі завідомо неправдивих показань в ході досудового розслідування, з метою створення собі «алібі» щодо його непричетності до вчинення інкримінованого йому правопорушення, тим самим перешкодити встановленню істини в кримінальному провадженні, що дає підстави стверджувати, що інший запобіжний захід, крім тримання під вартою, не зможе ефективно забезпечити виконання запланованих процесуальних рішень у кримінальному провадженні. У випадку не застосування до підозрюваного запобіжного заходу, існує вірогідність незаконного впливу на потерпілого, свідків. Вказані дії можуть протиправно перешкоджати кримінальному провадженню та встановленню всіх обставин події, зокрема перешкоджати їх прибуттю до слідчого, прокурора або суду, іншим чином вплинути на своїх колишніх знайомих по службі тощо.

Таким чином, наявний ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177КПК України незаконний вплив на свідків у вказаному кримінальному провадженні.

Підозрюваний ОСОБА_5 , в період воєнного стану вчинив кримінальне правопорушення проти життя та здоров`я особи, а саме замах на умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.

Окрім цього, з матеріалів кримінального провадження можна зробити висновок що своїми противоправними діями ОСОБА_5 підриває бойовий дух військовослужбовців військової частини НОМЕР_1 та демонструє негативний приклад поведінки військовослужбовця Збройних Сил України, оскільки вчинив особливо тяжкі кримінальні правопорушення, у тому числі військове кримінальне правопорушення.

З огляду на вищевикладене можна зробити висновок про те, що ОСОБА_5 через своє відношення до військової служби може вчинити інше кримінальне правопорушення передбачене Розділом XIX Кримінального кодексу України у тому числі кримінальні правопорушення, передбаченні ст.ст. 407 та 408 КК України.

Таким чином, наявний ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України вчинити інше кримінальне правопорушення.

При оцінці обставин, передбачених ст. 178 КПК України слідчий суддя прийшов до висновків, що:

1) є наявні вагомі докази вчинення підозрюваним кримінального правопорушення;

2) підозрюваний вчинив умисний злочин, передбачений ч. 1 ст. 115, КК України, що відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до особливо тяжких, та за вчинення якого передбачене покарання у вигляді позбавленням волі на строк до 15 років, у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється;

3) вік та стан здоров`я підозрюваного дозволяє застосовувати до нього запобіжний захід, пов`язаний з обмеженням волі та свободи пересування;

4) з метою ухилення від покарання за вчинення кримінального правопорушення може вчини інше кримінальне правопорушення;

5) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки.

Без застосування найсуворішого запобіжного заходу підозрюваний ОСОБА_5 може:

-переховуватися від органів досудового слідства та /або суду;

-незаконно впливати на свідків у вказаному кримінальному провадженні;

-вчинити інше кримінальне правопорушення.

Необхідність обрання стосовно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обумовлюється наявністю ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Відповідно до листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 511-550/0/4-13 від 04 квітня 2013 року «Про деякі питання порядку застосування запобіжних заходів під час досудового розслідування та судового провадження відповідно до Кримінального процесуального кодексу України», слідчому судді, суду слід враховувати, що рішення про застосування одного із видів запобіжних заходів, який обмежує права і свободи підозрюваного, обвинуваченого, має відповідати характеру певного суспільного інтересу, що, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості.

Крім цього, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Так, згідно ст. ст. 7-9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини. У рішенні по справі «Летельє проти Франції» від 26.06.1991 Європейський суд з прав людини вказав, що наявність вагомих підстав підозрювати затриманого у вчиненні злочину є неодмінною умовою правомірності тримання під вартою.

У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 Європейський суд; з прав людини вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.

Крім цього, у рішенні по справі «Харченко проти України» від 10 02 2011 Європейський суд з прав людини вказав, що розумність строку тримання під вартою не може оцінюватись абстрактно, вона має оцінюватись в кожному конкретному випадку залежно від особливостей конкретної справи.

Обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_5 відповідає суспільному інтересу. Крім того, гарантії того, що останній не вчинить інше кримінальне правопорушення, відсутні.

Так, обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно ОСОБА_5 спрямоване на забезпечення посилення контролю за місцем перебування останнього, виконання ним процесуальних обов`язків, попередження та своєчасне припинення вчинення підозрюваним незаконного впливу на свідків та вчинення інших кримінальних правопорушень.

Окрім того, органу досудового розслідування ще необхідно встановити ряд обставин вчинення кримінального правопорушення та провести значний обсяг слідчих дій, направлених на пошук нових доказів скоєного злочину підозрюваним. У разі перебування ОСОБА_5 на волі виникає ризик вчинення ним дій, спрямованих на приховування та знищення речових доказів його протиправної діяльності.

Все вищезазначене дає достатні підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_5 при застосуванні більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, у подальшому може:

-переховуватися від органів досудового слідства та /або суду;

-незаконно впливати на потерпілого та свідків у вказаному кримінальному провадженні;

-вчинити інше кримінальне правопорушення.

Крім того, жоден із більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою не може запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Осіб, які можуть бути поручителями та забезпечать виконання підозрюваним ОСОБА_5 покладених на нього обов`язків згідно ст. 194 КПК України не виявлено.

На підставі викладеного, враховуючи наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінальних правопорушень, а також ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою статті 177 КПК України, для їх запобігання, з метою забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

Водночас, необхідно брати до уваги і саму особистість підозрюваного, враховуючи його репутацію, соціальні зв`язки тощо. Так, суд бере до уваги, що ОСОБА_5 має захворювання, а саме: пошкодження зв`язкового апарату надп`ятково-гомілкового суглобу зліва, відрив сухожилку м`яза розгинача V пальця правової кисті. Вертеброгенна люмюо-ішалгія.

Крім того, можливість незаконного впливу на свідків, спрямованих на зміну їх показань в суді, наданих ними органу досудового розслідування, з метою перешкоджання доказуванню стороною обвинувачення перед судом усіх фактичних даних, які встановлені у ході досудового розслідування, порушує принцип змагальності кримінального провадження, визначений ст. 22 КК України. З огляду на це, орган досудового розслідування вважає, що такий вид запобіжного заходу як домашній арешт не є достатнім і не виправдовує, настання ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Відповідно до ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України. Обставин, передбачених ч. 2 ст. 183 КПК України, які є перешкодою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчим суддею не встановлено.

Відповідно до ст. 29 Конституції України ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Згідно положень статті 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу чи особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою може оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Як зазначив Європейський суд з прав людини у своєму рішенні Фокс, Кемпбел і Хартлі проти Сполученого Королівства, наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок про те, що дана особа могла вчинити злочин.

На підставі викладеного, а також з урахуванням ступеня порушення цінностей суспільства в даному кримінальному провадженні, слідчий суддя приходить до висновку, що обрання ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою сприятиме запобіганню: переховуванню від органів досудового розслідування та/або суду, вчиненню ним інших кримінальних правопорушень; знищенню, приховуванню та спотворенню будь-яких з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, а також забезпечить високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів громадян України.

За таких обставин, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання старшого слідчого другого слідчого відділу (з дислокацією у місті Запоріжжі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Мелітополі, майора Державного бюро розслідувань ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 є доведеним та обґрунтованим, у зв`язку з чим підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.3 ст.183 КПК України суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Згідно ч.4 ст.183 КПК України слідчий суддя має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст. 176-178, 183, 184, 194 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого слідчого другого слідчого відділу (з дислокацією у місті Запоріжжі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Мелітополі, майора Державного бюро розслідувань ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою по кримінальному провадженню № 0000444, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 28 грудня 2022 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 426-1, ч.2 ст.15, ч.1 ст. 115 КК України відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , задовольнити.

Застосувати до підозрюваного - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування у Запорізькому СІЗО.

Ухвала слідчого судді щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Контроль за виконанням ухвали покласти на відповідний структурний підрозділ Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Мелітополі.

Виконання ухвали доручити начальнику ДУ «Запорізький слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України.

Термін дії ухвали закінчується 26 лютого 2023 року (включно).

Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Повний текст ухвали складено та проголошено 29 грудня 2022 року о 17 годині 00 хвилині.

Слідчий суддя Комунарського районного суду

міста Запоріжжя ОСОБА_1