КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3 ,

при секретарі ОСОБА_4 ,

за участю прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві матеріали провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 25 листопада 2022 року,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 25 листопада 2022 року продовжено ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою на 60 днів, до 23 січня 2023 року включно, без альтернативи внесення застави.

Таке рішення суд, врахувавши те, щоОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні декількох кримінальних правопорушень, зокрема й у вчиненні особливо тяжкого злочину, має непогашену судимість, а такожконкретні обставини справи, характер дій, у вчиненні яких він обвинувачується, та його особу, мотивував існуванням на даний час ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме тим, що обвинувачений може переховуватися від суду з метою уникнення відповідальності, зважаючи на тяжкість покарання, яке йому загрожує у випадку визнання його винним в інкримінованих йому злочинах, незаконно впливати на свідків, допит яких ще не проведено, з огляду на стадію розгляду справи, та вчинити інше кримінальне правопорушення, і тому з метою забезпечення не лише прав обвинуваченого, але й високих стандартів охорони загальносуспільних інтересів, що вимагає більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства, суд визнав необхідним продовжити обвинуваченому ОСОБА_7 строк тримання під вартою, оскільки інший, більш м`який, запобіжний захід, не забезпечить його належної процесуальної поведінки.

______________________________________________________________

Справа №11-кп/824/4400/2022 Головуючий у першій інстанції ОСОБА_8 .

Категорія: ч. 1 ст. 121 КК України Доповідач ОСОБА_1 .

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 , вважаючи ухвалу суду незаконною, необґрунтованою та такою, що завдає йому та його сім`ї (дітям, батькам) суттєвих страждань,просить її скасувати та постановити нову ухвалу, якою змінити йому міру запобіжного заходу на більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний з позбавленням волі.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що при обранні запобіжного заходу, прокурор, зачитуючи з КПК загальні стандарти ст. 177 КПК України, посилається на ризики, проте не надає жодних фактичних підтверджень їхнього існування.

При цьому, беручи до уваги відсутність фактичних підтверджень існування будь-яких ризиків, свавільна думка прокурора є однозначно припущеннями та домислами, на які, відповідно до вимог КПК та в силу ст. 62 Конституції України, не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.

Крім того, поряд з вимогами ст. 177 КПК України, з`ясувавши, що будь-які ризики є повністю відсутніми, суд зобов`язаний об`єктивно врахувати обставини, перелік яких передбачений ст. 178 КПК України, з урахуванням ч. 4 ст. 194 КПК України. Проте, всупереч вимогам КПК України, Конституції України та Європейським Конвенціям, обставини, перелічені ст. 178 КПК України, які дають належні законні підстави для зміни запобіжного заходу, об`єктивно розглянуті не були.

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого ОСОБА_7 та захисника ОСОБА_6 на підтримку доводів апеляційної скарги, в яких, зокрема захисник ОСОБА_6 , уточнивши прохання, просив скасувати ухвалу суду та постановити нову ухвалу, якою обрати ОСОБА_7 запобіжний захід у виді нічного домашнього арешту із застосуванням по відношенню до нього електронного засобу контролю за місцем його реєстрації та проживання, при цьому просив врахувати заяву потерпілого ОСОБА_9 , який ніяких претензій до ОСОБА_7 не має та не заперечує проти обрання йому запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, а також відсутність доказів, які підтверджували б вину ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, за фактом смерті потерпілого ОСОБА_10 , і те, що ОСОБА_7 , перебуваючи з 13.08.2021 по 07.09.2021 включно під цілодобовим домашнім арештом за місцем свого проживання, жодного разу його не порушив, що він за місцем реєстрації та проживання характеризується позитивно, та те, що на теперішній час стан здоров`я ОСОБА_7 значно погіршився і після обстеження в СІЗО у нього були виявлені численні хронічні захворювання, а також заперечення прокурора щодо апеляційного прохання, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

За змістом ч. 1 ст. 331 КПК Українипід час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд першої інстанції зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Згідно з абзацом другим цієї ж частини ст. 331 КПК України, на суд покладено такий самий обов`язок, а саме повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, у разі якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Відповідно до ч. 2 ст. 331 КПК України вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Згідно з вимогами ст. 177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Крім того, суд повинен врахувати обставини, передбачені ст. 178 КПК України, зокрема, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та дані, які її характеризують і можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Таким чином, розглядаючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, так само як і про його продовження, суд, для прийняття законного й обґрунтованого рішення, відповідно до ст.ст. 178, 199 КПК України та практики ЄСПЛ, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки. При цьому наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Як убачається з матеріалів справи, в провадженні Києво-Святошинського районного суду Київської області перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000448 по обвинуваченню ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 121, ч. 3 ст. 357, ч. 1 ст. 115, ч. 1 ст. 309, ч. 1 ст. 310 КК України.

Вирішуючи клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, що мотивовано наявністю таких ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме: переховування обвинуваченого від суду, його незаконного впливу на свідків, котрі не допитані в суді, та вчинення іншого кримінального правопорушення, суд, взявши до уваги тяжкість висунутого ОСОБА_7 обвинувачення та його особу, який має непогашену судимість, дійшов висновку, що інші запобіжні заходи не зможуть запобігти вказаним існуючим ризикам, які слугували підставою для застосування до обвинуваченого даного запобіжного заходу та не зникли, тому продовження тримання ОСОБА_7 під вартою є виправданим, оскільки у даному випадку наявність конкретного суспільного інтересу щодо вирішення справи про вчинення суспільно небезпечних діянь превалює над принципом поваги до свободи особистості.

З такими висновками суду погоджується і колегія суддів, оскільки судом об`єктивно були досліджені всі обставини, з якими закон пов`язує можливість обрання найсуворішого запобіжного заходу, при цьому в ухвалі наведені мотиви, з яких було прийнято відповідне рішення, яке цілком відповідає практиці Європейського Суду з прав людини, згідно з якою рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Доводи обвинуваченого ОСОБА_7 , що підтримані захисником ОСОБА_6 , проте, що стороною обвинувачення не доведено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, є безпідставними.

Так, ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

Враховуючи характер висунутого ОСОБА_7 обвинувачення у вчиненні декількох кримінальних правопорушень, в тому числі й особливо тяжкого злочину, тяжкість покарання, яке йому загрожує у разі визнання його винуватим у їх вчиненні, а також, приймаючи до уваги всі наявні у матеріалах провадження дані про особу обвинуваченого, який раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, має непогашену судимість за вчинення ряду злочинів насильницького характеру, не працевлаштований, у зв`язку з чим не має постійного та законного джерела доходів, та не має таких міцних соціальних зв`язків, які б втримали його від зміни місця проживання або переховування з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинені кримінальні правопорушення, та, з огляду на ці обставини, існування обґрунтованих ризиків, що обвинувачений ОСОБА_7 , перебуваючи на волі, може переховуватися від суду з метою уникнення відповідальності, незаконно впливати на свідків, допит яких ще не проведено, зважаючи на стадію судового розгляду, та вчинити інше кримінальне правопорушення, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для скасування оскаржуваної ухвали за тими доводами, на які посилається обвинувачений ОСОБА_7 та додатково вказав захисник ОСОБА_6 , а істотних порушень вимог кримінального процесуального закону при вирішенні судом першої інстанції питання доцільності продовження обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, як і підстав для зміни запобіжного заходу на більш м`який, колегія суддів не встановила.

Крім того, не можуть бути прийняті до уваги і посилання захисника ОСОБА_6 про можливість застосування до обвинуваченого ОСОБА_7 інших альтернативних запобіжних заходів, оскільки, з огляду на відсутність у ОСОБА_7 сім`ї, постійного місця роботи і, відповідно, його майновий стан, лише відсутність жодних претензій з боку потерпілого ОСОБА_9 до обвинуваченого, а також відсутність порушень під час перебування ОСОБА_7 з 13.08.2021 по 07.09.2021 під цілодобовим домашнім арештом за місцем свого проживання, та наявність позитивної характеристики з місця його реєстрації та проживання, не можуть слугувати тими обставинами, які б спростовували ризики, на які посилається суд в ухваліта не дають підстав вважати, що обвинувачений має такі міцні соціальні зв`язки, які б могли слугувати достатнім стримуючим фактором для забезпечення належної процесуальної поведінки.

Також слід зазначити, що на даній стадії кримінального провадження суд апеляційної інстанції не уповноважений досліджувати обставини вчинення кримінального правопорушення, перевіряти належність і допустимість доказів, зібраних під час досудового розслідування, а тому доводи захисника ОСОБА_6 щодо недоведеності винуватості ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 115 КК України - не можуть бути предметом даного апеляційного розгляду.

Посилання захисника щодо незадовільного стану здоров`я обвинуваченого ОСОБА_7 також не можуть свідчити про зменшення встановлених судом ризиків чи можливість запобігання їм шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів та не унеможливлює застосування до нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Отже, враховуючи наведене, підстав для застосування до обвинуваченого ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу, принаймні на цій стадії судового розгляду, колегія суддів не вбачає.

За вказаних вище обставин, колегія суддів дійшла висновку, що ухвала Києво-Святошинського районного суду Київської області від 25 листопада 2022 року є законною та обґрунтованою, а отже, апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_7 задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 25 листопада 2022 року, якою продовжено ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою на 60 днів, до 23 січня 2023 року включно, без альтернативи внесення застави, - без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

_____________________ _____________________ ___________________

ОСОБА_1 ОСОБА_11 ОСОБА_12