У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 183/8896/22

№ 1-кс/183/2260/22

22 грудня 2022 року

м. Новомосковськ

Слідчий суддя Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 , секретар судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши в закритому судовому засіданні клопотання слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Сєвєродонецьку) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Краматорську ОСОБА_3 , погоджене з прокурором Луганської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері об`єднаних сил ОСОБА_4 , про надання дозволу на затримання з метою приводу підозрюваного ОСОБА_5 у кримінальному провадженні, внесеному 17.01.2015 року до ЄРДР за № 0000018, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 408 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

Слідчому судді Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області надійшло клопотання про надання дозволу на затримання з метою приводу підозрюваного ОСОБА_5 .

В обґрунтування клопотання слідчий зазначив, що 25 грудня 2014 року заступник начальника відділу соціального забезпечення Луганського обласного військового комісаріату майор ОСОБА_5 без поважних причин, з метою ухилитися від військової служби не з`явився до місця несення служби

АДРЕСА_1 , з наданої чергової відпустки.

ОСОБА_5 проходить військову службу у ІНФОРМАЦІЯ_1 з 06 квітня 2004 року.

Згідно з наказом командувача військ оперативного командування «ПІВДЕНЬ» № 77 від 05 грудня 2014 року майора ОСОБА_5 призначено на посаду заступника начальника відділу соціального забезпечення Луганського обласного військового комісаріату оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_2 ». За наказом військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_3 № НОМЕР_1 від 24 жовтня 2014 року майору ОСОБА_5 надана щорічна відпустка за 2014 рік терміном на 40 діб з 03 листопада 2014 року по 12 грудня 2014 року.

З 11 грудня 2014 року по 25 грудня 2014 року ОСОБА_5 перебував на стаціонарному лікуванні у Сватовській обласній психоневрологічній лікарні з попереднім діагнозом «психічна втомленість» та по закінченню лікування повинен був прибути на місце служби для виконання своїх функціональних обов`язків та військового обов`язку.

Втім, майор ОСОБА_5 по закінченню лікування та виписки з лікувального закладу 26 грудня 2014 року з метою ухилитися від військової служби, на місце служби за місцем дислокації: АДРЕСА_1 , з лікувального закладу не з`явився.

Викладені обставини, що дають підстави підозрювати ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 408 КК України, підтверджуються зібраними матеріалами: протоколом допиту ОСОБА_6 , наказом військового комісара Луганського обласного військового комісаріату «про підсумки проведення службового розслідування» № 19 від 16 жовтня 2014 року та іншими матеріалами кримінального провадження.

Таким чином, дії ОСОБА_5 підпадають під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 408 КК України, а саме діючи умисно, з метою ухилитися від військової служби, без поважних причин не з`явився до військової служби, санкція якої передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк до п`яти років, та відповідно до ч. 4 ст. 12 КК України вказаний злочин віднесений до категорії нетяжких.

Повідомлення про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 408 КК України нез`явлення на службу буз поважних причин тривалістю понад один місяць, складено 23 червня 2015 року та цього ж дня направлено за постійним місцем проживання останнього.

Необхідність обрання стосовно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обумовлюється наявністю ризику, передбаченого ст. 177 КПК України, а саме того що ОСОБА_5 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, скоїти інше кримінальне правопорушення.

Так, підозрюваний ОСОБА_5 на виклики до органу досудового розслідування не з`являється. Про реальне місце свого мешкання ОСОБА_5 слідчому та прокурору не повідомляє.

Окрім того, ОСОБА_5 не повідомляє слідчому та прокурору свій особистий номер телефону, за яким з останнім можливо зв`язатись.

Під час досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_5 до місця проходження військової служби не з`являвся.

Приймаючи до уваги, що з 12 березня 2015 року по теперішній час підозрюваний ОСОБА_5 , перебуваючи на волі, тривалий час переховується від органу досудового розслідування, перешкоджає проведенню слідчих дій та прийняттю процесуальних рішень в даному кримінальному провадженню, то виникла необхідність отримати дозвіл на затримання останнього з метою приводу для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, тому слідчий за погодженням з прокурором звернулися до слідчого судді з клопотанням про надання дозволу на затримання з метою приводу.

В судове засідання прокурор не з`явилася у зв`язку з обмеженнями, встановленими військовим станом в Україні. Слідчий суддя вважає, що її неявка не перешкоджає розгляду клопотання.

Дослідивши клопотання та надані письмові докази, слідчий суддя вважає, що дане клопотання про надання дозволу на затримання підозрюваного ОСОБА_5 з метою приводу підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3)незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінальних правопорушень, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 189 КПК України слідчий суддя не має права відмовити в розгляді клопотання про дозвіл на затримання з метою приводу підозрюваного, обвинуваченого, навіть якщо існують підстави для затримання без ухвали суду про затримання з метою приводу.

Під час розгляду клопотання слідчим суддею встановлено доведеним, що зазначені у клопотанні обставини вказують на наявність підстав для затримання підозрюваного ОСОБА_5 з метою приводу.

При вирішенні питання про затримання підозрюваного з метою приводу слідчий суддя враховує, що підозра у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 408 КК України, обґрунтована. Також вказані під час судового розгляду прокурором ризики, передбачені п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, дійсно наявні.

Про наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, свідчить те, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у скоєнні кримінального правопорушення, яке віднесене законом до категорії тяжких, санкцією якого передбачене покарання у вигляді позбавлення волі, що може бути підставою та мотивом для підозрюваного навмисно переховуватися від слідства та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності; крім того, під час досудового розслідування ОСОБА_5 оголошено у розшук, тобто він вже переховувався від органів досудового розслідування та суду.

Тому слідчий суддя приходить до висновку, що підозрюваний, розуміючи можливість призначення покарання у виді позбавлення волі на тривалий строк, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду.

Про наявність ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України свідчить те, що ОСОБА_5 фактично своїми діями підтверджує намір продовжити скоювати кримінальні правопорушення, а також це дає йому можливість скоїти інше кримінальне правопорушення.

Тому слідчий суддя приходить до висновку, що підозрюваний, розуміючи можливість призначення покарання у виді позбавлення волі на тривалий строк, може продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, або вчинити інше кримінальне правопорушення проти основ національної безпеки України.

Оцінюючи вищевказані обставини, слідчий суддя також приймає до уваги у розумінні практики ЄСПЛ те, що тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте, таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Аналізуючи вищевикладене, слідчий суддя прийшла до висновку, що існують обставини, зазначені у п.п. 1, 2 ч. 4 ст. 189 КПК України, що має важливе значення для прийняття рішення про надання дозволу на затримання підозрюваного з метою приводу.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 110, 177, 189, 190 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИЛА:

Надати дозвіл на затримання підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженця м. Сватове Луганської області, громадянина України, з метою його приводу для участі у розгляді клопотання про застосування підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Контроль за виконанням ухвали доручити прокурору Луганської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері об`єднаних сил, який буде здійснювати процесуальне керівництво у даному кримінальному провадженні.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_7 ОСОБА_8