Справа № 361/8271/18
Провадження № 1-кп/361/129/23
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16.02.23 Броварський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Бровари кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001962 від 05.05.2018 року за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Княжичі Броварського районну Київської області, громадянина України, з середньою освітою, офіційно не працевлаштованого, не депутата, не інваліда, не маючого на утриманні неповнолітніх дітей, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 будучи раніше засудженим за вчинення корисливих злочинів, останній раз Броварським міськрайонним судом Київської області 08.11.2017 року за вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, на підставі ч. 4 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців, на основі ст. З, 9, 14 ЗУ «Про амністію» 08.11.2017 року звільнено із зали суду під особисте зобов`язання, на шлях виправлення не став, а повторно вчинив новий умисний злочин за наступних обставин.

Так, 28 квітня 2018 року, приблизно о 03 год. 30 хв., ОСОБА_4 , перебуваючи біля кофейні по вул. Енгельса, 1, в м. Бровари, Київська область, звернув увагу на гаманець чорного кольору, належний ОСОБА_5 , який знаходився на землі біля ніг останнього, після чого у нього повторно виник злочинний умисел направлений на таємне викрадення чужого майна.

У подальшому, того ж дня, приблизно о 03 год. 50 хв. ОСОБА_4 , реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на повторне таємне викрадення чужого майна, переслідуючи корисливий мотив, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та передбачаючи їх негативні наслідки, бажаючи незаконно збагатитися за рахунок чужого майна, перебуваючи біля кофейні по вул. Енгельса, 1, в м. Бровари, Київська область, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, взяв своєю рукою зазначений гаманець та поклав до кишені куртки в яку був одягнений.

Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, направленого на повторне таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_6 , перебуваючи за вказаною адресою, таємно викрав гаманець належний ОСОБА_5 в якому знаходились грошові кошти у сумі 440 гривень 00 копійок та водійське посвідчення на ім`я ОСОБА_5 , після чого із викраденим майном з місця вчинення кримінального правопорушення зник, обернувши викрадене майно на свою користь, завдавши своїми діями потерпілому ОСОБА_5 матеріальних збитків на суму 440 гривень 00 копійок.

Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачуються в таємному викраденні чужого майна (крадіжка) вчиненому повторно, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений, вину у скоєному визнав, щиро розкаївся. Вказав, що вчинив злочин, за обставин, викладених в обвинувальному акті. Підтвердив, що 28.04.2018 року в АДРЕСА_2 викрав гаманець, який належав ОСОБА_5 , де знаходилось 440 грн та документи. Збитки відшкодував. Документи повернуті потерпілому.

Згідно із ч. 3 ст. 349 КПК України, отримавши згоду учасників кримінального провадження, суд визнав за недоцільне дослідження доказів щодо обставин, які ними не оспорювалась, оскільки вони правильно розуміли їх зміст, сумнівів у добровільності їх позиції не було, а обвинуваченому роз`яснено, що він буде позбавлений права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

На підставі ч. 4 ст. 349 КПК України, суд допитав обвинуваченого, який визнав, що вчинив злочин, передбачений ч. 2 ст. 185 КК України та надав покази, які повністю узгоджуються із зазначеними у обвинувальному акті, жалкував про вчинене.

Суд вважає, що дії ОСОБА_4 належить кваліфікувати за ч. 2 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка) вчиненому повторно, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України.

З огляду на викладенні у обвинувальному акті та визнані обвинуваченим обставини вчинення злочину суд приходить до висновку, що у даному кримінальному провадженні знайшли своє підтвердження всі обставини, які підлягають доказуванню відповідно до положень ст. 91 КПК України і в тому числі щодо події злочину (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину) та винуватості обвинуваченого у вчиненні злочину, форми вини, мотиву і мети вчинення злочину.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України, суд визнає обставиною, яка пом`якшує покарання ОСОБА_4 щире каяття, активне розкриття злочину.

Обставин, передбачених ст. 67 КК України відносно ОСОБА_4 не встановлено.

Згідно із ч. 1, 2 ст. 50 КК України, покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого.

Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Згідно із ч. 2 ст. 65 КК України, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Відповідно до практики Верховного Суду, що міститься в постанові від 23 червня 2020 року, у справі № 171/8/17, тяжкість вчиненого кримінального правопорушення повинна враховуватися судом як загальна засада призначення покарання не лише на підставі належності відповідного правопорушення до певного виду (ст. 12 КК України), але і з обов`язковим урахування конкретних обставин вчиненого кримінального правопорушення.

Згідно із ч. 2 ст. 4 КК України, кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.

Відповідно до ч. 2 ст. 5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що встановлює кримінальну протиправність діяння, посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, не має зворотної дії в часі.

Отже, з огляду на ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_4 кримінального правопорушення, яке згідно із ст. 12 КК України є нетяжким злочином, обставини його вчинення, дані про особу, який характеризується посередньо, у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра на обліку не перебуває, обставину, яка пом`якшує покарання щире каяття, відсутність обставин, які обтяжують покарання, суд дійшов висновку, що має бути призначене покарання, передбачене санкцією ч. 2 ст. 185 КК України, у виді чотирьох років позбавлення волі.

Разом з цим, суд вважає, що наявні підстави, передбачені ч. 1 ст. 75 КК України для звільнення ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням та встановленням іспитового строку в два роки з покладенням обов`язків, передбачених ч. 1 ст. 76 КК України: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Відповідно ст. 100 КПК України суд вирішує питання щодо речових доказів.

Підстав, передбачених ч. 2 ст. 177 КПК України для застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу, судом не встановлено.

Цивільний позов у справі відсутній.

Керуючись ст. 100, 124, 368, 374, 381-382, 395, 532 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Визнати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України.

Призначити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , покарання, передбачене ч. 2 ст. 185 КК України у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

Встановити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 іспитовий строк два роки, який обчислювати з 16 лютого 2023 року.

На підставі ч. 1 ст. 76 КК України, зобов`язати ОСОБА_4 виконувати такі обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Речові докази:

- диск, з відеофайлом від 28.04.2018 року з камер відео спостереження магазину "Берізка" - залишити при матеріалах справи.

Вирок суду може бути оскаржений в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду, через Броварський міськрайонний суд Київської області, протягом тридцяти днів з дня проголошення.

Вирок набирає законної сили в порядку визначеному ст. 532 КПК України.

Копію вироку негайно вручити прокурору та обвинуваченому.

Головуючий суддя ОСОБА_1