Номер провадження: 11-кп/813/1215/23
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.04.2023 року Одеський апеляційний суд у складі:

головуючий суддя: ОСОБА_2

судді: ОСОБА_3

ОСОБА_4

за участю:

секретаря

судового засідання: ОСОБА_5

адвоката: ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження внесене до ЄРДР за №0000756 за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 03.04.2023 року про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.187 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 03 квітня 2023 року продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_7 в ДУ «Одеський слідчий ізолятор» строком до 02.06.2023 року, включно.

Рішення суду мотивоване тим, що обвинувачений ОСОБА_7 знаходячись на волі, з метою уникнення від кримінальної відповідальності може переховуватись від суду, незаконно впливати на потерпілого та свідків у цьому кримінальному провадженні, знищити сховати, або спотворити речі і документи, що мають суттєве значення для встановлення важливих обставин, у кримінальному провадженні.

Цією ж ухвалою вирішено питання про продовження запобіжних заходів щодо ОСОБА_8 , яка в цій частині в апеляційному порядку не оскаржується.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_6 просить ухвалу суду від 03.04.2023 року скасувати та постановити нову ухвалу, якою обрати щодо ОСОБА_7 запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту.

Вказує, що ухвала суду є незаконною та необґрунтованою, тому підлягає скасуванню.

Звертає увагу на те, що ОСОБА_7 перебуває під вартою майже 2 роки, і за цей час сторона обвинувачення не змогла забезпечити явку суд ні потерпілого ні свідків.

Сама лише тяжкість інкримінованого злочину та обґрунтованість підозри не може бути підставою для тримання особи під вартою, на що неодноразово вказував ЄСПЛ у своїх рішеннях.

Неодноразове продовження судом запобіжного заходу у виді тримання під вартою зводить нанівець винесення виправдовувального вироку або перекваліфікацію злочину на кримінальний проступок( ч. 1 ст. 185 КК).

Щодо іншого співучасника правопорушення - ОСОБА_9 апеляційним судом влітку 2021 року було обрано запобіжний захід у виді домашнього арешту, незважаючи на те, що він також не визнає своєї вини та заперечує щодо обставин обвинувачення, не працевлаштований та притягався до відповідальності за правопорушення. За цей час він не порушував покладених на нього обов`язків.

Тривале тримання ОСОБА_7 під вартою без вироку порушує фундаментальні права на справедливий публічний розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Вказує на те, що ОСОБА_7 має стійкі соціальні зв`язки матір, батька, малолітню сестру, які проживають разом з ним, перебуває у фактичних шлюбних стосунках з дружиною ОСОБА_10 та виховував їх малолітню доньку, є єдиним годувальником .

Батьки ОСОБА_7 потребують постійного медичного та особистого догляду через їх захворювання, тому обвинувачений буде здійснювати догляд за батьками, надавати ліки, допомагати їм у ведені домогосподарства.

Міцність соціальних зв`язків дають підстави вважати, що ОСОБА_7 буде достатньо сумлінно виконувати обов`язки обвинуваченого .

ОСОБА_7 не визнає свою вину у пред`явленому обвинувачені та має намір зібрати докази своєї невинуватості не порушуючи норм закону.

Вказує, що до обвинуваченого цілком може бути застосовано запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту .

Адвокат ОСОБА_6 підтримав доводи і вимоги апеляційної скарги.

Обвинувачений ОСОБА_7 клопотання про участь під час апеляційного розгляду не подавав.

Прокурор ОСОБА_11 в судове засідання не з`явився, направив заяву з проханням провести апеляційний розгляд за його відсутності та відмовити у задоволенні апеляційної скарги.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 422-1 КПК розгляд апеляційної скарги на ухвалу суду про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, здійснюється без участі сторін кримінального провадження, крім випадків, якщо прокурор, обвинувачений, його захисник, законний представник заявив клопотання про розгляд апеляційної скарги за участю сторін.

Враховуючи наведені обставини, апеляційний розгляд проведено за відсутності прокурора, відповідно до положень ч.4 ст. 422-1, ч.1,4 ст. 405 КПК.

Мотиви апеляційного суду.

Частина 1 ст. 404 КПК передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Положеннями ст. 422-1 КПК передбачено порядок та межі перевірки ухвал суду про продовження строку тримання під вартою, постановлених під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті.

В межах апеляційного перегляду ухвали суду першої інстанції апеляційний суд відповідно до положень ст. 422-1 КПК здійснює перевірку обставин, які підтверджують наявність ризиків та досліджує клопотання прокурора та рішення суду першої інстанції, яким вирішувалося питання продовження строку тримання під вартою.

За приписами ст. 331 КПК під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Вбачається, що на розгляді Київського районного суду м. Одеси знаходиться кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0000756 за обвинуваченням ОСОБА_9 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України.

Ухвалою суду від 03.04.2023 року продовжено строк тримання ОСОБА_7 під вартою до 02.06.2023 року включно.

Суд, продовжуючи строк дії запобіжного заходу має перевірити чи не зменшилися на цій стадії судового розгляду встановлені раніше ризики і чи зможе більш м`який запобіжний захід запобігти цим ризикам.

Крім тяжкості покарання, що загрожує особі у разі визнання її винуватою, на стадії продовження запобіжного заходу враховується і сукупність обставин, які визначені ст. 178 КПК України, зокрема соціальні зв`язки, відомості, що характеризують особу обвинуваченого.

Застосування запобіжних заходів стає можливим при наявності ризиків. Ризик - це невизначена подія, яка по суті, представляє собою ймовірність отримання несприятливих для досудового слідства та суду подій, визначених у ч. 1 ст. 177 КПК України.

Запобіжний захід застосовується з метою попередження ризиків здійснення такої поведінки обвинуваченого та, як наслідок, унеможливлення здійснення негативного впливу на хід та результати кримінального провадження.

Висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості обвинуваченого .

Питання про те, чи є розумною тривалість попереднього ув`язнення, не може бути оцінено абстрактно. Чи є обґрунтованим залишати обвинуваченого під вартою, слід оцінювати за фактами кожної окремої справи та відповідно до її особливостей. Тому безперервне тримання під вартою у конкретному випадку може бути виправдане за наявності дійсної необхідності захисту суспільних інтересів, яка, незважаючи на презумпцію невинуватості, має переважне значення порівняно з вимогою поваги до свободи особистості відповідно до статті 5 Конвенції.

Задовольнивши клопотання прокурора, суд дійшов висновку, що на даній стадії кримінального провадження продовжують існувати раніше встановлені ризики переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків, і що інші більш м`які запобіжні заходи не здатні запобігти цим ризикам. Такі висновки ґрунтуються на матеріалах кримінального провадження.

Як видно із ухвали, що оскаржується, приймаючи рішення про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо обвинуваченого, суд фактично врахував відомості, що передбачені ст. 178 КПК.

Суд підставно взяв до уваги, що судовий розгляд кримінального провадження не завершено, ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за вчинення якого передбачене безальтернативне покарання у виді позбавлення волі покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 10 років позбавлення волі.

Запобіжний захід застосовується з метою попередження ризиків здійснення такої поведінки підозрюваного та, як наслідок, унеможливлення здійснення негативного впливу на хід та результати кримінального провадження.

Тобто в даному випадку суд має зробити висновки прогностичного характеру, коли доказування спрямоване не на подію, яка відбулася в минулому, а на встановлення фактичних даних, які дозволять стверджувати про подію, яка може статися з достатньою долею ймовірності у майбутньому.

Стосовно загрози втечі особи, практика ЄСПЛ виходить з того, що якщо тяжкість покарання, якому може бути піддана обвинувачена особа, можна законно розглядати, як таку, що може спонукати її до втечі. Для того, щоб ця обставина мала реальний характер потрібно враховувати наявність інших обставин, а саме: характеристики особи, її моральні якості, місце проживання, професію, прибуток, сімейні зв`язки, будь які зв`язки з іншою країною, або наявність зв`язків в іншому місці.

Врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.

Сукупність відомостей про особу обвинуваченого та наявні у нього соціальні зв`язки, які не можна визнати достатніми для того , щоб гарантувати стримуючу дію та нівелювання ризику втечі, тому не можна погодитися із доводами апеляційної скарги про нівелювання на цій стадії судового розгляду ризику переховування від суду.

Як видно з матеріалів провадження та доводів апеляційної скарги, судовий розгляд кримінального провадження на час постановлення оскаржуваної ухвали не завершений, свідки та потерпілі не допитані, отже продовжує існувати ризик незаконного впливу на потерпілого та свідків.

Переконливих доводів на спростування висновків суду про продовження існування ризиків апеляційна скарга не містить.

Посилання апелянта на те, що єдиною підставою для тримання ОСОБА_7 під вартою є тяжкість інкримінованого йому злочину є безпідставними, оскільки як видно з ухвали, судом взято до уваги сукупність відомостей, передбачених ст. 178 КПК України , а не лише тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі доведеності його вини.

Тривалість перебування обвинуваченого під вартою, сама по собі, не може слугувати безумовною підставою для прийняття рішення про зміну запобіжного заходу і підлягає врахуванню у сукупності з іншими обставинами, передбаченими ст. 177 та ст. 178 КПК України та існуванням реальних ознак справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, та необхідність забезпечення дієвості кримінального провадження з метою завершення розгляду кримінального провадження.

Апеляційний суд, враховуючи обставини, передбачені ст. 177,178,183 КПК, зважаючи на тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому в разі доведеності вини у вчиненні кримінального правопорушення, репутацію обвинуваченого, його соціальні зв`язки за відсутності доказів того, що вони здатні реально впливати на процесуальну поведінку обвинуваченого та запобігти ризикам, погоджується з висновком суду та вважає, що зміна запобіжного заходу на більш м`який з великою вірогідністю не зможе запобігти існуючим ризикам , що в свою чергу не буде слугувати виконанню завдань кримінального судочинства, передбачених ст. 2 КПК.

Наявність у обвинуваченого цивільної дружини, постійного місця проживання, на що посилається захисник, підлягають врахуванню, як обставини, що свідчать про наявність соціальних зв`язків. Разом з тим зазначені соціальні фактори не спростовують викладені в ухвалі суду висновки та не дають достатніх підстав вважати, що вони можуть мати стримуючу дію та нівелюють існуючі ризики.

Не є достатніми для такого висновку і посилання апелянта на стан здоров`я батьків обвинуваченого, які не підтверджені матеріалами апеляційної скарги та матеріалами, що надійшли з суду першої інстанції. Висловлений в апеляційній скарзі намір обвинуваченого здійснювати догляд за батьками та надавати їм допомогу не є тими обставинами, що свідчать про гарантії дотримання обвинуваченим належної процесуальної поведінки та не є достатніми для висновку про можливість застосування щодо нього більш м`якого запобіжного заходу.

Встановлені ризики із сплином часу зменшуються, разом із тим вони ще є достатньо суттєвими, що дає підстави для висновку про те, що застосування до ОСОБА_7 на даній стадії судового розгляду кримінального провадження на час постановлення ухвали суду більш м`якого запобіжного заходу у виді домашнього арешту , як на тому наполягає захисник, не могло забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

Крім того, як на підставу для скасування ухвали суду захисник в апеляційній скарзі посилається на те, що інший обвинувачений у цьому провадженні не утримується під вартою, проте належним чином виконує свої процесуальні обов`язки .

Суд, продовжуючи строк дії запобіжного заходу має перевірити чи не зменшилися на цій стадії судового розгляду встановлені індивідуально щодо кожного з обвинувачених раніше ризики і чи зможе більш м`який запобіжний захід запобігти цим ризикам.

Застосування до іншого обвинуваченого у цьому кримінальному провадженні більш м`якого запобіжного заходу не є підставою для зміни запобіжного заходу стосовно ОСОБА_7 , оскільки при застосуванні запобіжного заходу та при продовженні його дії враховуються обставини , передбачені ст. 178 КПК індивідуально щодо конкретної особи , і відповідно встановлюються наявність ризиків і можливість їм запобігти шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Захисником в апеляційній скарзі не наведено відомості, які підтверджують, що у соціальному, сімейному, матеріальному стані обвинуваченого сталися суттєві зміни, чи з`явилися нові обставини, які не були предметом дослідження суду першої інстанції і не були ним враховані, та які суттєво могли би вплинути на висновки про вірогідність продовження існування встановлених судом ризиків.

Враховуючи викладене слід дійти висновку, що зазначені в апеляційній скарзі обставини не можна визнати підставами для скасування оскаржуваної ухвали , як про те просить апелянт, тому апеляційну скаргу належить залишити без задоволення .

При цьому апеляційний суд вважає за необхідне звернути увагу суду першої інстанції на необхідність дотримання приписів ч.4 ст.28, ч.1 ст.318 КПК про здійснення судового розгляду вказаного кримінального провадження протягом розумного строку .

Керуючись ст.ст. 177,178,331,404, 405, 407, 419, 422-1, 376 ч.2 КПК України, апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Залишити без змін ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 03.04.2023 року про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.187 КК України.

Звернути увагу суду першої інстанції на необхідність дотримання розумних строків, передбачених ст. 28 та ст. 318 КПК України під час судового розгляду вказаного кримінального провадження.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3