Справа №369/9205/19 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/824/506/2023 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 січня 2023 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора на ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 26 липня 2022 року, якою відмовлено в затвердженні угоди про визнання винуватості від 27.06.2019 року, укладеної між підозрюваним ОСОБА_7 та прокурором Генеральної прокуратури України, а обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000099, повернуто прокурору у зв`язку з невідповідністю вимогам КПК України,

В С Т А Н О В И Л А:

До Києво-Святошинського районного суду Київської області надійшов обвинувальний акт з угодою про визнання винуватості між обвинуваченим і прокурором у кримінальному провадженні за № 0000099 за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4, ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 182, ч. 4 ст. 27 ч. 2 ст. 361-2, ч. 4 ст. 27 ч. 2 ст. 361 України.

Ухвалою суду зі стадії підготовчого судового засідання відмовлено у затвердженні угоди про визнання винуватості від 27.06.2019 року, укладеної між підозрюваним ОСОБА_7 та прокурором Генеральної прокуратури України ОСОБА_8 , а обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000099 повернуто прокурору як такий, що не відповідає вимогам КПК України. Мотивуючи ухвалу, суд зазначив про неможливість ухвалення вироку на підставі угоди про визнання винуватості, оскільки відсутні фактичні підстави для визнання винуватості (п. 6 ч. 7 ст. 474 КПК України) у зв`язку з заявою обвинуваченого ОСОБА_7 про невизнання вини, та необхідність повернення обвинувального акту прокурору у зв`язку з невідповідністю обвинувального акта п. 2 ч. 2 ст. 291 КПК України за відсутності анкетних відомостей обвинуваченого щодо дати його народження та відсутності таких даних у матеріалах кримінальної справи серед документів, які були надані суду станом на 26.07.2022 року.

В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати ухвалу та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Обґрунтовуючи апеляційні вимоги, прокурор вказує, що не зазначення в обвинувальному акті дати народження ОСОБА_7 не є безумовною підставою вважати, що обвинувальний акт не відповідає вимогам ст. 291 КПК України, окрім того зазначає, що з дати надходження обвинувального акту до суду 16.07.2019 року і до 26.07.2022 року судом неодноразово призначались судові засідання, де встановлювалась особа ОСОБА_7 , зокрема, дата його народження, відомості про дату народження ОСОБА_7 зазначено і в угоді про визнання винуватості від 27.06.2019 року.

Також стверджує, що суд, відмовляючи у затвердженні угоди, не звернув уваги на ті обставини, що ОСОБА_7 факт визнання винуватості та добровільність укладення угоди засвідчив під час досудового розслідування власним підписом, а клопотання про невизнання угоди до суду надійшло від захисника і не підписане безпосередньо самим обвинуваченим.

Також зазначає, що суд не вжив заходів щодо перевірки добровільності укладення ОСОБА_7 угоди про винуватість , розглянув не всі клопотання, заявлені захисником, провів підготовче судове засідання, де ухвалювалося рішення про відмову у затвердженні угоди, без участі потерпілих та без з`ясування їх позицій.

Обвинувачений ОСОБА_7 у запереченнях на апеляційну скаргу просить закрити провадження за апеляційною скаргою прокурора, оскільки ухвала про відмову у затвердженні угоди про винуватість не може бути оскаржена в апеляційному порядку, або відмовити у її задоволенні, оскільки він обвинувачується у вчиненні кримінальних проступків, у зв`язку з чим обвинувальний акт має бути повернутий прокурору для внесення з урахуванням вимог гл.25 КПК України, уклав угоду про визнання винуватості під час досудового розслідування під тиском, в суді відмовився від неї, що виключає можливість її затвердження, обвинувальний акт , в порушення вимог ч.2 ст.291 КПК України, не містить зазначення дати та місця народження обвинуваченого.

Обвинувачений в судове засідання не з`явився , про час та місце розгляду апеляційної скарги повідомлений.

Заслухавши доповідь судді, прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, дослідивши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог п.1 ч.3 ст.314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити угоду або відмовити у затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому ст.ст.468-475 КПК України.

Оскільки кримінальним процесуальним законом не передбачена можливість оскарження в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції про відмову у затвердженні угоди про визнання винуватості , то вимоги апеляційної скарги прокурора у цій частині не можуть бути предметом розгляду суду апеляційної інстанції.

У той же час, доводи апеляційної скарги прокурора про безпідставність повернення прокурору обвинувального акту щодо ОСОБА_7 у зв`язку з невідповідністю вимогам КПК України, є слушними, оскільки при ухваленні рішення про відмову у затвердженні угоди про визнання винуватості під час підготовчого судового засідання суд має повернути кримінальне провадження прокурору не для усунення недоліків обвинувального акту, а для продовження досудового розслідування у загальному порядку.

Зазначене порушення вимог кримінального процесуального закону є істотним і тягне за собою скасування ухвали суду у цій частині з ухваленням нової ухвали про направлення кримінального провадження щодо ОСОБА_7 прокурору для продовження досудового розслідування .

У матеріалах кримінального провадження містяться заяви потерпілих про їх не бажання приймати участь у судових засіданнях та розгляд справи без їх участі.

З огляду на наявність таких заяв, суд правомірно провів підготовче судове засідання без участі потерпілих та ухвалив рішення про відмову у затвердженні угоди про визнання винуватості, у якій потерпілі не є стороною, без з`ясування їх позиції.

Та обставина, що суд під час підготовчого судового засідання не розглянув клопотання захисника про скасування постанови прокурора про виділення матеріалів досудового розслідування щодо ОСОБА_7 з іншого кримінального провадження, не свідчить про допущення судом порушень кримінального процесуального закону, які б могли вплинути на рішення про відмову у затвердженні угоди про визнання винуватості.

Також є безпідставними доводи апеляційної скарги прокурора про нез`ясування позиції ОСОБА_7 з приводу клопотання про невизнання угоди, заявленого його захисником, оскільки з журналу судового засідання від 26.07.2022 року випливає , що обвинувачений підтримав клопотання захисника, і свою позицію підтвердив у запереченнях на апеляційну скаргу прокурора.

З огляду на наведене, порушень вимог кримінального процесуального закону, які б могли слугувати підставами для скасування ухвали та призначення нового розгляду обвинувального акту у суді першої інстанції , колегією суддів не встановлено.

Керуючись ст.404,405,407,412,415,419 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора задовольнити частково.

Ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 26 липня 2022 року в частині повернення обвинувального акту у кримінальному провадженні №0000099 за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4, ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 182, ч. 4 ст. 27 ч. 2 ст. 361-2, ч. 4 ст. 27 ч. 2 ст. 361 КК України прокурору у зв`язку з невідповідністю вимогам КПК України скасувати.

Ухвалити у цій частині нову ухвалу, якою матеріали кримінального провадження щодо ОСОБА_7 направити прокурору для продовження досудового розслідування у загальному порядку.

В іншій частині ухвалу залишити без зміни.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Суддя Суддя