Справа № 369/9953/22
Провадження № 1-кп/369/2034/22
В И Р О К
іменем України
01.12.22 року м. Київ
Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000529 від 08 вересня 2022 року за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Торез Донецької області, українця, громадянина України, який має середню освіту, працює не офіційно різноробочим, проживає в цивільному шлюбі, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимий вироком Апеляційного суду Донецької області від 04 лютого 2008 року за п. 4 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 15 (п`ятнадцять) років, звільнений 20 листопада 2020 року по відбуттю строку покарання,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 Кримінального кодексу України (далі КК України),

встановив:

Указом Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року «Про введення воєнного стану в Україні» в Україні введено воєнний стан із 05:30 год. 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який затверджено Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, до якого неодноразово внесено зміни та продовжено строк дії воєнного стану, останній раз затвердженим Законом України від 15 серпня 2022 року № 2500-IX) продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05:30 год. 23 серпня 2022 року строком на 90 діб.

07 вересня 2022 року близько 18:30 год. (більш точного часу досудовим розслідуванням не встановлено), ОСОБА_4 перебуваючи в приміщенні магазину «Аврора», що розташований за адресою: вул. Святоюріївська, 11, м. Вишневе, Бучанський район, Київська область, маючи прямий умисел, направлений на повторне таємне викрадення чужого майна, корисливий мотив та мету незаконного збагачення, діючи в умовах воєнного стану, пересвідчившись, що за його діями ніхто не спостерігає, зайшов до підсобного приміщення вище вказаного магазину, де взявши гаманець із сумки потерпілої ОСОБА_5 , повторно таємно викрав грошові кошти в сумі 1 000 грн, що знаходилися в гаманці, які поклав собі до кишені штанів, в які був одягнений. Після чого, утримуючи при собі вище вказані грошові кошти, з місця вчинення кримінального правопорушення зник, викраденим розпорядився на власний розсуд, чим завдав потерпілій ОСОБА_5 матеріального збитку на загальну суму 1000 грн.
Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується в таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненого повторно в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою винуватість у вчиненому визнав повністю та пояснив, що за вказаних в обвинувальному акті обставин дійсно вчинив дане кримінальне правопорушення. Зазначив, що за вчинене йому соромно, про вчинене шкодує та щиро розкаюється, не розуміє чому так вчинив та завіряє суд, що подібного більше не вчинятиме. Зазначив, що є внутрішньо переміщеною особою, працює сантехніком не офіційно, проживає в цивільному шлюбі та має на утриманні двох неповнолітніх дітей цивільної дружини. Обвинувачений ОСОБА_4 в судових дебатах та під час проголошення останнього слова щиро розкаявся, просив суд його пробачити та суворо не карати.

Прокурор в судових дебатах просив визнати винуватим ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років, вирішити питання про речові докази відповідно до ст. 100 КПК України.

Потерпіла ОСОБА_5 у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце судового розгляду повідомлена належним чином. При цьому, надіслала до суду заяву, в якій просила проводити судовий розгляд за її відсутності та вказала, що претензій майнового характеру до обвинуваченого не має.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 та інші учасники процесу не оспорюють фактичних обставин справи, судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності їх позиції, роз`яснивши учасникам судового провадження положення ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо фактичних обставин, які ніким не оспорюються, та судовий розгляд було проведено із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів, які характеризують його особу.

Беручи до уваги що обвинувачений ОСОБА_4 визнав себе винуватим та добровільно повідомив суду обставини вчинення кримінального правопорушення, дослідивши матеріали кримінального провадження, вислухавши думку прокурора, враховуючи заяву потерпілої про відсутність претензій, вислухавши останнє слово обвинуваченого, суд дійшов такого висновку.

Показання обвинуваченого є послідовними, логічними, відповідають фактичним обставинам справи, а тому не викликають у суду сумнівів щодо правильності розуміння ним обставин вчиненого, добровільності та істинності його позиції.

Враховуючи викладене, суд вважає, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, а саме: таємному викраденні чужого майна, (крадіжці), вчиненого в умовах воєнного стану, доведена поза розумним сумнівом та кваліфікує дії останнього за ч. 4 ст.185 КК України.

При цьому, суд виключає з формулювання обвинувачення повторність, як кваліфікуючу ознаку кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, з огляду на диспозицію цієї статті.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ч. 5 ст. 12 КК України відноситься до тяжкого злочину, дані про особу обвинуваченого, яки має постійне місце реєстрації та проживання, де характеризується посередньо, раніше притягувався до кримінальної відповідальності, звільнений по відбуттю строку покарання та має не зняту й непогашену судимість, у лікарів нарколога та психіатра на обліках не перебуває, є внутрішньо переміщеною особою, проживає в цивільному шлюбі, має на утриманні неповнолітніх дітей, працює не офіційно, розмір грошових коштів, викрадення яких вчинив обвинувачений, а саме на суму 1000 грн та те, що обвинувачений добровільно відшкодував завдані збитки потерпілій, чим усунув заподіяну шкоду, відповідно шкода завдана кримінальним правопорушення фактично відсутня, відсутність претензій потерпілої.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття, оскільки обвинувачений визнав свою вину за усіма пунктами висунутого проти нього обвинувачення, щиро жалкує про вчинене, негативно оцінює вчинений злочин та добровільне відшкодування завданих збитків.

Обставинами, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 відповідно до ст. 67 КК України, суд визнає: повторність і рецидив.

Враховуючи ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим ОСОБА_4 кримінального правопорушення, з урахуванням даних про особу обвинуваченого та обставин вчиненого ним кримінального правопорушення, які пом`якшують покарання та відсутність обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, враховуючи принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_4 покарання за вчинення інкримінованого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 4 ст. 185 КК України, що дорівнює її мінімальному розміру.

Разом з тим, суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_4 можливе без ізоляції від суспільства, у зв`язку з чим на підставі ст. 75 КК України звільняє останнього від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком та покладає обов`язки, передбачені ст. 76 КК України.

Суд зазначає, що згідно з положеннями статей 50, 65 КК України, покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Обираючи вказаний вид і розмір покарання та звільняючи обвинуваченого ОСОБА_4 від подальшого відбування покарання з іспитовим строком, суд виходить насамперед з того, що позбавлення чи обмеження прав і свобод обвинуваченого, у формі фізичної ізоляції від суспільства не є необхідним у цій конкретній справі для захисту суспільства та задоволення почуття обурення й справедливості потерпілого, і суспільства в цілому, виходячи зі ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення обвинуваченим ОСОБА_4 , його характеру та обставин вчинення.

Звідси, виходячи, з пануючої нині ієрархії загальнолюдських цінностей цілком виправданим є застосування до покарання призначеного обвинуваченому ОСОБА_4 положень ст. 75 КК України, що повною мірою узгоджується з соціально-відновлювальною та запобіжною функціями покарання, які спрямовані на відновлення особистості з правослухняною поведінкою та запобігання вчиненню нових правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Призначене обвинуваченому ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі із подальшим звільненням від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком є необхідним й достатнім для його виправлення, запобігатиме вчиненню нових кримінальних правопорушень в майбутньому та є домірним скоєному.

Запобіжний захід у вигляді нічного домашнього арешту застосованого до ОСОБА_4 скасувати.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Долю речових доказів суд вирішує згідно з ч. 9 ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. 100, 369, 373, 374, 376, 394, 395 КПК України,

ухвалив:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

Відповідно до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 3 (три) роки.

На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 обов`язки, передбачені п. 1, 2 ч. 1 цієї статті, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання або роботи.

Запобіжний захід у вигляді нічного домашнього арешту застосованого до ОСОБА_4 скасувати.

Речові докази:

-купюри номіналом 200 грн серії YI (2035757), 100 грн серії АД (8751924), 100 грн серії ЯВ (8294106), номіналом 100 грн серії МВ (2167859), номіналом 500 грн серії ВД (8159386), належні потерпілій та які перебувають на її відповідальному зберіганні, залишити в розпорядженні потерпілої ОСОБА_5 ;

-компакт диск марки «FUJIFILM», 4.7 GB/128 на якому зображено відеозапис від 07 вересня 2022 року з камер спостережень магазину «Аврора», що знаходиться за адресою: м. Вишневе, вул. Святоюріївська,11, який приєднано до матеріалів кримінального провадження, залишити в матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Києво-Святошинський районний суд Київської області протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення виключно з підстав, передбачених ч. 2 ст. 394 КПК України, та набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Копії вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому ОСОБА_4 та прокурору.

Суддя ОСОБА_1