Справа № 591/6279/22
Провадження № 1-кс/591/3393/22
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 грудня 2022 року слідчий суддя Зарічного районного суду м. Суми ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши скаргу захисника ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на бездіяльність 4-го СВ (з дислокацією в м. Сумах) ТУ ДБР, розташованого у м. Полтаві, щодо невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань,

В С Т А Н О В И В :
До Зарічного районного суду м. Суми зі скаргою звернувся захисник ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на бездіяльність 4-го СВ (з дислокацією в м. Сумах) ТУ ДБР, розташованого у м. Полтаві, щодо невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі ЄРДР), яку мотивував тим, що 09 листопада 2022 року він звернувся до ТУ ДБР з заявою про вчинене на його думку кримінальне правопорушення працівниками правоохоронних органів. Проте, відповідних відомостей до ЄРДР внесено не було, тому просив зобов`язати вчинити ці дії.
Сторони в судове засідання не з`явились, будучи сповіщеними про час та місце слухання справи, клопотань чи доказів поважності причин неявки суду не наведено, тому, розцінюючи такі дії як зловживання своїми правами, враховуючи введений в країні воєнний стан, навантаженість та складну ситуацію зумовлено відключенням електроенергії, суд вважає за можливе здійснити розгляд скарги у їх відсутність.
Слідчий суддя, вивчивши матеріали справи та надані докази, дійшов наступних висновків.
Судом встановлено та не спростовано сторонами, що 09 листопада 2022 року захисник звернувся до ТУ ДБР з заявою про вчинення на його думку наведеного злочину.
Відомості до ЄРДР по заяві захисника ОСОБА_3 внесені не були, про що свідчить відповідний лист слідчого.
Ст. 214 КПК України та пп. 1 п. 2 розділу І, пп. 2 п. 1 розділу ІІ Положення «Про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення», затвердженого наказом Генерального прокурора № 298 від 30 червня 2020 року, передбачено обов`язок внесення до ЄРДР лише тих відомостей про кримінальне правопорушення, що можуть свідчити про його вчинення.

Зі змісту цих норм випливає, що відомості, які можуть свідчити про кримінальне правопорушення, повинні наводитись заявником саме в заяві, з якою він звернувся до правоохоронних органів і відсутність наведених даних в такому зверненні в контексті вказаних норм закону може вказувати на відсутність підстав для внесення відомостей до ЄРДР.
Відтак, суд, вирішуючи питання про наявність або відсутність підстав для внесення даних до ЄРДР (а отже про наявність або відсутність підстав для задоволення скарги), повинен робити такі висновки саме з дослідження заяви особи про вчинений на її думку злочин.
З дослідженого судом звернення захисника вбачається те, що, хоча його заявник і вважає заявою про злочин, проте в ньому відсутнє наведення будь-яких обставин вчинення правоохоронцями кримінальних правопорушень як такових, тим більше в контексті наведеної ним норми КК України. Зокрема, в ньому взагалі не наведено дій чи бездіяльності осіб, що могли б свідчити про вчинення ними злочинів, а наводяться власні розмірковування щодо хронології звернення до правоохоронних органів та міститься формальне посилання на норми кримінального та процесуального законодавства без будь-якого наведення обставин, які б свідчили про вчинення кримінальних правопорушень (підтвердження звернення до правоохоронного органу з заявою, в якій би згадані обставини наводились, суду зазначено не було, як і не зазначено її змісту).

Тобто, заявником в зверненні взагалі не наводяться обставини, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, а зазначається формальний перелік відповідних норм закону та обставин звернення підзахисного до правоохоронних органів.

Ч. 2 ст. 307 КПК України передбачений перелік рішень за наслідками розгляду скарг осіб, на бездіяльність правоохоронних органів, в тому числі і на бездіяльність, пов`язану з невнесенням відомостей до ЄРДР. Згідно п. 4 ч. 2 ст. 307 КПК України, результатом розгляду скарги на бездіяльність відповідної службової особи, може бути рішення про відмову у задоволенні скарги.

Враховуючи наведене, а також за відсутності наведених в заяві скаржника достатніх даних, що могли свідчити про вчинення кримінального правопорушення, на думку суду ТУ ДБР обґрунтовано по зазначеному зверненню не були внесені відомості до ЄРДР.
Інші обставини, наведені в скарзі заявника не доводять його вимог щодо необхідності внесення даних до ЄРДР, як і не спростовують зазначених висновків суду, з огляду на зміст дослідженого в судовому засіданні звернення та наданих матеріалів.

Таким чином, з поданої скарги та матеріалів не вбачається, а в судовому засіданні так і не було встановлено наявності достатніх підстав для внесення відомостей до ЄРДР, а тому скарга є необґрунтованою та не підлягає задоволенню.
Згадана позиція суду цілком узгоджується з висновками Верховного Суду, висловленими в постанові від 30 січня 2019 року у справі № 818/1526/18 та в постанові від 30 вересня 2021 року в справі справа № 556/450/18.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 214, 303-307 КПК України, слідчий суддя

П О С Т А Н О В И В :
В задоволенні скарги захисника ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на бездіяльність 4-го СВ (з дислокацією в м. Сумах) ТУ ДБР, розташованого у м. Полтаві, щодо невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань по заяві від 09 жовтня 2022 року, щодо вчиненого на думку заявника кримінального правопорушення працівниками правоохоронних органів, відмовити.
Положення ч. 3 ст. 307 КПК України щодо заборони оскарження ухвали слідчого судді за результатами розгляду скарги на бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), згідно з Рішенням Конституційного Суду № 4-р(II)/2020 від 17.06.2020.

Слідчий суддя ОСОБА_1