У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2023 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ

Київського апеляційного суду в складі:

головуючого суддіОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
секретар судового засідання ОСОБА_4 ,

розглянувши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні подання голови Шевченківського районного суду міста Києва про вирішення питання щодо направлення кримінального провадження № 620 221 001 300 001 57 від 18 квітня 2022 року стосовно ОСОБА_5 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, до Святошинського районного суду міста Києва в межах юрисдикції одного суду апеляційної інстанції, -

В С Т А Н О В И Л А:

До Київського апеляційного суду 16.01.2023, а в провадження судді-доповідача - 17.01.2023, надійшло подання голови Шевченківського районного суду міста Києва про вирішення питання щодо направлення кримінального провадження № 620 221 001 300 001 57 від 18.04.2022 стосовно ОСОБА_5 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, до Святошинського районного суду міста Києва в межах юрисдикції одного суду апеляційної інстанції.

Вказане подання голови суду винесено на підставі ухвали Шевченківського районного суду міста Києва від 14.12.2022 та обґрунтоване тим, що, як убачається з обвинувального акта, інкриміноване ОСОБА_5 діяння вчинено за адресою: м. Київ, вул. Кільцева дорога, 8, тобто на території Святошинського району м. Києва, а тому кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, не підсудне Шевченківському районному суду міста Києва.

Сторони у кримінальному провадженні про дату, час та місце розгляду подання повідомлені у спосіб, передбачений кримінальним процесуальним законом, неявка яких в судове засідання суду апеляційної інстанції не перешкоджає розгляду клопотання за приписами ч. 4 ст. 34 КПК України.

Заслухавши доповідь головуючого судді, перевіривши матеріали кримінального провадження № 620 221 001 300 001 57 від 18.04.2022 стосовно ОСОБА_5 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, та мотивування подання про визначення підсудності розгляду обвинувального акта у даному провадженні, колегія суддів дійшла наступного.

Питання про направлення кримінального провадження з одного суду до іншого в межах юрисдикції одного суду апеляційної інстанції вирішується колегією суддів відповідного суду апеляційної інстанції за поданням місцевого суду, як передбачено ч. 2 ст. 34 КПК України.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 34 КПК України, кримінальне провадження передається на розгляд іншого суду, якщо:

1) до початку судового розгляду виявилося, що кримінальне провадження надійшло до суду з порушенням правил територіальної підсудності;

2) після задоволення відводів (самовідводів) чи в інших випадках неможливо утворити склад суду для судового розгляду;

3) обвинувачений чи потерпілий працює або працював у суді, до підсудності якого належить здійснення кримінального провадження;

4) ліквідовано суд або з визначених законом підстав припинено роботу суду, який здійснював судове провадження.

Водночас, абз. 6 вищезазначеної норми процесуального закону передбачено, що до початку судового розгляду у виняткових випадках кримінальне провадження (крім кримінальних проваджень, що надійшли на розгляд Вищого антикорупційного суду) з метою забезпечення оперативності та ефективності кримінального провадження може бути передано на розгляд іншого суду за місцем проживання обвинуваченого, більшості потерпілих або свідків, а також у разі неможливості здійснювати відповідним судом правосуддя (зокрема, надзвичайні ситуації техногенного або природного характеру, епідемії, епізоотії, режим воєнного, надзвичайного стану, проведення антитерористичної операції чи здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях).

Указом Президента України від 24.02.2022 за № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", що набрав чинності одночасно з набранням чинності Закону України "Про затвердження Указу Президента "Про введення воєнного стану в Україні" № 2102-ІХ від 24.02.2022, в Україні введено воєнний стан з 24.02.2022 строком на 30 діб, який, зокрема, Указом від 17.05.2022 № 341/2022 продовжено з 05 год. 30 хв. 25.05.2022 строком на 90 діб, тобто який тривав на час звернення прокурора до місцевого суду з обвинувальним актом у досліджуваному кримінальному провадженні - 31.05.2022 (а.п. 1, 2, 3-13, 15).

Згідно з ч. 9 ст. 615 КПК України в редакції Закону України № 2201-IX від 14.04.2022, яка регулює особливий режим кримінального провадження в умовах воєнного стану, було визначено, що під час дії воєнного стану обвинувальні акти, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності скеровуються та розглядаються судами, в межах територіальної юрисдикції яких закінчено досудове розслідування, а в разі неможливості з об`єктивних причин здійснювати відповідним судом правосуддя - найбільш територіально наближеним до нього судом, що може здійснювати правосуддя, або іншим судом, визначеним у порядку, передбаченому законодавством.

Отже, прокурор, у визначеному ч. 9 ст. 615 КПК України порядку, не правильно скерував обвинувальний акт стосовно ОСОБА_5 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, до Шевченківського районного суду міста Києва, оскільки досудове розслідування у досліджуваному кримінальному провадженні було закінчено на території Печерського району м. Києва, а саме, обвинувальний акт складено і затверджено за адресою: м. Київ, вул. П.Болбочана, б. 8-А.

На обставину розташування органу досудового розслідування у даному провадженні у Печерському районі м. Києва вказує і прийняття рішень під час досудового розслідування - слідчими суддями Печерського районного суду міста Києва.

25.08.2022 набрав чинності Закон України № 2462-IX "Про внесення змін до Кримінального процесуального кодексу України щодо удосконалення окремих положень досудового розслідування в умовах воєнного стану" від 27.07.2022, відповідно до якого, зокрема, внесено зміни до ч. 9 ст. 615 КПК України та реченням першим вказаного процесуального закону визначено, що під час дії воєнного стану обвинувальні акти, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності скеровуються та розглядаються судами, у межах територіальної юрисдикції яких вчинено кримінальне правопорушення, а в разі неможливості з об`єктивних причин здійснювати відповідним судом правосуддя - судом, у межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування, що закінчив досудове розслідування, або іншим судом, визначеним у порядку, передбаченому законодавством.

Згідно з висновками щодо тлумачення змісту ст. 58 Конституції України, викладеними у рішеннях Конституційного Суду України від 13.05.1997 № 1-зп, від 09.02.1999 № 1-рп/99, від 05.04.2001 № 3-рп/2001, від 13.03.2012 № 6-рп/2012, закони та інші нормативно-правові акти поширюють свою дію тільки на ті відносини, які виникли після набуття законами чи іншими нормативно-правовими актами чинності; дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється із втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце; дія закону та іншого нормативно-правового акта не може поширюватися на правовідносини, які виникли і закінчилися до набрання чинності цим законом або іншим нормативно-правовим актом.

Єдиний виняток з даного правила, закріплений у ч. 1 ст. 58 Конституції України, складають випадки, коли закони та інші нормативно-правові акти пом?якшують або скасовують відповідальність особи.

Аналогічний підхід застосовується і щодо дії процесуальної норми права.

Зокрема, ч. 1 ст. 5 КПК України передбачено, що процесуальна дія, а процесуальне рішення приймається згідно з положеннями цього Кодексу, чинними на момент початку виконання такої дії або прийняття такого рішення.

При цьому, закон, який встановлює нові обов`язки, скасовує чи звужує права, належні учасникам судового процесу, чи обмежує їх використання, не має зворотної дії в часі.

Це положення процесуального закону узгоджується з підходами Європейського суду з прав людини, який вважає, що принцип унеможливлення зворотної дії закону в часі не застосовується, коли нове законодавство ставить особу в сприятливіший стан (Scoppola v. Italy, заява № 126/05, п. 102-111).

Конституційний Суд України також висловив позицію, згідно з якою закріплення принципу незворотності дії нормативно-правового акта у часі на конституційному рівні є гарантією стабільності суспільних відносин, у тому числі відносин між державою і громадянами, породжуючи у громадян впевненість у тому, що їхнє існуюче становище не буде погіршене прийняттям більш пізнього закону чи іншого нормативно-правового акта (Рішення Конституційного Суду України від 13.05.1997 № 1-зп).

Підсумовуючи, колегія суддів вважає, що під час дії воєнного стану при вирішенні питання належного суду, який має розглядати кримінальне провадження по суті, слід визначати суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено кримінальне правопорушення, що узгоджується з положень ч. 9 ст. 615 КПК України в редакції Закону України № 2462-IX від 27.07.2022 у взаємозв?язку з приписами ч. 1 ст. 34 КПК України, з огляду і на засади кримінального провадження, що ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до юрисдикції якого вона віднесена процесуальним законом, зокрема ч. 1 ст. 32 КПК України.

У свою чергу, за нормою ч. 1 ст. 32 КПК України, кримінальне провадження здійснює суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено кримінальне правопорушення.

При цьому колегія суддів вважає, що встановлення правил підсудності має важливе значення для правильного функціонування судової системи, а також для виконання судами покладених на них завдань і визначення суду, компетентного здійснювати кримінальне провадження щодо конкретного кримінального правопорушення.

Підсудність є ефективним засобом, який сприяє тому, щоб конкретна кримінальна справа розглядалася і вирішувалася судом законним, компетентним, незалежним і неупередженим, як того вимагають ст. 7 Загальної декларації прав людини та ч. 1 ст. 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права.

Згідно з п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при встановленні обґрунтованості будь-якого кримінального обвинувачення, висунутого проти нього, має право на розгляд судом, встановленим законом, а відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 02.06.2016 № 1402-VIII, ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до підсудності якого вона віднесена процесуальним законом.

За допомогою правил про підсудність забезпечується також рівність всіх громадян перед законом і судом за нормою ст. 24 Конституції України та ст. 10 КПК України.

Будучи одним з проявів цієї конституційної засади, чітко встановлена законом підсудність набуває ознак суб?єктивного права людини на законного суддю, тобто права будь-якої людини знати наперед, який саме суд і в якому складі відповідно до закону правомочний здійснювати стосовно нього судове провадження, якщо така необхідність виникне.

Важливість суворого дотримання правил про підсудність доводиться і практикою Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ).

Зокрема, як порушення вимог пункту 1 ст. 6 Конвенції ЄСПЛ розглядає порушення правил територіальної підсудності внаслідок передання справи з одного суду до іншого без належного законного обґрунтування, незважаючи на наявність чітких підстав зміни територіальної підсудності, встановлених у КПК України (п. 98 Рішення ЄСПЛ у справі "Фельдман проти України").

Як видно з матеріалів провадження, до Шевченківського районного суду міста Києва 31.05.2022 надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 620 221 001 300 001 57 від 18.04.2022 стосовно ОСОБА_5 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

Як випливає зі змісту обвинувального акта, ОСОБА_5 обвинувачується у придбанні, носінні вогнепальної зброї (крім гладкоствольної мисливської) та бойових припасів без передбаченого законом дозволу, тобто у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, яке, як зазначено в обвинувальному акті, вчинене за адресою: м. Київ, вул. Кільцева дорога, 8, тобто на території Святошинського району міста Києва.

Оскільки підготовче провадження у Шевченківському районному суді міста Києва за обвинувальним актом стосовно ОСОБА_5 не завершено, з метою забезпечення оперативності та ефективності кримінального провадження, колегія суддів вважає за необхідне, на задоволення подання голови Шевченківського районного суду міста Києва, направили кримінальне провадження № 620 221 001 300 001 57 від 18.04.2022 стосовно ОСОБА_5 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, на розгляд до Святошинського районного суду міста Києва.

Керуючись ст. 34 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Подання голови Шевченківського районного суду міста Києва задовольнити.

Матеріали кримінального провадження № 620 221 001 300 001 57 від 18 квітня 2022 року стосовно ОСОБА_5 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, направити для розгляду до Святошинського районного суду міста Києва.

Ухвала оскарженню не підлягає.

С У Д Д І:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3