Справа № 589/1795/21
Провадження № 1-кп/589/196/22
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2022 року

Шосткинський міськрайонний суд Сумської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Шостка кримінальне провадження по обвинуваченню

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Макіївка Донецької області, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, не працюючий, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , останнє місце фактичного проживання: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

- 11.07.2001 року Донецьким обласним судом за ст. 93 п. «е», ст. ст. 17-93 п.п. «ж», «з», ст. 198-2 ч. 3, ст. 42 ч. 1 КК України (в редакції 1961 року) до 15 років позбавлення волі з конфіскацією майна;

- 15.03.2019 Шосткинським міськрайонним судом Сумської області за ч. 1, 2, 3, 4 ст. 185, ст. 70 КК України до позбавлення волі строком на 5 років 1 місяць;

07.10.2019 Шосткинським міськрайонним судом Сумської області за ч. 2 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України до позбавлення волі строком на 5 років 1 місяць;

28.12.2020 Шосткинським міськрайонним судом Сумської області за ч. 1 ст. 309, ст. 70 КК України до позбавлення волі строком на 5 років 1 місяць

- у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 187 КК України

ВСТАНОВИВ:

08 березня 2021 року близько 09 год. 30 хв. ОСОБА_5 , перебуваючи в гостях у свого знайомого ОСОБА_6 , за адресою: АДРЕСА_3 , вирішив вчинити крадіжку майна з будинку АДРЕСА_4 , який належить ОСОБА_7 .

На виконання задуманого ОСОБА_5 попросив про допомогу ОСОБА_6 та ОСОБА_8 , який на той час також перебував у квартирі ОСОБА_9 , при цьому ОСОБА_5 не повідомляв їм про намір вчинити протиправні злочинні дії.

Так, ОСОБА_5 повідомив ОСОБА_8 та ОСОБА_6 , що йому необхідно забрати борг, а також власне майно з будинку свого знайомого, який живе за адресою: АДРЕСА_4 , а вони допоможуть йому завантажити речі в автомобіль для перевезення, на що ОСОБА_6 та ОСОБА_8 погодилися.

Таким чином, в цей же день, 08.03.2021, в денний час, на прохання ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_8 на маршрутному таксі прибули до будинку АДРЕСА_4 .

Перебуваючи біля вказаного будинку, ОСОБА_5 , маючи умисел на таємне з корисливих мотивів викрадення чужого майна, діючи повторно, через паркан переліз на територію вищезазначеного домоволодіння та відчинив вхідну хвіртку до двору. Через вхідну хвіртку ОСОБА_10 покликав ОСОБА_8 зайти до двору будинку, а сам в цей час, шляхом виставлення віконного скла, проник до будинку та відчинив вхідні двері, при цьому, запевнивши ОСОБА_8 та ОСОБА_6 , що власник будинку його знайомий та дозволяє йому користуватися його будинком.

Після чого, ОСОБА_5 разом з ОСОБА_11 , перебуваючи у приміщенні вказаного будинку, почали збирати у мішки відрізки мідних дротів та інший лом міді. ОСОБА_6 в цей час перебував на вулиці біля вказаного будинку, та чекав свого знайомого ОСОБА_12 , який повинен був до них під`їхати, відповідно до попередньої домовленості, та який також не був обізнаний про злочинні дії ОСОБА_5 .

Після того як ОСОБА_5 разом із ОСОБА_8 назбирали близько 5-6 мішків лому міді, вони почали їх виносити у двір будинку. Крім того, ОСОБА_5 з будинку потерпілого викрав бензопилу марки «Stihl» MS 2770, пляшку шампуню та пляшку соняшникової олії, які належали потерпілому ОСОБА_7 . ОСОБА_8 на прохання ОСОБА_5 викликав автомобіль таксі для того, щоб перевезти викрадене з будинку майно. Через декілька хвилин до вказаного будинку під`їхав автомобіль таксі, в який вони всі разом завантажили викрадене ОСОБА_5 майно та поїхали до місця мешкання бабусі ОСОБА_6 , а саме: до домоволодіння за адресою: АДРЕСА_5 , де, перебуваючи в кінці городу вказаного домоволодіння, за допомогою розведеного багаття обпалили викрадені ОСОБА_5 частини мідних дротів від ізоляції. Після чого викрадену з будинку ОСОБА_7 бензопилу марки Stihl MS 270 ОСОБА_5 віддав ОСОБА_11 , пляшку шампуню Syoss» VOLUME Lift та пляшку нерафінованої соняшникової олії «Українська» віддав ОСОБА_6 , а таким чином розпорядився ними на власний розсуд. Отриманий після випалювання лом міді ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_8 та ОСОБА_12 помістили до двох мішків, які за допомогою автомобіля таксі перевезли до гаражу, розташованого в гаражному кооперативі «Набережний» по вул. Депутатська в м. Шостка, де ОСОБА_5 продав викрадений у ОСОБА_7 лом міді за 11 200 грн. З отриманих від продажу лому міді грошей ОСОБА_5 віддав по 1500 грн. ОСОБА_8 , ОСОБА_6 та ОСОБА_12 , а інші гроші залишив собі, таким чином розпорядився отриманими грошима на власний розсуд.

Внаслідок злочинних дій ОСОБА_5 у потерпілого ОСОБА_7 було викрадено: лом міді загальною вагою 66 кг, вартістю 165 грн за 1 кг, на загальну суму 10 890 грн; бензопилу марки Stihl MS 270, вартістю 5783 грн; пляшку шампуню «Syoss» VOLUME Lift, вартістю 86,98 грн; пляшку нерафінованої соняшникової олії «Українська», вартістю 46,67 грн.

Своїми злочинними діями ОСОБА_5 спричинив потерпілому ОСОБА_7 матеріальну шкоду на загальну суму 16 806,65 грн.

Вказані умисні дії ОСОБА_5 суд кваліфікує за ч. 3 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, поєднана з проникненням у житло.

Крім того, 16 березня 2021 року близько 19 год. 30 хв. ОСОБА_5 , маючи умисел на напад з метою заволодіння чужим майном, через паркан проник на територію домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_4 , що належить ОСОБА_7 . Після чого, будучи обізнаним, що ОСОБА_7 знаходиться вдома, почав стукати у двері будинку та вимагати від потерпілого ОСОБА_7 відчинити йому двері та впустити всередину. ОСОБА_7 , злякавшись агресивної поведінки ОСОБА_5 , відмовив йому та повідомив, що двері він відчиняти не буде, попросив ОСОБА_5 припинити стукати в двері та піти з подвір`я його будинку. Після цього, ОСОБА_5 , продовжуючи свої злочинні дії з метою реалізації свого злочинного наміру, ногою вибив вхідні двері та таким чином проник до будинку вищезазначеного домоволодіння, в якому у той час перебував потерпілий ОСОБА_7 .

Перебуваючи в приміщенні зазначеного будинку, ОСОБА_5 підійшов до потерпілого ОСОБА_7 та кулаком своєї руки декілька раз вдарив його по голові і передній частині тулубу, при цьому почав вимагати від нього віддати йому грошові кошти. ОСОБА_7 повідомив йому, що грошей в нього не має та він йому нічого дати не може. ОСОБА_5 , продовжуючи свої злочинні дії, маючи умисел на вчинення нападу з метою заволодіння чужим майном, дістав розкладний кишеньковий ніж та, тримаючи його в одній руці в розкладеному стані, направив його в бік потерпілого ОСОБА_7 , і разом з цим почав виказувати погрози застосування до потерпілого фізичного насильства і вбивства та продовжував вимагати у потерпілого віддати йому гроші. Потерпілий ОСОБА_7 сприймав його погрози реально та, злякавшись за своє життя, повідомив ОСОБА_5 , що грошей він не має та віддати йому нічого не може. Після цього, ОСОБА_5 , не зупиняючись на досягнутому, продовжуючи свої злочинні дії, руками штовхнув ОСОБА_7 в область грудної клітини, внаслідок чого останній впав на підлогу та вдарився задньою частиною голови о підлогу, внаслідок чого на деякий час втратив свідомість. Коли потерпілий ОСОБА_7 прийшов до свідомості, то перебував на підлозі в тому ж місці, де він впав від поштовху ОСОБА_5 . В цей час ОСОБА_7 побачив, як ОСОБА_5 ходить по кімнаті його будинку, перекидає речі та шукає будь-яке цінне майно або гроші. Скориставшись тим, що ОСОБА_5 його не бачить, ОСОБА_7 зателефонував до поліції та повідомив про вчинення відносно нього розбійного нападу, після чого до будинку ОСОБА_7 прибули співробітники поліції та затримали ОСОБА_5 .

Вказані умисні дії ОСОБА_5 суд кваліфікує за ч. 3 ст. 187 КК України як напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний з погрозою застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи, що зазнала нападу, та поєднаний з проникненням у житло.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений вину у вчиненні злочинів визнав частково. Щодо вчинення крадіжки обвинувачений пояснив, що вину визнає частково, а саме визнає те, що викрав майно потерпілого ОСОБА_13 , однак не визнає такої кваліфікуючої ознаки як проникнення в житло. У вчиненні розбою вину не визнав повністю.

Зазначив, що потерпілого ОСОБА_13 він знав раніше, оскільки той був потерпілим у іншому кримінальному провадженні, в якому ОСОБА_14 був засудженим за вчинення щодо ОСОБА_13 злочинів. Після звільнення з місць позбавлення волі, він неодноразово приходив до ОСОБА_13 , брав у нього метал та здавав для отримання коштів. До цієї крадіжки він приходив до потерпілого десь три рази, в тому числі із ОСОБА_15 . Вирученими коштами він ділився з ОСОБА_13 , тому останній нікому не скаржився. За декілька днів до крадіжки він також заходив до ОСОБА_13 . Двері до його будинку були відчинені, він залишив їх відчиненими напередодні. Тому в день крадіжки він зайшов до будинку безперешкодно. Також хотів набрати металу та здати. В будинку ОСОБА_13 в цей час не було. ОСОБА_16 не взяв пилу, то жодних проблем між ним та ОСОБА_13 не виникло б. В той день вони також взяли мідні дроти та здали їх. За допомогу ОСОБА_14 дав товаришам по 1500 грн, а решту залишив собі. ОСОБА_13 коштів він не встиг дати, бо 5-го числа йому зателефонували з поліції та повідомили, що ОСОБА_13 заявив про крадіжку. Одразу не дав йому коштів, бо не дочекався повернення ОСОБА_13 до будинку. Щодо обставин крадіжки обвинувачений також зазначив, що розуміє, що не мав права брати речі потерпілого, але наголосив на тому, що потерпілий не скаржився і його влаштовувало, що певна частина грошей залишалася йому. Не виключає, що така поведінка потерпілого могла бути викликана страхом перед ним. Але якби потерпілий сказав йому не приходити, він би більше цього не робив.

Щодо обставин обвинувачення у вчиненні розбою ОСОБА_14 пояснив, що 16 числа він приїхав до ОСОБА_13 , заліз до двору через паркан та попросив потерпілого відчинити двері в будинок, потерпілий відчинив через п`ять хвилин. Він запитав у потерпілого для чого той заявив до поліції, на що останній сказав, що цього не робив. Також він запитав чи не викликав потерпілий працівників поліції і в цей час побачив як працівники поліції перестрибують через паркан та забігають в будинок. Коли зайшли поліцейські, то із застосуванням сили поклали його на підлогу та почали бити, від чого в нього залишилися синці по тілу. Через певний час на місце приїхали патрульні, якийсь невідомий чоловік та через 40 хвилин оперативна група. До того як приїхала слідчо-оперативна група, працівники поліції, які забігли в будинок, дали йому в руки його ж ніж, який був прикріплений у нього на поясі, та змусили плювати на руки, щоб залишились потожирові сліди. Після цього поклали ніж на холодильник. Далі ОСОБА_17 з його светра вирізав ножем частину тканини та в повісив на паркан, для того, щоб зробити вигляд, що нібито він, тобто обвинувачений, зачепився, коли залазив у двір до потерпілого. Потім працівники поліції в будинку знайшли маленький рушничок і змусили на нього стати обома ногами, щоб залишилися його сліди. Це тривало хвилин 40, а потім приїхала слідча група. Працівники поліції під погрозами його змушували давати показання, що він прийшов пограбувати потерпілого. Також ОСОБА_14 пояснив, що розбійного нападу не вчиняв, двері в будинок не вибивав, ніяких ушкоджень потерпілому не наносив. Він з потерпілим лише розмовляв. Вказує на те, що працівники поліції його підставили через те, що він відмовився брати участь у проведенні контрольних закупок в інших справах.

Беручи до уваги зміст вказаних пояснень та незважаючи на те, що обвинувачений вину у вчиненні злочинів не визнає, суд вважає, що його вина беззаперечно підтверджується як у вчиненні крадіжки (повторно) чужого майна, поєднаної з проникненням у житло, так і у вчиненні розбою, поєднаного з погрозою застосування насильства, небезпечного для життя та здоров`я особи, що зазнала нападу, також поєднаного з проникненням у житло.

За ч. 3 ст. 185 КК України судом досліджені наступні докази та встановлені з їх змісту відповідні обставини справи.

Так, відповідно до протоколу прийняття заяви від ОСОБА_18 про вчинене кримінальне правопорушення від 09.03.2021, останній повідомив, що в період часу з 10:00 год 07.03.2021 до 14:30 год 09.03.2021 невстановлена особа, шляхом розбиття віконного скла, проникла до будинку АДРЕСА_4 , звідки викрала його майно.

Протоколом огляду місця події від 09 березня 2021 року з фототаблицею до нього зафіксовано обстановку на місці події, а саме на території домоволодіння АДРЕСА_4 . Зокрема встановлено, що замки дверей хвіртки та будинку не пошкодженні, в одній із кімнат є вікно, розміром 0,750 х 1,15 м, на лівій частині якого відсутнє скло, розміром 600 х 300 мм. В ході огляду, на сніговому покритті біля вхідних дверей домоволодіння, виявлено та вилучено фрагмент низу підошви взуття.

Під час судового розгляду були допитані свідки, які знаходилися із ОСОБА_5 на місці вчинення ним злочину. Пояснили суду наступне:

Свідок ОСОБА_8 пояснив, що познайомився з Горбченком в 2010 чи 2011 році, разом відбували покарання. Потім довгий час не бачилися. 8 березня 2021 року в обідній час він знаходився у свого друга ОСОБА_19 . В цей час йому зателефонував ОСОБА_14 та запропонував зустрітися. Він погодився та запросив ОСОБА_14 до ОСОБА_20 . Будучи в гостях у ОСОБА_20 , ОСОБА_14 попросив допомогти забрати його особисті речі у знайомого, в якого він раніше проживав. На запитання свідка чи немає в цьому нічого кримінального, він відповів, що ні. Після цього вони втрьох поїхали на маршрутці до будинку в район міста Лазарівка. Коли їхали, йому зателефонував знайомий ОСОБА_21 та також запропонував зустрітися. Свідок розповів, що вони зараз допомагають знайомому забрати речі з будинку в Лазарівці, після чого зможуть зустрітися. Коли вони підійшли до будинку, ОСОБА_14 пішов відчиняти хвіртку. Яким чином ОСОБА_14 це зробив, він зараз не пам`ятає, але пам`ятає, що хвіртку відчинив ОСОБА_14 з внутрішньої сторони. В цей час на зупинку приїхав ОСОБА_21 та свідок попросив ОСОБА_20 піти його зустріти. А він з ОСОБА_14 зайшов до будинку. Там ОСОБА_14 знайшов мішки та почав складати кольоровий метал, інструмент, назбирав приблизно 4-5 мішків. ОСОБА_14 поводив себе у будинку як господар, тому у нього навіть не було думки, що це не його речі. В будинок заходили лише вони вдвох. Потім вони вийшли, викликали таксі, винесли мішки до хвіртки. Вже приїхав ОСОБА_21 . ОСОБА_14 сказав, що потрібно десь обпалити дроти, і ОСОБА_20 запропонував це зробити у нього. Вони поїхати туди, там обпалили дроти, склали їх та на таксі поїхали здавати. Після того як здали метал, ОСОБА_14 дав їм по 1500 грн. Потім вони роз`їхалися. Ще ОСОБА_14 запропонував йому придбати бензопилу, він її взяв собі та залишив у Магакяна. Згодом віддав працівникам поліції. Після цих подій ОСОБА_14 писав йому у месенджері, що він його «здав». Також свідок заперечив той факт, що раніше, до цього дня зустрічався з ОСОБА_14 , зазначив, що бачив його мимохідь, вони лише привіталися.

Свідок ОСОБА_12 пояснив суду, що ОСОБА_14 раніше не знав. Вперше побачив 8 березня, коли зателефонував ОСОБА_22 та запропонував зустрітися. ОСОБА_23 сказав, що зараз перебуває у Лазарівці, де допомагає знайомому з речами. Запропонував туди приїхати. Він погодився. Це був післяобідній час. На зупинці його зустрів ОСОБА_24 (Магакян), вони пішли до будинку та біля хвіртки стояли і палили. ОСОБА_24 сказав, що ОСОБА_15 в будинку допомагає з речами. Через деякий час ОСОБА_15 та ОСОБА_14 вийшли з будинку та винесли з собою 3-4 заповнених мішки. Також в цей час під`їхав автомобіль таксі. Вони всі сіли та поїхали до будинку бабусі ОСОБА_20 . Там ОСОБА_14 попросив допомогти обпалити кабель, який вони з собою привезли. Після того як вони його обпалили, приїхав автомобіль таксі та вони разом поїхали на вул. Депутатську на пункт прийому металобрухту, де здали обпалений кабель. Також перед цим заїжджали на пункт прийому на вул. Привокзальній, але там було зачинено. ОСОБА_14 видав кожному по 1500 грн. За що конкретно, він не зрозумів. На його думку - за допомогу в обпаленні кабелю. Далі ОСОБА_14 поїхав на таксі, а вони втрьох пішли до ОСОБА_20 . Також свідок повідомив, що в будинку бабусі ОСОБА_25 та ОСОБА_15 обговорювали те, щоб останній придбав бензопилу, яку забрали з будинку. Закотей погодився та залишив її в будинку бабусі ОСОБА_20 .

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_6 показав, що ОСОБА_14 раніше не знав. Вперше побачив у ОСОБА_8 8 березня 2021 року, коли перебував у нього в гостях, де вони разом пили пиво. В цей час ОСОБА_15 зателефонував ОСОБА_14 та запропонував зустрітися, а потім приїхав до них на квартиру. В квартирі ОСОБА_14 через деякий час попросив їх допомогти забрати речі. Вони погодилися та на маршрутці поїхали на Лазарівку. Закотей та ОСОБА_14 пішли до будинку, а його попросили зустріти ОСОБА_21 , який перед цим зателефонував Закотею. Він чекав ОСОБА_21 хвилин 15 недалеко від зупинки, а потім, як той приїхав, вони хвилин 10 стояли біля будинку. Закотей та ОСОБА_14 вийшли з будинку та винесли з собою 4-5 мішків. ОСОБА_14 сказав, що треба знайти місце, де обпалити дроти. Повідомив, що це його речі. На що свідок запропонував зробите це у будинку його бабусі. Після чого вони всі разом поїхали туди, де також разом обпалювали дроти на городі. В мішках, крім дротів, також була бензопила, пляшка олії і шампунь. Далі вони на таксі поїхали на вул. Депутатську, де здали дроти. Також перед цим заїжджали на пункт прийому на вул. Привокзальній, але там було зачинено. Після того як здали дріт, ОСОБА_14 за допомогу всім дав грошей, по 1500 грн. Вони з ОСОБА_15 та ОСОБА_21 пішли до нього пити пиво, а ОСОБА_14 поїхав в невідомому напрямку. Також зазначив, що в будинку його бабусі в той день залишилася бензопила, яку забрали з будинку в Лазарівці. В подальшому через декілька днів ОСОБА_15 віддав її працівникам поліції.

Досудовим слідством показання даних свідків перевірялися шляхом проведення за їх участю слідчих експериментів, під час яких останні відтворили обстановку на місці злочину та дії присутніх учасників події.

Так, згідно протоколу проведення слідчого експерименту від 21.04.2021 з відеозаписом до нього за участі свідка ОСОБА_8 , останній пояснив, що в будинок потерпілого їх привів ОСОБА_5 , запевняючи, що там він має забрати свої речі. Зазначив, що сам ОСОБА_5 потрапив на територію домоволодіння через паркан, а потім через вікно заліз в будинок та, відчинивши двері, впустив його. ОСОБА_26 в цей час залишився на вулиці, оскільки чекав на їх спільного знайомого ОСОБА_12 . За словами ОСОБА_8 , вони допомогли ОСОБА_5 забрати з будинку речі, а саме: мідні вироби, бензопилу, пляшку соняшникової олії та шампунь. Всі речі завантажили в таксі та поїхали до будинку бабусі ОСОБА_6 , де обпалили дроти та в подальшому відвезли їх на пункт прийому металобрухту. В ході проведення слідчого експерименту свідок вказав на будинок потерпілого, з якого вони виносили вказані речі, кімнати в будинку, де брали речі, як переміщалися у будинку та виносили речі, а також показав будинок, де обпалювали дроти і пункт прийому металу.

Згідно протоколу проведення слідчого експерименту від 21.04.2021 з відеозаписом до нього за участі свідка ОСОБА_12 , останній пояснив, що в один із днів він зателефонував ОСОБА_8 аби зустрітись, той відповів, що перебуває у Лазарівському мікрорайоні у власних справах та попросив приїхати допомогти. Свідок приїхав у вказане місце, де були ОСОБА_8 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та допоміг їм завантажити мішки в таксі, серед речей, що завантажували, були кольоровий метал, бензопила, пляшка соняшникової олії та шампунь. ОСОБА_5 стверджував, що все це належить йому. В ході проведення слідчого експерименту свідок вказав на будинок під номером АДРЕСА_4 , з якого його знайомі виносили вказані речі, показав як саме вони потрапили на територію будинку, відтворив дії осіб, присутніх на місці події, а також показав будинок, де обпалювали дроти та пункт прийому металобрухту.

Згідно протоколу проведення слідчого експерименту від 21.04.2021 з відеозаписом до нього за участі ОСОБА_6 , свідок пояснив, що в будинок потерпілого їх привів ОСОБА_5 , аби забрати деякі речі. Зазначив, що сам ОСОБА_5 потрапив на територію домоволодіння через паркан, а потім відчинив двері та впустив ОСОБА_8 . Сам свідок залишився чекати на ще одного знайомого ОСОБА_12 , після чого вони вдвох пішли допомагати виносити речі ОСОБА_5 та ОСОБА_8 . За словами свідка, вони допомогли ОСОБА_5 забрати з будинку речі, а саме: мідні дроти, бензопилу, пляшку соняшникового масла та шампунь. Всі речі завантажили в таксі та поїхали до будинку бабусі ОСОБА_6 , де обпалили дроти та в подальшому відвезли їх на пункт прийому металолому. В ході проведення слідчого експерименту свідок також вказав на будинок, з якого вони виносили вказані речі, відтворив обстановку події, та показав будинок, де обпалювали дроти та пункт їх прийому.

Відповідно до протоколу огляду речей від 23.03.2021, оглянуто речі, видані свідком, та встановлено, що це: бензопила марки «Stihl» MS 2770 білого та помаранчевого кольорів, з ціпком та захисним чохлом на шині; пляшка шампуні «Syoss» VOLUME Lift, ємністю 500мл; пляшка нерафінованої соняшникової олії «Українська» в прозорій пластиковій пляшці, ємністю 1000мл.

За висновком експерта № СЕ-19/119-21/4237-ТВ від 13.04.2021 ринкова вартість бензопили марки «Stihl» MS 2770, викраденої у ОСОБА_7 , станом на 09.03.2021 могла становити 5 783 грн, а за висновком № СЕ-19/119-21/4609-ТВ від 22.04.2021 ринкова вартість брухту кольорових металів могла становити 1 100 грн (латунь масою 10 кг), 2 475 грн (мідь масою 15 кг); шампуні «Syoss» VOLUME Lift, ємністю 500мл, 86 грн 98 коп.; олії «Українська» нерафінованої соняшникової, ємністю 1000мл, 46 грн 67 коп.

Відповідно до протоколу допиту потерпілого ОСОБА_7 від 09.03.2021 та протоколу додаткового допиту потерпілого від 16.03.2021, потерпілий пояснив, що з 10:00 год 07.03.2021 до 14:30 год 09.03.2021 він був відсутній за місцем проживання. Повернувшись, помітив сліди біля домоволодіння, а тому обійшов і оглянув будинок. На одному з вікон будинку було виставлено скло, потерпілий одразу зрозумів, що його обікрали, а тому викликав поліцію. Як зазначає потерпілий, у нього було викрадено: брухт міді близько 70 кг; бензопилу марки Stihl MS 270; пляшку шампуні «Syoss»; пляшку соняшникової олії «Українська».

Враховуючи зміст вищезазначених доказів, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, доведена в повному обсязі.

Досліджені докази не містять істотних протиріч, переконливі як кожен окремо, так і їх сукупність у взаємозв`язку. Жоден із них не спростований, містить інформацію щодо предмету доказування. Вказані докази є належними та допустимими.

Без сумнів, ці докази доводять те, що ОСОБА_14 незаконно проник на територію домоволодіння потерпілого ОСОБА_13 , там викрав належні йому речі та розпорядився ними на власний розсуд.

Будь-яких підстав вважати, що потерпілий давав дозвіл обвинуваченому заходити до свого будинку, брати його речі та розпоряджатися ними, у суду не має.

По-перше, про те, що потерпілий вважав, що відносно нього вчинено злочин, свідчить його заява до поліції. По-друге, характер відносин, які склалися між ОСОБА_13 і ОСОБА_14 з огляду на попереднє кримінальне провадження, свідчить про те, що ОСОБА_13 є жертвою протиправної поведінки ОСОБА_14 , зазнав значних матеріальних втрат (ч. 4 ст. 185 КК України крадіжка у великому розмірі), та не отримав від нього жодного відшкодування. Приязних відносин між ними не існувало і відсутні підстави вважати, що вони могли виникнути, оскільки позитивних передумов для цього не було. Про них не повідомляв суду і ОСОБА_14 . Він сам допускав, що потерпілий його боявся.

Посилання обвинуваченого на те, що він проник до будинку безперешкодно, оскільки перед цим залишив відчиненими двері, що свідчить на його думку про відсутність такої кваліфікуючої ознаки як проникнення до житла, є безпідставними.

Проникнення - це термін не технічний, а юридичний. Головне в ньому не фізичне пересування чи перебування, не фізичний рух, а його юридичний зміст - за дозволом чи без нього особа перебувала в приміщенні.

Сторона захисту не навела суду жодного переконливого аргументу, який свідчив би на користь того, що потерпілий ОСОБА_13 надавав дозвіл обвинуваченому ОСОБА_14 заходити до його будинку в будь-який час з будь-якою метою. Як уже було зазначено, між обвинуваченим і потерпілим не існувало таких відносин, за яких можна було б припустити, що ОСОБА_14 мав права заходити до будинку ОСОБА_13 , за власним бажанням.

Спосіб проникнення обвинуваченого до двору та до будинку потерпілого також дає підстав вважати, що потерпілий встановив обмежений режим доступу до свого житла, а отже не був згодний на перебування в ньому сторонніх осіб.

За ч. 3 ст. 187 КК України судом досліджені наступні докази та встановлені з їх змісту відповідні обставини справи.

Відповідно до електронних рапортів №№ НОМЕР_1 та 3291, із закладу охорони здоров`я через службу 102 16.03.2021 надійшло повідомлення про госпіталізацію ОСОБА_7 , який повідомив про те, що відомий йому чоловік вимагав гроші, штовхнув його, внаслідок чого потерпілий впав. Потерпілий був доставлений до ЦРЛ №4 в м. Шостка з попереднім діагнозом ЗЧМТ, струс головного мозку та забій потиличної ділянки голови.

Згідно протоколу прийняття заяви від ОСОБА_7 про вчинене кримінальне правопорушення від 16.03.2021, він повідомив про те, що 16.03.2021 близько 19:00 год. ОСОБА_5 через паркан проник до двору домоволодіння АДРЕСА_4 , де, погрожуючи ножем, став вимагати гроші, а також наносив удари руками.

Протоколом огляду місця події від 16 березня 2021 року з фототаблицею та відеозаписом до нього зафіксовано обстановку на місці події - на території домоволодіння АДРЕСА_4 . В ході огляду виявлено та вилучено: шматок тканини сірого кольору (на паркані, в місці проникнення до домоволодіння); фрагмент картону зі слідом низу підошви з відображенням малюнку у вигляді ліній, шириною 3 та 5 мм, та прямокутних фігур різних розмірів; рушник білого кольору зі слідом взуття на ньому з відображенням малюнку у вигляді фігур неправильної форми; розкладний ніж марки «Browning» з маркуванням на клинку «364».

В ході затримання ОСОБА_5 було вилучено: кофту сірого кольору із капюшоном, з пошкодженням спереду зправа; пару кросівок чорного кольору (шкіряних) ECCO, 40 розміру, з червоними смугами, про що свідчить протокол затримання ОСОБА_5 від 16.03.2021.

За висновком експерта № СЕ-19/119-21-3454-ТР від 30.03.2021, фрагмент трикотажного матеріалу, який вилучений 16.03.2021 з паркану будинку АДРЕСА_4 та трикотажний матеріал кофти, вилученої у ОСОБА_5 , складають між собою одне ціле.

А згідно висновку експерта №СЕ-19/119-21/3456-ТР від 26.03.2021, сліди низу підошви взуття на вирізі картону та на вирізі рушника залишені взуттям з такою ж формою, розмірами, розташуванням і взаєморозташуванням елементів, які утворюють малюнок, що на підошві кросівки на ліву ногу, вилученої у ОСОБА_5 під час проведення обшуку та його затримання 16.03.2021.

Під час судового розгляду було допитано працівників поліції, які прибули на місце злочину та стали його очевидцями.

Так, свідок ОСОБА_27 (начальник сектору кримінальної поліції) пояснив, що йому стало відомо, що дана особа ( ОСОБА_14 ) знаходиться у потерпілого вдома. Про це повідомила певна особа, яка також зазначила, що потерпілому загрожує небезпека, і вказала його адресу. Хто саме це повідомив, свідок не пам`ятає. Можливо він дізнався цю інформацію від іншого працівника поліції, точно сказати не може. В цей час він знаходився у службовому автомобілі разом з колегами ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_30 неподалік будинку потерпілого. Приїхавши на місце, приблизно через 10 хвилин, він побачив, що двері до подвір`я, здається, були відчинені, потім уточнив, що точно не пам`ятає. Коли зайшли до подвір`я, то почули розмову в будинку. Перші двері до будинку були відчинені, а інші привідчинені. Зайшли в коридор, першим зайшов він, та побачив в кінці коридору двох чоловіків, приблизно на відстані 1 м один від одного. Один із них був потерпілий, як вони потім дізналися, а інший ОСОБА_14 . ОСОБА_14 стояв біля холодильника, обпершись рукою об холодильник та в цій руці тримав ножа, а потерпілий стояв на кухні біля плити - обпершись на праву чи ліву руку об стіл. В цей час свідок побачив в руках ОСОБА_14 ніж та голосно повідомив йому, щоб він поклав його та що це поліція. Потім повторив знову, оскільки спершу ОСОБА_14 не зрозумів. Після цього ОСОБА_14 поклав ніж на холодильник, ліг на підлогу та поклав руки за голову. Потерпілий в цей час сів та тримався за серце чи за бік. Вони підійшли до потерпілого, який на вигляд мав поганий стан здоров`я, часте дихання і той сказав, що погано себе почуває. Вони з ОСОБА_31 вивели потерпілого на вулицю та викликали швидку допомогу. На подвір`ї потерпілий розповів, що ОСОБА_14 вимагав в нього кошти, однак їх у нього не було. Також повідомив, що раніше ОСОБА_14 вже вчиняв щодо нього злочини. Був засуджений та недавно звільнився. Перед цим він вже приходив до нього та також вимагав кошти і забирав кольоровий метал. Приходив ОСОБА_14 не один. Не повідомляв про ці події поліції, оскільки ОСОБА_14 погрожував йому фізичною розправою. Потім приїхала швидка та забрала потерпілого до лікарні, а ОСОБА_14 забрала слідчо-оперативна група. На тілі потерпілого видимих ознак тілесних ушкоджень він не бачив, однак потерпілий скаржився, що йому погано, та зазначив, що ОСОБА_14 бив його та погрожував ножем.

Також свідок більш детально пояснив, що коли вони заходили до будинку, ще на дворі, то він чув як ОСОБА_14 погрожував потерпілому, що його заріже та вимагав гроші і кольоровий метал. Про це потім повідомив і сам потерпілий, сказав, що ОСОБА_14 погрожував йому ножем, приставляв до горла і бив.

Ці події відбулися після обіду, тобто в проміжок часу між 13 та 18 годинами.

До ОСОБА_14 свідок будь-яких заходів фізичного примусу не застосовував. Також не був свідком застосування таких заходів з боку інших працівників поліції.

Свідок ОСОБА_32 (старший оперуповноважений) пояснив, що в один із днів в середині березня 2021 року в другій половині дня в світлу пору доби на автомобілі разом з співробітниками поліції ОСОБА_17 , ОСОБА_29 та ОСОБА_30 він поїхав на виклик до Лазарівки (мікрорайон в м. Шостка). Про виклик йому повідомив ОСОБА_17 , якому попередньо зателефонували, але хто, свідок не знає. Прибули за адресою приблизно за 10 хвилин. Зупинилися недалеко від будинку. Зайшли на подвір`я через хвіртку, яка була зачинена, але не на засув. В подвір`ї, поблизу входу в будинок, він почув стогін з будинку. Коли зайшли до будинку, побачили, що двері до веранди відчинені, а в хату привідчинені. В хаті перебував ОСОБА_14 , якого він раніше знав, та інший чоловік - потерпілий. ОСОБА_14 в руках тримав ніж та стояв біля холодильника, потерпілий стояв поряд з ним, десь за 1,5 м і тримався за серце. З побаченого у нього (свідка) склалося враження, що ОСОБА_14 погрожував потерпілому. Коли зайшли, ОСОБА_17 дав вказівку ОСОБА_14 лягти та покласти ніж. Він це і зробив. Потім він (свідок) разом з ОСОБА_17 вивели потерпілого на вулицю, який сказав, що погано себе почуває. З ОСОБА_14 залишилися ОСОБА_29 та Могила. Потерпілий йому особисто нічого не розповідав. Також він не чув, щоб потерпілий щось розповідав ОСОБА_17 . Потерпілому викликали швидку, хто саме не пам`ятає. Також на місце прибула слідчо-оперативна група. Коли приїхала швидка, свідок поїхав до відділку. З місця події він здається поїхав сам, без інших працівників поліції.

Фізичного насильства щодо ОСОБА_14 він не застосовував та не був свідком застосування такого іншими працівниками поліції. Скарг від ОСОБА_14 не надходило.

Свідок ОСОБА_33 пояснив, що з обвинуваченим знайомий по роботі приблизно з 2015 року. В середині березня 2021 в один із днів в світлу пору доби він та ще троє працівників поліції ( ОСОБА_17 , ОСОБА_28 та ОСОБА_29 ) знаходились в автомобілі в мікрорайоні Лазарівка. В цей час ОСОБА_17 зателефонували на мобільний телефон, як він зрозумів з чергової частини, і повідомили про напад на чоловіка за адресою буд. АДРЕСА_6 . Вони одразу туди попрямували. Прибувши на місце через хвилин 10, зупинились біля будинку, колеги пішли першими в двір, а він залишився зачиняти авто. Потім пішов за ними. Хвіртка до двору будинку була відчинена. Двері до будинку також були відчинені. З будинку він почув чоловічий стогін. Коли зайшов в будинок, він побачив ОСОБА_14 , який стояв біля холодильника та тримав в руці ніж. Вони закричали поліція! та було видно, що ОСОБА_14 сам зрозумів, що вони працівники поліції. Він поклав ніж та ліг на підлогу. На його думку, ОСОБА_14 розумів, що вчиняє злочин та буде затриманий, тому одразу ліг. Біля ОСОБА_14 стояв потерпілий, зігнувшись і стогнав. Видимих пошкоджень на потерпілому свідок не бачив. ОСОБА_17 та ОСОБА_28 вивели потерпілого на вулицю, оскільки він сам йти не міг, а він з ОСОБА_29 залишилися з ОСОБА_14 . Знає, що хтось викликав потерпілому швидку. Коли приїхала оперативно-слідча група, він поїхав, при проведенні слідчих дій не був присутній. Також свідок зазначив, що він потім зустрічався з потерпілим і той розповідав, що ОСОБА_14 до нього приходив неодноразово, вимагав гроші за те, що через нього він попав в місця позбавлення волі. В той день він також приходив з цією метою. Крім того, свідок вказав, що знає про те, що раніше ОСОБА_14 вже обкрадав будинок потерпілого, за що був засуджений.

Фізичної сили до ОСОБА_14 працівники поліції не застосовували. Зазначив, що будь-яких дій, пов`язаних з фальсифікацією доказів, про які зазначав ОСОБА_14 , тобто знімання кофти, відрізання шматків та ін. він не бачив.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_34 (оперуповноважений кримінальної поліції) пояснив, що того дня він разом з ОСОБА_17 , ОСОБА_30 та ОСОБА_28 були в межах міста на власному автомобілі, коли ОСОБА_17 зателефонували з чергової частини та повідомили, що звернувся громадянин, який стверджував, що йому загрожує небезпека. Вони одразу виїхали за вказаною адресою, це був приватний будинок в Лазарівському мікрорайоні. Прибувши на місце, побачили, що хвіртка відкрита навстіж та почули з будинку чоловічий стогін. За словами свідка, двері в будинок також були відчинені, а тому вони одразу попрямували всередину, де в одній з кімнат побачили потерпілого, який стояв зігнувшись та стогнав, а поряд з ним ОСОБА_35 з ножем в руках. Після того як один з колег вигукнув «поліція», ОСОБА_35 поклав ніж та залишився на місці. При цьому спротиву він не чинив та покинути місце події не намагався. Свідок зазначив, що вони викликали оперативну групу. Ніяких питань свідок ані потерпілому, ані ОСОБА_35 не задавав, однак по обстановці зробив для себе висновки, що потерпілий постраждав від якихось неправомірних дій ОСОБА_35 .

Показання даних свідків між собою узгоджені, логічні та не містять істотних суперечностей. Певні неточності щодо деталей подій можуть бути пов`язані як із плином часу, так і з суб`єктивним сприйняттям обстановки свідками. Однак, вони не впливають на встановлення фактичних обставин справи судом.

Той факт, що свідок ОСОБА_28 не чув як потерпілий розповідав свідку ОСОБА_17 обставин нападу на нього, на що вказує захист, не дає підстав ставити під сумнів показання свідка ОСОБА_17 в цій частині. В своїх показання ОСОБА_28 наголошував саме на тому, що йому особисто потерпілий не повідомляв нічого, однак не запевняв в тому, що потерпілий нічого не говорив ОСОБА_17 . Лише сказав, що такого не чув. Отже, суд робить висновок, що свідок ОСОБА_28 не був присутнім при цій розмові. Більш того, свідок зазначив, що покинув місце події сам та до того як потерпілого забрала швидка.

Суд визнає показання свідків допустимими доказами, незважаючи на заперечення захисту.

Дані свідки є працівниками поліції, які прибули за викликом на місце вчиненого злочину. У судовому засіданні свідки повідомляли виключно ті факти вчинення злочину, очевидцями яких вони були безпосередньо. Дані особи кримінальне провадження у справі не здійснювали, а тому будь-яких обмежень щодо надання ними свідчень у суді немає.

Крім того, як вказав Верховний Суд у рішенні від 25.10.2018 у справі № 161/7193/16, не можуть бути визнані показання свідків працівників поліції, які прибули на місце злочину, недопустимими доказами з підстав, передбачених ч. 7 ст. 97 КПК України, оскільки зазначені свідки були учасниками подій, а не давали в судовому засіданні свідчень стосовно пояснень осіб, наданих слідчому, прокурору або співробітнику оперативного підрозділу під час здійснення ними кримінального провадження.

У даній справі мали місце аналогічні обставини, а тому суд використовує відповідну позиції Верховного Суду при постановлені рішення.

Що стосується показів даних свідків про те, що їм розповідав потерпілий, то для визначення того, чи є показання, в яких передаються висловлювання іншої особи, показаннями із чужих слів у значенні ст. 97 КПК України, необхідно встановити, чи надаються або використовуються ці висловлювання іншої особи для доведення існування того факту, про який стверджується в цьому переданому висловлюванні.

Показання, які містять висловлювання іншої особи, надані з метою доведення того, що інша особа висловилася саме так за певних обставин, не можуть вважатися показаннями із чужих слів відповідно до ст. 97 КПК України, оскільки у такому разі вони є повідомленням про факт висловлювання, який свідок безпосередньо спостерігав.

У даній справі вищезазначені свідки прибули на місце злочину та спілкувалися із потерпілим. Про ці обставини вони повідомили суду.

А отже, показання свідка щодо обставин вчинення злочину, про які він дізнався зі слів потерпілого в силу положень ст. 97 КПК України не є показаннями із чужих слів, оскільки зазначений свідок особисто сприймав безпосередні висловлювання потерпілого, який вказував про факт розбійного нападу на нього.

Таким чином, показання даних свідків суд кладе в основу обвинувачення за ч. 3 ст. 187 КК України і вказана позиція суду узгоджується з позицією Верховного Суду у справі №166/362/19.

Окрім того, показання свідків повністю узгоджуються з показаннями потерпілого ОСОБА_7 , які він надавав під час досудового розслідування.

Відповідно до протоколу допиту потерпілого ОСОБА_7 від 16.03.2021 та протоколу додаткового допиту потерпілого від 24.03.2021, в ході допиту потерпілий ОСОБА_7 повідомив, що 16.03.2021 близько 18:00 год. він був у себе вдома, коли у вікно побачив, що по його подвір`ю ходить ОСОБА_5 . Згодом останній почав стукати у двері та вимагати відчинити їх. Потерпілий двері не відчиняв та просив ОСОБА_5 піти геть. Проте обвинувачений вибив двері та, потрапивши всередину будинку, дістав ніж і став погрожувати потерпілому, оскільки останній раніше звертався до поліції та повідомляв про вчинення ОСОБА_5 кримінальних правопорушень, та став вимагати в нього гроші, нібито в рахунок погашення боргу, якого, за словами потерпілого, ніколи не було. Коли потерпілий відповів, що грошей не має, ОСОБА_5 почав наносити йому удари кулаками в область голови, тулуба та погрожував зарізати. Від ударів потерпілий впав, вдарився головою об підлогу, від чого на деякий час втратив свідомість. Прийшовши до тями, потерпілий побачив, що ОСОБА_5 ходить по будинку та переглядає майно. Потерпілому в цей час вдалося викликати працівників поліції, які приїхали за 5-7 хв та затримали ОСОБА_5 на місці події.

Суд вважає, що у даній справі ці докази є допустимими, виходячи з наступного.

Положеннями ст. 23 КПК України визначено, що суд досліджує докази безпосередньо. Показання учасників кримінального провадження суд отримує усно. Не можуть бути визнані доказами відомості, що містяться в показаннях, речах і документах, які не були предметом безпосереднього дослідження суду, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Суд може прийняти як доказ показання осіб, які не дають їх безпосередньо в судовому засіданні, лише у випадках, передбачених цим Кодексом.

Отже, з диспозиції вказаної статті вбачається, що суд має право визнати допустимими докази, які не були ним безпосередньо досліджені, лише у виключних випадках, передбачених процесуальним законом.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, на час судового розгляду потерпілий помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть, а тому його показання не могли безпосередньо сприйматися в судовому засіданні.

За таких обставин, суд вважає доцільним покласти в основу вироку дані протоколів допиту потерпілого. Більше того, зазначені докази повністю узгоджуються з доказами, які судом досліджувались безпосередньо та з дотриманням норм процесуального закону.

Порушень процесуального порядку при збиранні органом досудового розслідування доказів та їх відкритті стороні захисту судом не виявлено, а тому відсутні підстави для визнання доказів недопустимими.

Така правова позиція висловлена і колегією суддів Верховного Суду в постанові від 10 вересня 2020 року в справі № 766/19891/17.

З огляду на викладене суд бере до уваги зміст даних протоколів як факультативний доказ, що підтверджує об`єктивність інших доказів, досліджених судом.

Показання обвинуваченого, який не визнав своєї вини у вчиненні нападу на потерпілого, суд розцінює виключно як спосіб захисту від висунутого обвинувачення.

Виходячи з положень ст. 187 КК України, розбій характеризується нападом, який може бути відкритим або несподіваним для потерпілого (таємним). При цьому напад завжди супроводжується насильством над потерпілим як способом подолання дійсного чи можливого опору з метою заволодіння чужим майном, або з погрозою застосування такого насильства.

Погроза має місце тоді, коли винна особа, висловлюючи її в будь-який формі (словами, жестами, демонстрацією зброї тощо), бажає, щоб у потерпілого склалося враження, що, якщо він протидіятиме нападаючому або не виконає його вимог, ця погроза буде реалізована, а у потерпілого дійсно таке враження склалося. Таким чином, головним критерієм реальності погрози при розбої є суб`єктивне сприйняття її потерпілим. Для кваліфікації діяння за ст. 187 не має значення, чи мав винний намір приводити погрозу насильством, небезпечним для життя або здоров`я, до виконання.

Розбій вважається закінченим злочином з моменту нападу, поєднаного із застосуванням або погрозою застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров`я, незалежно від того, заволодів майном злочинець чи ні.

При кваліфікації злочину за ст. 187 КК України необхідно враховувати також умови за яких вчинено напад.

У цій справі стороною обвинувачення було доведено належними та допустимими доказами факт вчинення ОСОБА_14 розбійного нападу на потерпілого з метою заволодіння майном.

Так, сукупність досліджених судом доказів доводить те, що ОСОБА_14 16 березня 2021 року перебував вдома у потерпілого ОСОБА_13 .

ОСОБА_14 є неодноразово судимою особою, в тому числі, за вчинення корисливого злочину щодо ОСОБА_13 . Також ОСОБА_14 вчинив корисливий злочин щодо ОСОБА_13 і 9 березня 2021 року, тобто майже за тиждень до даної події, про що потерпілий повідомив до поліції і ОСОБА_14 був про це обізнаний.

Приязних відносин між ОСОБА_14 і ОСОБА_13 ніколи не існувало, даних про те, що вони спільно проводили час чи гостювали один в одного не встановлено.

А отже сукупність цих фактів при їх логічній оцінці говорить про те, що відносини між ОСОБА_13 та ОСОБА_14 склались виключно у розрізі жертва-агресор. Візити ОСОБА_14 до потерпілого були пов`язані лише з незаконним збагаченням за рахунок потерпілого проти його волі.

Крім того, одразу після того як ОСОБА_14 прийшов до потерпілого, останній повідомив про це працівникам поліції.

Таким чином, потерпілий зі своєї сторони оцінював візит ОСОБА_14 як такий, що носить протиправний та небезпечний для нього характер, а вторгнення до житла вважав таким, що суперечило його волі.

Свідки, які прибули на місце події, застали ОСОБА_14 з ножем в руках, перед цим чули стогін потерпілого з будинку, та потерпілий в послідуючому повідомив, що ОСОБА_14 погрожував йому та вимагав у нього гроші.

Крім того, під час та після даного візиту обвинуваченого потерпілий погано себе почував та був доставлений до лікарні.

За наведених обставин суд дійшов обґрунтованого висновку про те, що ОСОБА_14 вчинив напад на потерпілого ОСОБА_13 з погрозою застосування насильства, незаконно проникнувши до його житла.

Що стосується тверджень обвинуваченого про фальсифікацію доказів свідками працівниками поліції, то вони не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду.

Суд допитав у судовому засіданні даних свідків за участю сторін, попередивши свідків про кримінальну відповідальність за дачу неправдивих свідчень.

Після допиту сторона захисту не заявила жодного клопотання про проведення яких-небудь процесуальних дій для доведення своєї позиції щодо неправдивості цих показань.

Зокрема, посилаючись на те, що один із свідків відрізав із светра обвинуваченого частину тканини, сторона захисту не ставила питання про призначення у справі експертизи для з`ясування питання чи дійсно знайдених фрагмент тканини був відрізаний гострим предметом чи відокремлений іншим способом.

Стверджуючи про те, що свідки змушували його плювати на ніж та вклали йому ніж в руки, обвинувачений не заявляв клопотання про проведення експертного дослідження на предмет того чи містяться на ножі сліди його слини, а також відбитки пальців працівників поліції.

Ці клопотання не заявлялися ні під час досудового слідства, ні під час судового розгляду.

Взагалі сторона захисту не заявляла жодних клопотань для додаткової перевірки судом доводів про фальсифікацію доказів.

Також суд бере до уваги те, що постановою слідчого ТУ ДБР у м. Полтава від 17 червня 2021 року закрито кримінальне провадження № 0001320 за ч. 1 ст. 365 КК України за відсутністю в діянні працівників поліції складу кримінального правопорушення.

Правових підстав для зупинення судового розгляду до завершення процедури оскарження постанови про закриття провадження у справі закон не передбачає.

Більш того, навіть у випадку скасування даної постанови та подальшого проведення слідства, суд не має права зупиняти судовий розгляд.

Тільки після постановлення обвинувального вироку щодо свідків, вирок у цій справі може бути переглянутий за нововиявленими чи виключними обставинами.

Питання про застосування недозволених методів слідства в даному випадку не стоїть, оскільки працівники поліції, яких обвинувачений звинувачує у фальсифікації доказів та нанесенні тілесних ушкоджень, не здійснювали слідство у цьому кримінальному провадженні та не збирали докази.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченим покарання, суд керується вимогами ст.ст. 65-67 КК України.

Так, призначаючи покарання ОСОБА_5 , суд враховує ступінь тяжкості вчинених злочинів, які є тяжким і особливо тяжким злочинами, обставини їх вчинення, наслідки, дані про особу обвинуваченого, який раніше судимий, офіційно не працює, неодружений, дітей не має, не перебуває на обліку у лікаря психіатра та нарколога, даних про позитивну характеристику не має.

Обставин, які пом`якшують покарання, суд не встановив.

Обставиною, яка згідно ст. 67 КК України, обтяжує покарання, є рецидив злочинів.

З урахуванням наведеного та виходячи з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, враховуючи особу обвинуваченого, який раніше судимий, ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, відсутність обставин що пом`якшують покарання, обтяжуючу покарання обставину, суд приходить до висновку, що покарання обвинуваченому ОСОБА_5 слід призначити в межах санкції ч. 3 ст. 185 КК України та ч. 3 ст. 187 КК України у виді позбавлення волі з конфіскацією майна, остаточно призначивши покарання із застосуванням ч. 1 ст. 70 КК України у виді позбавлення волі з конфіскацією майна.

Зазначене покарання, на думку суду, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та буде цілком відповідати тяжкості вчиненого кримінального правопорушеня і особі обвинуваченого та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

Суд, зважаючи на особу обвинуваченого, який раніше судимий, не має міцних соціальних зв`язків, та офіційного джерела прибутку, вважає доцільним до набрання вироком законної сили залишити раніше застосований до обвинуваченого запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, так як не застосування запобіжного заходу або застосування більш м`якого заходу може не забезпечити запобігання ризику ухилення обвинуваченого від виконання рішення суду, оскільки останньому загрожує реальне покарання у виді позбавлення волі.

Цивільний позов не заявлявся.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України процесуальні витрати по справі покласти на обвинуваченого.

Арешт майна, накладений під час досудового розслідування, підлягає скасуванню.

Питання речових доказів вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. 368, 370, 374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185 КК України та ч. 3 ст. 187 КК України, та призначити йому покарання:

- за ч. 3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 4 роки;

- за ч. 3 ст. 187 КК України у виді позбавлення волі строком на 7 років з конфіскацією майна.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим покаранням призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 7 років з конфіскацією майна.

До вступу вироку в законну силу залишити раніше обраний щодо ОСОБА_5 запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Строк відбування покарання ОСОБА_5 рахувати з моменту його затримання - з 16.03.2021.

Арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 18.03.2021 справа № 589/1011/21, провадження № 1-кс/589/344/21, скасувати.

Речові докази:

- ніж марки «Browning», 1 шматок тканини сірого кольору, 1 слід взуття на фрагменті картону, 2 сліди рук на 2 відрізках липкої стрічки, 1 слід взуття на фрагменті рушника, що знаходяться на зберіганні в камері схову речових доказів Шосткинського РУП ГУНП знищити;

- пару кросівок чорного кольору з червоними полосами, фірми «ессо», 40 розміру, кофту сірого кольору з капюшоном з пошкодженням, що знаходяться на зберіганні в камері схову речових доказів Шосткинського РУП ГУНП, - повернути ОСОБА_5 .

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави витрати за проведення експертиз у розмірі 4 903 грн 50 к.

Вирок може бути оскаржений до Сумського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Шосткинський міськрайонний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, а при оскарженні вироку якщо його не скасовано - після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Обвинуваченому, захиснику, потерпілому роз`яснюється право подати клопотання про помилування, право ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.

Обвинуваченому, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, роз`яснюється право заявляти клопотання про доставку в судове засідання суду апеляційної інстанції.

Суддя Шосткинського міськрайонного суду

Сумської області ОСОБА_36 ОСОБА_37