В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24.02.2023 м. Біла Церква

Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судового засідання Білоцерківського міськрайонного суду Київської області обвинувальний акт у кримінальному провадженні за № 0002343, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 20.09.2022 за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Біла Церква Київської області, громадянина України, з середньою-технічною освітою, розлученого, маючого на утриманні малолітню дитину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , працюючого електрозварювальником на автоматичних та напівавтоматичних машинах в ТОВ «Школа меблевого дизайну», зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , такого, що не має судимості,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України,

сторони кримінального провадження: прокурор Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_5 , обвинувачений ОСОБА_3 , захисник обвинуваченого - адвокат ОСОБА_6 ,

УСТАНОВИВ:

Відповідно до статті 12 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» (далі по тексту - Закон) передбачено, що обіг психотропних речовин, включених до таблиці 2 «Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 6 травня 2000 року № 770 (далі по тексту - Перелік), тобто і «амфетаміну», включеного до таблиці 2 вказаного Переліку, допускається для використання у медичній практиці за призначенням лікаря, а також в цілях, передбачених статтями 19, 20 та 23 цього Закону, а саме:використання наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів у експертній і оперативно-розшуковій діяльності (ст. 19 Закону);діяльність з використання наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів у наукових та навчальних цілях, яка дозволяється лише юридичним особам за наявності відповідної ліцензії (ст. 20 Закону);використання наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів у ветеринарній медицині (ст. 23 Закону).

Однак, в порушення вищевказаних вимог Закону, за невстановлених досудовим слідством місці, обставин та часі ОСОБА_3 , з метою подальшого збуту психотропної речовини «амфетамін» у місця позбавлення волі, у невстановленої досудовим розслідуванням особи, матеріали щодо якого внесені до єдиного реєстру досудових розслідувань, незаконно придбав психотропну речовину, обіг якого обмежено - «амфетамін», загальною масою 0,443 г., який у подальшому незаконно зберігав з метою збуту.

Надалі, ОСОБА_3 , помістив вищевказану психотропну речовину в пластикову пляшку лікарського засобу «Нокспрей», використавши в такий спосіб вищевказану пляшку в якості тайника, яку у подальшому незаконно зберігав при собі з метою збуту у місця позбавлення волі.

Вподальшому, реалізуючи свій злочинний умисел спрямований на незаконний збут у місця позбавлення волі психотропної речовини «амфетамін», ОСОБА_3 , 16.09.2022 близько 09:00 год. 27 хв. знаходячись у відділенні «Нової Пошти №2», що за адресою: Київська область, м. Біла Церква, вул. Гончара, 20, посягаючи на встановлений законом порядок обігу психотропних речовин та охорону здоров`я населення, збув психотропну речовину «амфітамін» у місця позбавлення волі, а саме надіслав поштову посилку на адресу державної установи «Білоцерківська виправна колонія (№35)», що по вул. В.Симоненка, 16, в м. Біла Церква Київської області, вказавши ім`я отримувача засудженого ОСОБА_7 , який відбуває покарання у вищевказаній установі.

19.09.2022 близько 16.30 год. працівниками державної установи «Білоцерківська виправна колонія№35» при догляді вмісту посилки, яка надійшла ОСОБА_7 виявлено психотропну речовину «амфітамін» масою 0,443 г.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України визнав повністю та надав пояснення аналогічні фактичним обставинам, викладеним в обвинувальному акті, в скоєному щиро кається, жалкує з приводу вчиненого, засуджує свою поведінку, просив не позбавляти його волі, запевняв, що не допустить подібних дій у майбутньому.

Враховуючи те, що обвинувачений в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованих йому органом досудового розслідування злочину при обставинах, викладених в обвинувальному акті, та беручи до уваги, що інші учасники судового розгляду не заперечували проти не дослідження доказів щодо тих обставин, що ніким не оспорюються, та судом встановлено, що учасники судового розгляду, в тому числі обвинувачений, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності та істинності їх позиції, роз`яснивши їм про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати зазначені обставини у апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового розгляду, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих обставин, які ніким не оспорюються, відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України.

За таких обставин суд визнає доказаними фактичні обставини справи щодо дати, часу, місця, способу скоєння кримінального правопорушення, а також інші обставини, визначені ч. 1 ст. 91 КПК України.

Суд вважає, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення доведена у повному обсязі.

Дії обвинуваченого ОСОБА_3 суд кваліфікує за ч. 2 ст. 307 КК України як незаконне придбання, зберігання психотропних речовин з метою збуту, а також збут психотропних речовин у місця позбавлення волі.

Підстав у відповідності до ч. 3 ст. 337 КПК України для виходу за межі висунутого обвинувачення, чи його зміни, суд не вбачає, оскільки в ході судового розгляду обставин, які б перешкоджали ухваленню справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод не встановлено.

Відповідно до ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного, які підлягають обов`язковому врахуванню.

Згідно вимог ст. 65 КК України та п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. При цьому, у кожному конкретному випадку, враховується ступінь тяжкості вчиненого злочину, обставини його вчинення та наслідки, а також дані про особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням суд може прийняти лише у випадку, якщо при призначенні покарання певного виду і розміру, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання (ст. 75 КК України).

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд, згідно вазаних вище вимог враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Тяжкість конкретного кримінального правопорушення, суд визначає враховуючи його характер, обставини його вчинення, цінність суспільних відносин, на які вчинено посягання, тяжкість наслідків, спосіб посягання, форму і ступінь вини, мотивацію кримінального правопорушення, наявність або відсутність кваліфікуючих ознак, поведінку особи до вчинення кримінального правопорушення і після його вчинення,

Так, вчинене обвинуваченим ОСОБА_3 кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 307 КК України, згідно ст. 12 КК України, відноситься до категорії тяжких злочинів.

Відповідно до вимог постанови Пленуму Верховного Суду України від 26.04.02 № 4 «Про судову практику в справах про злочини у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів», поширення наркоманії та зростання злочинності, пов`язаної з наркотичним обігом наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів набувають усе більших масштабів і стають серйозним соціальним чинником, який негативно впливає на життя, здоров`я та благополуччя людей, важливе значення має правильне застосування кримінально- правових норм, що передбачають відповідальність за вчинення таких злочинів.

Самі обставини вчинення ОСОБА_3 злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, свідчать про його підвищену суспільну небезпечність, оскільки він перш за все порушує встановлений законодавством порядок обігу наркотичних засобів, внаслідок якого задовольняється незаконний попит на наркотики. Така незаконна діяльність обвинуваченого припинена лише за втручання працівників правоохоронних органів.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 згідно ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Щире каяття - це певний психічний стан особи винного, коли він засуджує свою поведінку, прагне усунути заподіяну шкоду та приймає рішення більше не вчиняти злочинів, що об`єктивно підтверджується визнанням особою своєї вини, розкриттям всіх обставин справи, вчиненням дій, спрямованих на сприяння розкриттю злочину або відшкодуванню заданих збитків чи усуненню заподіяної шкоди. На цьому наголосив Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у справі № 643/13256/17 від 02.11.2021.

Як було встановлено у даному кримінальному провадженні обвинувачений ОСОБА_3 засуджує свою поведінку, щиро жалкує про вчинене, готовий понести покарання, що об`єктивно підтверджує його щире каяття.

Активне сприяння розкриттю злочину як обставина, що пом`якшує покарання, означає добровільну допомогу слідству будь-яким чином: повідомлення правоохоронним органам або суду фактів у справі, надання доказів, інших відомостей про власну кримінальну діяльність чи діяльність інших осіб, викриття інших співучасників, визначення ролі кожного з них у вчиненні злочину, наданні допомоги в їх затриманні, видачі знарядь і засобів вчинення злочину, майна, здобутого злочинним шляхом. Тому, беззаперечно, воно має бути активним, тобто певним чином ініціативним (постанова ВС № 263/15605/17 від 07.04.2021).

Активне сприяння розкриттю злочину з боку обвинуваченого ОСОБА_3 виразилось у активному сприянні у встановленні обставин, регламентованих ст. 91 КПК України.

Обставина, зазначена в обвинувальному акті як обтяжуюча, а саме: вчинення злочину з використанням умов воєнного стану не знайшла свого підтвердження в судовому засіданні, а тому із пред`явленого обвинувачення судом виключається.

Під особою обвинуваченого розуміється сукупність фізичних, соціально-демографічних, психологічних, правових, морально-етичних та інших ознак індивіда, щодо якого ухвалюється обвинувальний вирок, які існують на момент прийняття такого рішення та мають важливе значення для вибору покарання з огляду мети та засад його призначення.

Про особу обвинуваченого ОСОБА_3 встановлено, що він має зареєстроване місце проживання, розлучений, має на утриманні малолітню дитину, офіційно працевлаштований, за місцем проживання та роботи характеризується позитивно, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, в силу ст. 89 КК України є особою, що не має судимості. Як вбачається з матеріалів кримінального останній раз ОСОБА_3 був засуджений вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді штрафу, однак належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став та через три місяці після погашення судимості вчинив новий умисний тяжкий злочин, що свідчить про його схильність до вчинення злочинів.

Крім того, суд також враховує, що ОСОБА_3 вчинив незаконні операції з наркотичними засобами, порушуючи вимоги Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори». Наркоманія та незаконний обіг наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів належать до глобальних проблем сучасності. Цим явищам притаманний надзвичайно високий ступінь суспільної небезпеки, зумовлений тяжкими наслідками для здоров`я не лише конкретної особи, а й всього населення, а також для економіки та суспільства. Суспільна небезпека цих злочинів визначається, насамперед, поширенням та згубним впливом наркоманії і токсикоманії на свідомість психічно нестійких людей, їх мораль і спосіб життя, що призводить до поступового занепаду, деградації особистості, тому особи, які вчиняють ці злочини, повинні понести адекватне та справедливе покарання.

Суд звертає увагу, що Європейський суд з прав людини, практика якого відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та саме застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справ застосовується як джерело права, у справі «Скоппола проти Італії» від 17.09.2009 року (заява № 10249/03) зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

З урахуванням вищевикладеного, тяжкості вчиненого ОСОБА_3 кримінального правопорушення, особи обвинуваченого, на думку суду відсутні підстави для застосування ст. 75 КК України, а застосування таких положень Закону буде явно несправедливим через м`якість покарання. Суд вважає, що застосування у даному випадку інституту звільнення від відбування покарання з випробуванням не відповідатиме принципам законності та справедливості покарання, а отже звільнення ОСОБА_3 від призначеного покарання на підставі ст. 75 КК України та встановлення іспитового строку не буде достатнім і необхідним для виправлення останнього.

Відповідно до ст. 69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, …, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення.

Реалізуючи принцип законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, враховуючи ступінь тяжкості злочину, його підвищену суспільну небезпечність, що негативно впливає на здоров`я населення, обставини злочину, позитивні дані про особу обвинуваченого, його молодий вік, позитивну характеристику з місця проживання, перебування на утриманні малолітньої дитини, усвідомлення вчиненого, бажання виправитись, обставини, які пом`якшують покарання, відсутність обставин, які обтяжують покарання, суд дійшов висновку, що основним покаранням, необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_3 та попередження нових кримінальних правопорушень як самим обвинуваченим, так і іншими особами, є призначення покарання пов`язаного з ізоляцією від суспільства, із застосуванням ст. 69 КК України, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ч. 2 ст. 307 КК України, у виді 4-х років позбавлення волі з конфіскацією майна, крім житла.

Суд переконаний, що визначена ним вид і міра покарання, є необхідною і достатньою для можливого виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним та іншими особами нових кримінальних правопорушень. Таке покарання на переконання суду, відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами осіб, які притягаються до кримінальної відповідальності з урахуванням того, що втручання держави в приватне життя особи повинно спрямуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи) та призведе до позитивних змін в особистості обвинуваченого, які створять у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Підстав для вирішення питань пов`язаних із запобіжним заходом стосовно обвинуваченого немає з огляду на відсутність таких клопотань у учасників кримінального провадження та враховуючи, що відповідно до статей 22, 26 КПК України, суд у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами, які є вільними у використанні своїх процесуальних прав.

Згідно вимог ст. 124 КПК України процесуальні витрати на проведення експертиз у кримінальному провадженні від 17.10.2022 № СЕ-19/111-22/40269-НЗПРАП, від 23.09.2022 № СЕ-19/111-22/40567-Д в розмірі 3020.48 грн. підлягають стягненню з обвинуваченого ОСОБА_3 .

Долю речових доказів слід вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Цивільний позов не заявлено.

Керуючись ст. ст. 7, 349, 368, 370, 373, 374, 394 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України та призначити йому покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі з конфіскацією майна, крім житла.

Строк відбування покарання ОСОБА_3 рахувати з моменту його фактичного затримання.

Запобіжний захід ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили не обирати.

Речові докази:

мобільний телефон марки «Xiaomi», з сім-картою оператора мобільного зв`язку «Київстар» номер НОМЕР_1 , який згідно розписки від 27.10.2022 переданий на відповідальне зберігання ОСОБА_3 , після набрання вироком законної сили, залишити в розпорядженні останнього;

відеозаписи з камер відеоспостередення відділення № 2 ТОВ «Нова Пошта», що по вул. О. Гончара, 20 в м. Біла Церква Київської області на DVD-R диску, після набрання вироком законної сили залишити зберігати при матеріалах кримінального провадження;

мобільний телефон марки «Nomi» IMEI1: НОМЕР_2 ; IMEI2: НОМЕР_3 та сім картку оператора «Київстар» номер НОМЕР_4 , який відповідно до квитанції № 1385, переданий на відповідальне зберігання до кімнати зберігання речових доказів Білоцерківського РУП ГУ НП в Київській області, після набрання вироком законної сили, конфіскувати;

дактилоскопічні карти ОСОБА_3 та сліди папілярних узорів з поверхні банки білого кольору з написом «Нокспрей», які після експертизи поміщено до 2-х паперових конвертів та відповідно до квитанції № 1285, передані на відповідальне зберігання до кімнати зберігання речових доказів Білоцерківського РУП ГУ НП в Київській області, після набрання вироком законної сили, знищити;

психотропну речовину, обіг якої обмежено - амфетамін, який знаходиться в середині пластикової ємності з написом «Нокспрей», яку поміщено до спеціального пакету №ВУМ 1004369, та згідно витанції № 1346, передано на відповідальне зберігання до кімнати зберігання речових доказів Білоцерківського РУП ГУ НП в Київській області, після набрання вироком законної сили, знищити.

Стягнути із ОСОБА_3 на користь держави витрати на проведення експертиз у розмірі 3 020.48 грн (три тисячі двадцять гривень 48 коп).

Вирок суду може бути оскаржений до Київського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області. Вирок суду з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним, відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України, не може бути оскарженим в апеляційному порядку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги, вирок набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції, якщо його не буде скасовано.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія вироку надсилається не пізніше наступного дня після проголошення.

Суддя ОСОБА_1