ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/821/172/23 Справа № 703/1719/22 Категорія: ч. 4 ст. 185 КК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 лютого 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Черкаського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засіданняОСОБА_5
за участі:
прокурораОСОБА_6 ,

обвинуваченої ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси матеріали кримінальних проваджень № 0000351 за апеляційною скаргою виконувача обов`язків керівника Черкаської обласної прокуратури ОСОБА_8 на вирок Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 30 листопада 2022 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку м. Санкт-Петербург, РФ, жительку АДРЕСА_1 , громадянку України, раніше не судиму, -

засуджено за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України, та призначено покарання у виді 5 років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки з покладанням обов`язків, передбачених п.п. 1, 2, ч. 1 та п. 2 ч. 2 ст. 76 КК України (не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації).

в с т а н о в и л а :

Згідно вироку Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 30 листопада 2022 року ОСОБА_7 визнано винуватою та засуджено за те, що вона 21 червня 2022 року, в період часу з 19 год. 30 хв. до 20 год., перебуваючи в квартирі АДРЕСА_2 , в умовах воєнного стану, шляхом вільного доступу, скориставшись, що за її діями ніхто не спостерігає, таємно викрала із сумочки ОСОБА_9 гроші в сумі 750 грн., чим завдала потерпілій шкоду на вказану суму.

Не погоджуючись з вироком місцевого суду, виконувач обов`язків керівника Черкаської обласної прокуратури ОСОБА_10 подав апеляційну скаргу, в якій не заперечуючи доведеності вини обвинуваченої у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення, правильності призначеного покарання, просив його скасувати через істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_7 визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, та викласти формулювання обвинувачення, згідно з яким вважати встановленим, що ОСОБА_7 21.06.2022 у період часу з 19 год. 30 хв. до 20 год., в умовах воєнного стану, введеного Указом президента України від 24.02.2022 № 64/2022, який продовжено Указом Президента України від 17.05.2022 № 259/2022, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_3 , умисно, таємно, з корисливих мотивів, скориставшись тим, що за її діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу з жіночої сумки, що належить ОСОБА_9 , вчинила крадіжку грошових коштів.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що вирок суду не відповідає вимогам ст.ст. 91, 337, 370, 374 КПК України, оскільки при викладенні фактичних обставин, які вважає встановленими і доведеними, при формулюванні обвинувачення ОСОБА_7 не вказав на обов`язкові ознаками суб`єктивної сторони складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, як умисел, мотив та мета вчинення злочину, які підлягають встановленню та доказуванню.

Також кваліфікуючи дії обвинуваченої за ч. 4 ст. 185 КК України як вчинення таємного викрадення майна в умовах воєнного стану, судом першої інстанції не повно розкрито одну з ознак об`єктивної сторони складу цього злочину, оскільки не зазначив на підставі яких нормативно-правових актів діяв правовий режим воєнного стану на час вчинення кримінального правопорушення.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора ОСОБА_6 , яка підтримала апеляційну скаргу, просила її задовольнити; думку обвинуваченої ОСОБА_7 , яка у вирішенні апеляційної скарги прокурора поклалася на розсуд суду; дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволення, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України вирок суду повинен бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, ухваленим згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України.

Вказаним вимогам закону вирок міськрайонного суду відповідає.

Висновки місцевого суду щодо доведеності винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, за яке вона засуджена, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, що ґрунтуються на всебічному, повному та об`єктивному їх дослідженні судом першої інстанції у порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України, та ніким з учасників судового провадження не оспорюється.

Дії ОСОБА_7 судом першої інстанції вірно кваліфіковано за ч. 4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна, в умовах воєнного стану, з чим погоджується і колегія суддів.

Призначене ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років, зі звільненням від його відбування з випробуванням на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком на 2 роки та покладанням обов`язків, передбачених п.п. 1,2 та п. 2 ч. 2 ст. 76 КК України, відповідає вимогам ч.2 ст. 50, ст. 65 КК України, та також ніким з учасників судового провадження не оспорюється.

Твердження прокурора про те, що вирок суду першої інстанції не відповідає вимогам ст.. 374 КПК України, оскільки при формулюванні обвинувачення ОСОБА_7 не вказав ознаки суб`єктивної сторони складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, а саме: умисел, мотив та мету вчинення злочину, а також неповно розкрито одну з ознак об`єктивної сторони складу вказаного злочину - не зазначено на підставі яких нормативно-правових актів діяв правовий режим воєнного стану на час вчинення кримінального правопорушення, що на думку прокурора є істотним порушенням кримінального процесуального закону та підставою для скасування вироку суду першої інстанції з ухваленням нового вироку, колегія суддів вважає необґрунтованими.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 374 КПК України у разі визнання особи винуватою в мотивувальній частині вироку зазначається формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення, статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений.

З вироку суду вбачається та як встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_7 21 червня 2022 року, в період часу з 19-30 год. до 20 год., перебуваючи в квартирі АДРЕСА_2 , в умовах воєнного стану, шляхом вільного доступу, скориставшись, що за її діями ніхто не спостерігає, таємно викрала із сумочки ОСОБА_9 гроші в сумі 750 грн., чим завдала потерпілій шкоду на вказану суму.

Допитана судом першої інстанції обвинувачена ОСОБА_7 свою винуватість у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення визнала повністю та показала, що дійсно вона перебуваючи в квартирі АДРЕСА_2 , викрала з жіночої сумочки гроші в сумі 750 грн., які витратила на власні потреби.

Частина 4 ст. 185 КК України визначає відповідальність особи за вчинення крадіжки (таємне викрадення чужого майна) в умовах воєнного стану.

Відповідно до ч. 1 ст. 185 КК України - крадіжка це таємне викрадення чужого майна.

Викрадення полягає в дії (активній поведінці) і означає незаконне безоплатне вилучення чужого майна поза волею власника. Таке вилучення обов`язково повинне бути таємним, тобто непомітним: за відсутності власника або в присутності власника чи інших осіб, але за умови, що вони не здатні усвідомлювати факт викрадення.

З суб`єктивної сторони крадіжка передбачає тільки прямий умисел, особа усвідомлює, що посягає на чужу власність, таємно вилучає майно, на яке вона не має ніякого права, передбачає спричинення матеріальної шкоди в певному розмірі і бажає спричинити таку шкоду.

Обов`язковою суб`єктивною ознакою крадіжки є корисливий мотив - спонукання до незаконного збагачення за рахунок чужого майна та корислива мета - збагатитися самому або незаконно збагатити інших осіб, в долі яких зацікавлений винний.

Закон про кримінальну відповідальність в якому передбачена відповідальність за вчинення певного виду злочину є узагальнюючим нормативно-правовим утворенням. У ньому законодавцем закріплюються лише найбільш характерні ознаки, типові для множини суспільно небезпечних діянь визначеного виду, а також необхідні відмінні ознаки від інших діянь.

Зокрема, стаття 185 КК України містить безпосередні вказівки лише на три найбільш характерні ознаки відповідного злочину, які достатні для отримання уявлення про його суспільно небезпечну сутність. Зокрема, це: 1) спосіб (таємне); 2) суспільно небезпечне діяння (викрадення); 3) предмет (чуже майно). Жодна з суб`єктивних ознак злочину у цій конструкції не вказана, хоча це не означає, що вони можуть бути будь-якими чи є не обов`язковими.

Необхідність наявності саме умислу та корисливого мотиву визначається змістом самого поняття викрадення як діяння, що криміналізоване у ст. 185 КК України, незалежно від окремого зазначення цього мотиву у змісті диспозиції цієї статті.

Тобто оскільки саме по собі поняття крадіжка за своїм змістом передбачає лише прямий умисел та корисливий мотив, які фактично обвинувачена ОСОБА_7 не заперечувала, і зазначені ознаки складу інкримінованого злочину судом першої інстанції були встановлені, так як за їх відсутності відсутня й суб`єктивна сторона крадіжки як злочину, що в такому випадку є наслідком для виправдання особи, тому стверджувати, що вказані обставини не були встановлені судом першої інстанції та їх не зазначення у вироку суду є підставою для скасування вироку та ухвалення нового вироку, колегія суддів вважає необґрунтованими.

Разом з тим стаття 420 КПК України визначає підстави за яких суд апеляційної інстанції скасовує вирок суду першої інстанції і ухвалює свій вирок, а саме: у разі необхідності застосування закону про більш тяжке кримінальне правопорушення чи збільшення обсягу обвинувачення, необхідності застосування більш суворого покарання, скасування необґрунтованого виправдувального вироку суду першої інстанції, неправильне звільнення обвинуваченого від відбування покарання.

Прокурором в апеляційній скарзі не наведено підстав, передбачених ст. 420 КПК України, для скасування вироку суду та постановлення нового вироку судом апеляційної інстанції, а посилання прокурора на незазначення при формулюванні обвинувачення усіх елементів складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, не є підставою для скасування апеляційним судом вироку суду першої інстанції та ухвалення нового вироку.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що постановлений щодо ОСОБА_7 вирок є законним, обґрунтованим та вмотивованим, а підстави для його скасування - відсутні, у зв`язку з чим його слід залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора - без задоволення.

Керуючись ст. 404, 405, п. 1 ч. 1 ст. 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів судової палати, -

у х в а л и л а :

Вирок Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 30 листопада 2022 року щодо ОСОБА_7 - залишити без змін, апеляційну скаргу виконувача обов`язків керівника Черкаської обласної прокуратури ОСОБА_8 - без задоволення

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку протягом трьох місяців з дня проголошення.

Головуючий

Судді