Справа №362/5711/19. Провадження №11-кп/824/2070/2023. Головуючий у суді першої інстанції - ОСОБА_1
Категорія: ч. 4 ст. 187, ч. 1 ст. 263 КК України. Суддя-доповідач у апеляційній інстанції - ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

21 лютого 2023 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянувши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_6 , який діє у захист прав та інтересів обвинуваченого ОСОБА_7 , на ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 09 січня 2023 року,

у с т а н о в и л а:

Цією ухвалою місцевого суду, постановленою у кримінальному провадженні №0000567 від 05 травня 2019 року щодо обвинуваченого:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Местія, Республіки Грузія, громадянина Грузії, не одруженого, не працюючого, без визначеного місця проживання на території України, раніше не судимого,

який обвинувачується органами досудового розслідування у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187, ч. 1 ст. 263 КК України, -

продовжено дію запобіжного заходу у виді тримання під вартою без визначення застави на строк 60 днів, до 9 березня 2023 р.

У задоволенні клопотання захисника про відмову у задоволенні клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу із тримання - відмовлено.

Зміст оскарженого судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставини

Ухвала мотивована тим, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні умисних особливо тяжкого і тяжкого злочинів, не має в Україні постійного джерела доходу, міцних соціальних зв`язків, а ті, що є не є стримуючим фактором його поведінки. Крім того, суд враховує існування ризику, передбаченого п. 1 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме можливість обвинуваченого переховуватись від суду. Так, місцевий суд прийшов до висновку, що не знаходить підстав для зміни запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_7 із тримання під вартою на інший більш м`який, у т.ч. домашній арешт, оскільки вважає, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, не пов`язаних із триманням під вартою обвинуваченого, не зможе запобігти існуючому ризику та забезпечити виконання ним процесуальних обов`язків

Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала

Не погодившись із цим рішенням суду першої інстанції, адвокат ОСОБА_6 , який діє у захист прав та інтересів обвинуваченого ОСОБА_7 , подав апеляційну скаргу на ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 09 січня 2023 року в якій просить: скасувати ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 09.01.2023 року, як незаконну та необґрунтовану, та постановити нову ухвалу, якою відмовити в продовженні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обравши щодо обвинуваченого запобіжний захід - домашній арешт за адресою: АДРЕСА_1 або встановити заставу у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

В обґрунтування поданої апеляційної скарги вказує на те, що посилання на судові рішення ЄС в ухвалі місцевого суду, яким обґрунтовується виправданість тривалого перебування під вартою лише суспільним інтересом не може бути законним у даному випадку через відсутність обґрунтованості підозри, особу обвинуваченого - не судимий, не переховувався, не впливав на свідків та потерпілих, має постійне місце проживання.

Зазначає, що посилання на тяжкість злочинів, які не доведені є необґрунтованими, а не допитування свідків без затягування розгляду справи з боку обвинуваченого та його дій по впливу на них є також необґрунтованим.

Наголошує, що стороною обвинувачення знехтувано вимоги ст. 91 КПК України та не доведено розмір завданих збитків.

Крім того, вказує, що існують обставини, які хоча і розглядалися судом та враховувалися при продовженні дії запобіжного заходу: стороною відкрито докази перебування обвинуваченого у іншому місці - свідки. що це підтверджують; відкриті докази проведення впізнання обвинуваченого з порушенням норм КПК України, а саме спостереження за обвинуваченим до проведення слідчої дії; суд знаходиться по місцю фактичного проживання обвинуваченого в м. Біла Церква Київської області, що зумовило те, що судом виключено постійне місце проживання в Україні; з власником квартири укладено договір оренди та він не заперечує щодо проживання у приміщенні у разі зміни запобіжного заходу; обвинувачений є особою раніше не судимою, що позитивно характеризується по місцю проживання.

Позиції учасників судового провадження

Відповідно до ч. 4 ст. 4221 КПК України розгляд апеляційної скарги на ухвалу суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, здійснюється без участі сторін кримінального провадження, крім випадків, якщо прокурор, обвинувачений, його захисник, законний представник заявив клопотання про розгляд апеляційної скарги за участю сторін.

З огляду на вказані вимоги закону апеляційний розгляд здійснено без участі прокурора, обвинуваченого та захисника.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду щодо змісту ухвали місцевого суду та основних доводів апеляційної скарги, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали контрольного провадження в межах поданої апеляційної скарги, колегія суддів керується наступним.

Мотиви Суду

Частина перша ст. 404 КПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Згідно вимог ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам: переховуватися від суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженні іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.

На думку апеляційного суду, судом першої інстанції були дотримані зазначені вимоги кримінального процесуального закону при вирішенні питання про продовження строку тримання обвинуваченого під вартою.

Як вбачається з матеріалів справи, в провадженні Білоцерківського міськрайонного суду Київської області перебуває кримінальне провадження під №0000567 від 05 травня 2019 року за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187, ч. 1 ст. 263 КК України.

Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 09 січня 2023 року продовжено дію запобіжного заходу ОСОБА_7 у виді тримання під вартою без визначення застави на строк 60 днів, до 09 березня 2023 р.

З таким рішенням апеляційний суд погоджується, зауважуючи на слідуючому.

Розглядаючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, так само як і про його продовження, суд першої інстанції, для прийняття законного і обґрунтованого рішення, відповідно до ст. ст. 178, 199 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 року Європейський суд з прав людини зазначив, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє «прогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилятись від слідства.

Зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям, викладеним в п. 35 рішення ЄСПЛ «Летельє проти Франції», колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про доведеність обставин, які виправдовують щодо обвинуваченого ОСОБА_7 продовження дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Таким чином, при позбавленні особи волі та продовженні такого заходу забезпечення кримінального провадження, суд повинен враховувати особливості конкретної справи, в якій необхідне тривале утримання особи під вартою у зв`язку з привалюванням суспільного інтересу та безпеки суспільства над правилом поваги до особистої свободи особи.

Як вважає колегія суддів, судом першої інстанції були дотримані зазначені вимоги кримінального процесуального закону при вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 , повно та об`єктивно досліджені всі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження такого запобіжного заходу, при цьому в ухвалі докладно наведені мотиви, з яких було прийнято відповідне рішення.

Приймаючи до уваги існування обґрунтованих ризиків, що обвинувачений може переховуватись від суду, вчинити нові злочини, та враховуючи ту обставину, що дане кримінальне провадження в суді першої інстанції не завершено до спливу продовженого строку, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для скасування оскаржуваної ухвали за тими доводами, на які посилається в своїй апеляційній скарзі захисник, а істотних порушень вимог кримінального процесуального закону при вирішенні судом першої інстанції питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, як і підстав для зміни запобіжного заходу на більш м`який, колегія суддів не встановила.

З огляду на вказане, зазначені в апеляційних скаргах доводи та підстави, з яких захисник просить змінити ухвалу суду, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи і не є визначеними законом підставами для скасування оскаржуваного рішення.

Враховуючи наведене, підстав для застосування до ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу, колегія суддів не вбачає.

Зважаючи на викладене, рішення місцевого суду є законним, обґрунтованим і вмотивованим, оскільки постановлене згідно норм матеріального права з ретельним дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України, та ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженими та об`єктивно оціненими судом, в порядку та в межах, передбачених на даній стадії кримінального провадження, натомість доводи та твердження захисника, про які йдеться в поданій апеляційній скарзі, колегія суддів апеляційної інстанції вважає - безпідставними, в зв`язку з чим приходить до остаточного висновку про залишення поданої апеляційної скарги без задоволення.

Керуючись ст. ст. 176-178, 183, 193, 194, 199, 404, 405, 407, 418 ч. 1, 419, 4221 ч. 4 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду, -

п о с т а н о в и л а:

Ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 09 січня 2023 року, якою продовжено обвинуваченому ОСОБА_7 дію запобіжного заходу у виді тримання під вартою без визначення застави на строк 60 днів, до 09 березня 2023 року, - залишити без змін.

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 , який діє у захист прав та інтересів обвинуваченого ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Ухвала апеляційного суду є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

С У Д Д І:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4