Справа № 331/3752/22
Провадження № 1-і/331/28/2022
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 листопада 2022 року м. Запоріжжя
Жовтневий районний суд міста Запоріжжя у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4
захисника ОСОБА_5 ,
розглянувши у залі суду у м. Запоріжжя у режимі відеоконференцзвязку у відкритому судовому засіданні в об`єднаному кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002235 від 10.08.2019 року, за №0001276 від 04.10.2021 року, за №0001419 від 02.11.2021 року відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Бердянськ, Запорізької області, громадянина України, має середню спеціальну освіту, без місця реєстрації, проживає за адресою АДРЕСА_1 , раніше неодноразово засуджений,
за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185 та ч. 3 ст. 185 КК України, клопотання прокурора про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою,

ВСТАНОВИВ:
До провадження судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 надійшли матеріали клопотання прокурора Бердянської окружної прокуратури Запорізької області Теміра Степана про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 , який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України.
Клопотання прокурора обґрунтовано наявністю ризиків, передбачених п.1 та п. 5 ч.1 ст.177КПК України, які обумовлені тим, що ОСОБА_6 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні тяжкого та нетяжких злочинів, після направлення до суду обвинувального аку у 2019 році продовжував вчиняти кримінальні правопорушення Один із злочинів, які інкриміновані обвинуваченому є тяжким, а також той факт, що перше із інкримінованих правопорушень вчинене під час іспитового строку свідчить про можливе призначення реального покарання у вигляді позбавлення волі. Прокурор, обґрунтовуючи ризики, також послався на відсутність стійких соціальних зв`язків та відсутність легального джерела доходу. Вказане дає підстави вважати, що обвинувачений може переховуватися від суду, що призведе до відсутності можливості досягнення вимог ст. 2 КПК України в частині притягнення того, хто вчинив злочин до відповідальності в міру своєї вини та, у свою чергу, відновлення соціальної справедливості. Зібраними матеріалами досудового розслідування підтверджується обґрунтована підозра обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень. Стан здоров`я обвинуваченого дозволяє його подальше утримання під вартою.
Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав, просив його задовольнити з підстав, зазначених у ньому. Також додав, що під час розгляду справи Бердянським міськрайонним судом, обвинувачений оголошувався у розшук, та піддавався примусовому приводу.
Обвинувачений просив відмовити у задоволенні клопотання. Вказав на необґрунтованість підозри, зазначив про те, що інкриміновані правопорушення не вчиняв, щодо кожного із обвинувачень пояснив наступне. Епізод 2019 року неправильно кваліфікований, оскільки потерпіла просто його неправильно зрозуміла і умислу на викрадення її речей він не мав. Щодо епізоду викрадення батареї 01.10.2021 року , то вказав, що це будинок його бабусі, а тому він не вважає свої дії протиправними. Щодо епізоду викрадення дверей та металевої арки із дачної ділянки, що належить його матері також вказав, що не вважає цю подію злочином, оскільки вважає цю дачну ділянку своєю, а тому міг забирати звідти все що бажає.
Спростовуючи наявні ризики зазначив, що вони надумані. У разі звільнення з під варти планує проживати у реабілітаційному центрі, який знаходиться на території Черкаської області. На запитання суду чому одна із справ не була розглянута з 2019 року повідомив, що інколи змінював місце проживання, а тому не отримував повісток, через що не ходив до суду. Декілька разів до нього приїжджали співробітники поліції, щоб забезпечити явку до суду. Просив змінити йому запобіжний захід на особисте зобов`язання, оскільки ризики не підтверджені, а інкриміновані правопорушення він не вчиняв.
Захисник обвинуваченого підтримав його пояснення, просив не продовжувати дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а обрати інший, не пов`язаний із позбавленням волі.
Суд, вислухавши учасників кримінального провадження, встановив наступне.
В провадженні Бердянського міськрайонного суду Запорізької області знаходяться матеріали кримінального провадження, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002235 від 10.08.2019 року за ч. 1 ст. 185 КК України, за № 0001276 від 04.10.2021 року за ч. 3 ст. 185 КК України та за №0001419 від 02.11.2021 року за ч. 2 ст. 185 КК України відносно ОСОБА_4 .
24.02.2022 у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації Указом Президента України №64/2022 введено воєнний стан з 24.02.2022. Указом Президента України від 12.08.2022 №573/2022 строк дії воєнного стану в України продовжено з 23 серпня 2022 року строком на 90 діб.
У відповідності до Розпорядження Голови Верховного Суду України № 49/0/9-22 від 14 вересня 2022 року «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану (окремі суди Донецької, Харківської областей)», у зв`язку з неможливістю Бердянським міськрайонним судом Запорізької області здійснювати правосуддя під час воєнного стану, змінено територіальну підсудність судових справ на Жовтневий районний суд м. Запоріжжя.
Передачу кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002235 від 10.08.2019 року за ч. 1 ст. 185 КК України, за № 0001276 від 04.10.2021 року за ч. 3 ст. 185 КК України та за №0001419 від 02.11.2021 року за ч. 2 ст. 185 КК України відносно ОСОБА_4 для розгляду по суті до Жовтневого районного суду м. Запоріжжя, Бердянським міськрайонним судом Запорізької області не забезпечено
Згідно ч.1, 2ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.
Згідно ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою має право подати прокурор, слідчий за погодженням з прокурором не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення дії попередньої ухвали тримання під вартою та слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.
Ухвалою слідчого судді Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 10 грудня 2021 року ЄУН 310/11741/21, провадження №1-кс/310/1723/21 підозрюваному ОСОБА_4 у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0001419 від 02.11.2021 року обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Згідно резолютивної частини ухвали строк тримання під вартою обчислювати з моменту його затримання 10 грудня 2021 року. Ухвала мотивована наявністю ризиків, передбачених пунктами 1 та 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Ухвалою Бердянського міськрайонного суду у підготовчому судовому засіданні ОСОБА_4 продовжено дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. У мотивувальній частині суд посилається на неналежну процесуальну поведінку обвинуваченого, неодноразове застосування приводу та оголошення у розшук. У подальшому термін дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_4 неодноразово продовжувався, останній раз ухвалою Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 09 вересня 2022 року (справа №310/6824/19)
При вирішенні питання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_7 , суд виходить з наступного.
Відповідно до ст. 29 Конституції України ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.
Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою може оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.
Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою слідчий суддя враховує вимоги п.п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.
Відповідно до ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.
За змістом ч.ч. 3, 5 ст. 199 КПК України, якою суд керується в силу положень ст.315 КПК України, суд може продовжити строк тримання під вартою, якщо прокурор доведе, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою, а також, що є наявними обставин, які перешкоджають завершенню кримінального провадження до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.
При вирішенні питання щодо продовження обвинуваченому ОСОБА_4 строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд виходить із необхідності уникнення ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, які встановлені під час обрання запобіжного заходу та про які зазначено стороною обвинувачення, із ступеня тяжкості злочину та особи обвинуваченого, а також приймає до уваги те, що підстави, за яких судом було обрано обвинуваченому запобіжний захід у виді тримання під варту, на теперішній час не відпали.
Наявність обґрунтованої підозри підтверджується фактом направлення обвинувального акту до суду, що може свідчити про те, що сторона обвинувачення зібрала достатньо доказів для того, щоб доводити винуватість особи перед безстороннім судом. Більш того, обвинувачений у судовому засіданні не заперечував вчинення ним крадіжок, однак акцентував увагу на тому, що вважав ці речі своїми, оскільки вони належать членам його сімї. Заперечуючи свою винуватість не заперечував вчинення дій, які зазначені у обвинувальних актах, однак посилався лише на невірну кваліфікацію.
Наявність ризику переховування підтверджується тим, що місце реєстрації знаходиться на тимчасово окупованій території, у Бердянському районі Запорізької області. Також, із пояснень обвинуваченого судом було встановлено, що він не мав певного місця проживання, а проживав то в одному місці то в іншому (на дачі, у реабілітаційному центрі, за адресою проживання матері). Крім того, про зміну свого місця проживання під час розгляду справи судом першої інстанції ані суду ані прокурора не повідомляв. Судом враховується тяжкість покарання, яке загрожує обвинуваченому у разі визнання його винним (оскільки інкриміновані правопорушення вчинені під час іспитового терміну, один із злочинів є тяжким), що також дає підстави вважати, що він може переховуватися від суду. Позиція обвинуваченого щодо можливості проживати на території м. Запоріжжя не конкретизована, суду не надано жодних доказів наявності у обвинуваченого житла (на будь-якій правовій підставі), а також не зазначено конкретної адреси, за якою можливо застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.
Суд також оцінює ризик повторного вчинення кримінального правопорушення як дуже високий з огляду на те, що інкриміновані правопорушення вчинені під час іспитового терміну та підчас розгляду іншої кримінальної справи у суді. Характер вчинених правопорушень, які є корисливими свідчить про велику вірогідність їх повторного вчинення.
На недостатність застосування більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою вказує те, що обвинувачений не працевлаштований, стійких соціальних зв`язків не має, що підтверджує наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що в разі звільнення обвинуваченого з-під варти він може перешкоджати завершенню розгляду кримінального провадження, ухилятися від участі у судових засіданнях, крім того, може вчиняти інші кримінальні правопорушення, а також враховуючи вимоги ст.5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, суд вважає, що підстави для застосування запобіжного заходу з тримання під вартою не відпали, альтернативні більш м`які запобіжні заходи не в змозі гарантувати належну поведінку обвинуваченого та виконання ним процесуальних обов`язків, тому наявна необхідність у збереженні такої міри запобіжного заходу як тримання під вартою та її продовження.
Доводи про можливість змінити запобіжний захід на інший у вигляді домашнього арешту не конкретизовані і не мстять посилань на конкретну адресу, за якою можливо буде застосувати такий запобіжний захід.
Застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого в повній мірі відповідає меті, з якою застосовується цей вид запобіжного заходу, в тому числі зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи та не суперечить практиці Європейського суду з прав людини і вимогам Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
З огляду на викладене, клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою підлягає задоволенню.
Враховуючи викладене, на підставі ст. ст. 177, 178, 181, 183, 331, 371, 372, КПК України, суд -
УХВАЛИВ :
Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити.
Продовжити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів, до 02 січня 2023 року включно.
Копію ухвали направити до Державної установи «Черкаський слідчий ізолятор» для виконання.
Ухвала може бути оскаржена протягом семи днів з дня її оголошення до Запорізького апеляційного суду.
Повний текст ухвали оголошений 08 листопада 2022 року об 11 год.20 хв.
Суддя: ОСОБА_1