Справа № 308/5439/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 квітня 2023 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного - ОСОБА_4 , захисника - ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання старшого слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління Головного управління Національної поліції в Закарпатській області капітана поліції ОСОБА_6 , погоджене прокурором Закарпатської спеціалізованої прокуратури у сфері Західного регіону ОСОБА_7 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0000024, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 20.01.2023, відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Велятино, Хустського району, Закарпатської області, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, адвоката, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

До Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області надійшло клопотання старшого слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління Головного управління Національної поліції в Закарпатській області капітана поліції ОСОБА_6 , погоджене прокурором Закарпатської спеціалізованої прокуратури у сфері Західного регіону ОСОБА_8 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0000024, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 20.01.2023, відносно ОСОБА_4 .

Клопотання обґрунтовано тим, що 09.08.2022 року Шостим слідчим відділом (з дислокацією у м. Ужгороді) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові (з дислокацією у м. Ужгороді) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові розпочато досудове розслідування за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307 та ч. 1 ст. 307 КК України, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000146.

Досудовим розслідуванням встановлено, що відповідно до Указу Президента України, який затверджений Законом України №2102-IX від 24.02.2022, на території України у зв`язку із військовою агресією російської федерації проти України, відповідно до пункту 20 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», в Україні введено воєнний стан із 05:30 год. 24.02.2022, строком на 30 діб, який надалі неодноразово продовжувався та діяв на час вчинення вищевказаних кримінальних правопорушень. Враховуючи вказане, на період введення воєнного стану в Україні, на законодавчому рівні заборонено виїзд за межі території України, осіб, які підлягають мобілізації для несення військової служби, відповідно до вимог Закону України «Про військовий обов'язок і військову службу».

Натомість, в ОСОБА_4 у невстановлений досудовим розслідуванням час та місці але не пізніше 04.04.2023, виник злочинний умисел на протиправне збагачення шляхом організації, у групі осіб незаконного переправлення осіб, що підлягають призову на військову службу під час мобілізації через державний кордон України та сприяння їх вчиненню порадами, вказівками та усуненням перешкод.

Так, у січні 2023 року громадянка ОСОБА_9 , яка є власницею готелю « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що знаходиться в місті Хуст Закарпатської області, запропонувала громадянину ОСОБА_10 , за грошову винагороду у розмірі 6 тис.доларів США посприяти в незаконному переправленні його через державний кордон України, зокрема познайомити з особою яка, фактично організує таке його незаконне переправлення через державний кордон.

У подальшому, 25.03.2023, в приміщенні власного готелю, з метою реалізувати умисел на незаконне переправлення ОСОБА_10 через кордон, познайомила його із ОСОБА_11 , який зі слів ОСОБА_9 повинен був організувати незаконне переправлення ОСОБА_10 через кордон.

Тоді ж, біля 19 год. 25.03.2023, з метою конспірації їхньої злочинної діяльності, ОСОБА_9 виділила у готелі для ОСОБА_10 та ОСОБА_11 окрему кімнату для їх розмови з приводу незаконного переправлення ОСОБА_10 через кордон.

У ході розмови ОСОБА_10 із ОСОБА_11 , останній зобов`язався, за грошову винагороду у сумі 6000 доларів США організувати незаконне переправлення ОСОБА_10 через кордон та надав останньому вказівку очікувати від нього подальших інструкцій.

Надалі, за достовірно невстановлених обставин, однак не пізніше 04.04.2023, з метою реалізації злочинного наміру по переправленню ОСОБА_10 через державний кордон, ОСОБА_11 підшукав громадянина ОСОБА_4 , та з яким домовилися про забезпечення ним ( ОСОБА_11 ) доставки ОСОБА_10 до ОСОБА_4 , а останній в свою чергу зобов`язався здійснити переміщення ОСОБА_10 до лінії державного кордону України, поза пунктами пропуску Державної прикордонної служби, з метою безперешкодного вибуття останнім в Словацьку республіку.

Біля 09.30 год. 04.04.2023 ОСОБА_11 надав ОСОБА_10 вказівку готуватися до виїзду для переправлення його через державний кордон, зазначивши що за ним приїде чоловік, який його відвезе в необхідному напрямку.

Цього ж дня, біля 17.30 год. на виконання злочинного плану ОСОБА_11 та за проханням останнього, до місця проживання ОСОБА_10 в м.Мукачево Закарпатської області прибула, наразі достовірно невстановлена особа, яка відвезла його до АЗС «ОККО», що знаходиться в с.Барвінок Ужгородського району Закарпатської області, де їх зустрів ОСОБА_4 , який дав вказівку ОСОБА_10 пересісти в його автомобіль марки «Фольксваген Б6» державний номерний знак НОМЕР_1 .

Знаходячись в зазначеному вище автомобілі, ОСОБА_4 роз`яснив ОСОБА_10 , що він, на даному автомобілі, забезпечить його доставку до лінії державного кордону України, з подальшим переходом його на територію Словацької республіки в обхід прикордонного контролю, при цьому надав пораду, що в разі виявлення його прикордонним нарядом, щоб він не зупинявся, а продовжував рух в напрямку Словацького кордону.

Цього ж дня, тобто 04.04.2023 приблизно о 19 годині 17 хвилин ОСОБА_4 , знаходячись у власному автомобілі марки «Фольксваген Б6» державний номерний знак НОМЕР_1 , припаркованому на стоянці АЗС «ОККО», розташованої в с.Барвінок, Ужгородського району Закарпатської області, реалізуючи єдиний із ОСОБА_11 та ОСОБА_9 злочинний умисел на незаконне переправлення, з корисливих мотивів, ОСОБА_10 через державний кордон України, отримав від останнього частину обумовлених коштів в сумі 3000 доларів США, при цьому наголосивши йому про необхідність передачі іншої частини грошових коштів в сумі 3000 доларів США безпосередньо біля лінії державного кордону України із Словацькою республікою.

Після передачі грошових коштів ОСОБА_4 був викритий та затриманий працівниками правоохоронних органів, що мало місце о 19 годині 55 хвилин 04.04.2023 року на території автостоянки АЗС «ОККО», розташованої в с.Барвінок, Ужгородського району Закарпатської області.

За таких обставин, ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, а саме в сприянні незаконного переправлення осіб через державний кордон України шляхом надання порад та наданням засобів, вчинених за попередньою змовою групою осіб, з корисливих мотивів.

Так, 04.04.2023 о 19.55 год. в рамках проведення негласної слідчої (розшукової) дії - контролю за вчиненням злочину, після вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, на території автостоянки АЗС «ОККО», розташованої в с.Барвінок, Ужгородського району Закарпатської області, на підставі ст. 208 КПК України працівниками поліції було затримано ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Велятино, Хустського району, Закарпатської області, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, адвоката.

05 квітня 2023 року стороною обвинувачення, відповідно до ст.ст. 278, 481 КПК України повідомлено про підозру ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, а саме в сприянні незаконного переправлення осіб через державний кордон України шляхом надання порад та наданням засобів, вчинених за попередньою змовою групою осіб, з корисливих мотивів.

Наявність обґрунтованої підозри, повідомленої стороною обвинувачення ОСОБА_4 підтверджується наступними зібраними матеріалами досудового розслідування, а саме: рапортом оперативних працівників військової контррозвідки СБ України про причетність осіб у вчиненні кримінального правопорушення; протоколами допитів свідків; протоколом затримання ОСОБА_4 від 05.04.2023; протоколами огляду особи та вручення речей (грошей); протоколом огляду місця події від 05.04.2023 та іншими зібраними доказами у їх сукупності.

Необхідно підкреслити, що злочин передбачений ч.3 ст.332 КК України є умисним тяжким кваліфікованим злочином, санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до девяти років, з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років з конфіскацією майна.

У кримінальному провадженні на даний час ще не встановлені всі та не допитані інші особи щодо обставин, що мають доказове значення у даному провадженні, а також вирішується питання щодо призначення та проведення необхідних судових експертиз, а тому сторона обвинувачення не виключає можливості, що ОСОБА_4 безпосередньо чи за посередництва інших осіб з метою уникнення кримінальної відповідальності буде незаконно впливати на вказаних осіб та інших учасників кримінального провадження, а також вчинить спроби знищити, спотворити речі, що можуть мати доказове значення і якими на даний час не володіє сторона обвинувачення.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1. Переховуватися від органів досудового розслідування та суду.

Злочин, який інкримінується ОСОБА_4 , є тяжким і передбачає можливість призначення покарання у виді позбавлення волі на строк до 9 років, що вже саме по собі може бути підставою та мотивом для підозрюваного переховуватись від органів досудового розслідування та суду. Також, варто зазначити та врахувати те, що ОСОБА_4 будучи обізнаним про шляхи та способи незаконного переправлення осіб через державний кордон поза пунктами пропуску, може сам незакконо перетнути державний кордон України.

2. Незаконно впливати на свідків, експерта, спеціаліста у кримінальному провадженні.

ОСОБА_4 особисто, чи шляхом використання зв`язків у кримінальному середовищі може незаконно впливати на свідків в даному кримінальному провадженні з метою зміни ним показань на його користь, оскільки підозрюваному добре відомо їх контактні мобільні телефони та будучи на волі він зможе здійснити підкуп чи застосувати насильство до них, а також інших свідків, які на даний час не встановлені, однак здійснюються всі необхідні заходи з метою їх встановлення, тобто наявний ризик, передбачений п.3 ч.1 ст.177 КПК України.

При оцінці доведеності даного ризику слід врахувати сам характер кримінального правопорушення, а саме організація незаконного переправлення осіб через державний кордон України, вчинене щодо кількох осіб, за попередньою змовою групою осіб, з корисливих мотивів.

Так, ОСОБА_4 зможе впливати ще і на понятих, експертів та спеціалістів, які залучені у кримінальному провадженні при проведенні слідчих дій та до проведення судових експертиз.

Це створює загрозу тиску та підбурювання вказаних осіб до дачі неправдивих показань, або відмови від надання таких.

3. Перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а саме впливати на інших на даний час не встановлених осіб (п.4 ч. 1ст. 177 КПК України), з якими ОСОБА_4 діяв у змові, і знаходячись на свободі може інформувати та скеровувати дії та показання осіб, які також причетні до його вчинення, однак на даний час не допитані. Крім цього, може підшукувати осіб, що можуть надати вигідні для нього неправдиві показання у кримінальному провадженні.

4. Вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Зважаючи на те, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення з корисливих мотивів, він вчинив злочин у сфері недоторканності державних кордонів, отже є підстави вважати, що в підозрюваного ОСОБА_4 є достатньо рішучості для вчинення й інших кримінальних правопорушень.

У органу досудового розслідування є достатні підстави вважати, що будь-який інший запобіжний захід, не пов'язаний із позбавленням волі, не може забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного ОСОБА_4 .

Застосування до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання не забезпечить належної поведінки підозрюваного, не зменшить наявність вищевказаних ризиків та не зможе перешкодити їх реалізації, оскільки зважаючи на особу підозрюваного він не може самоорганізуватися для здійснення належного самоконтролю.

Не можливе і застосування до підозрюваного і запобіжного заходу у вигляді особистої поруки, оскільки на момент повідомлення йому про підозру та звернення до слідчого судді із вказаним клопотанням до органу досудового розслідування не надійшло жодної заяви від осіб, які заслуговують на довіру, про обрання відносно підозрюваного саме такого запобіжного заходу.

Застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, навіть із застосуванням електронних засобів контролю та при забороні підозрюваному цілодобово залишати житло не зможе унеможливити вчинення останнім кримінальних правопорушень (злочинів). Викладене вище унеможливлює застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Єдиним запобіжним заходом, який здатен забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та унеможливить реалізацію викладених вище ризиків є запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Таким чином, з метою запобігання вчинити підозрюваним ОСОБА_4 будь-якої з вищеописаних дій, виникла необхідність у застосуванні заходу забезпечення кримінального провадження, а саме обрання йому найсуворішого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а тому потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи підозрюваного.

Таким чином, з урахуванням характеру та тяжкості діянь, які інкримінуються підозрюваному, обставини вчинення правопорушення, тяжкості покарання, що йому загрожує у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, сторона обвинувачення вважає, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відповідає меті, з якою він застосовується. Даний запобіжний захід позбавляє можливості підозрюваного перешкодити кримінальному провадженню, ухилитися від органів досудового розслідування та суду, а також мати можливість незаконно впливати на учасників провадження як на стадії досудового розслідування так і під час судового розгляду.

Взявши до уваги зазначені вище обставини, орган досудового розслідування приходить до висновку, про неможливість запобігання вказаним ризикам шляхом застосування до підозрюваного ОСОБА_4 більш м`яких запобіжних заходів, окрім як тримання під вартою. Разом із тим, при визначенні слідчим суддею альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави стосовно підозрюваного ОСОБА_4 слід врахувати тяжкість та обставини вчинення злочину, зокрема розмір отримання незаконної винагороди за вчинене кримінальне правопорушення.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_12 клопотання підтримав, з підстав викладених у ньому. А також зазначив, що підозрюваний може ухилятися від слідства та суду, оскільки в 2020 році ОСОБА_4 було оголошено в розшук. Вказав на те, що підозрюваний безпосередньо сам займався переправленням осіб поза пунктом пропуску, а отже може і сам скористатися цими можливостями. Також існує ризик перешкоджання слідству, оскільки інші фігуранти знаходяться на волі, що дасть можливість ОСОБА_4 узгодити покази, а також ще не виявлено всіх причетних до вчинення злочину, у в`язку з чим ОСОБА_4 буде мати можливість впливати на таких свідків з метою зміни їх показів. Існує ризик вчиняти інші кримінальні правопорушення. Прокурор просив застосувати заставу у розмірі 400 000 грн., яка є за межами визначених сум КПК, а також просив врахувати, що даний злочин вчинено в умовах військового стану.

Захисником підозрюваного ОСОБА_13 до початку розгляду клопотання було подано письмове заперечення проти застосування запобіжного заходу, в якому стверджує, що підозра необґрунтована і не мотивована. Зміст повідомлення про підозру не відповідає фактичним обставинам справи та суперечить протоколу допиту свідка ОСОБА_10 . Між фактичними обставинами справи і повідомленням про підозру є суттєві розбіжності і невідповідності, які тягнуть за собою взагалі відсутність складу злочину за ч. 3 ст. 332 КК України. Вважає, що ризики зазначені в клопотанні слідчого не існують. Зазначив, що підозрюваний раніше не судимий, запобіжні заходи щодо нього раніше не застосовувалися, являється адвокатом і має місці соціальні зв`язки. Також, звернув увагу на те, що підозрюваний має видимі проблеми зі здоров`ям, які отримав під час затримання, а належне лікування в разі орання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в УВП йому надаватись не буде. Просив обрати запобіжний захід у вигляд особистого зобов`язання, який в свою чергу здатен в повному обсязі запобігти всім імовірним ризикам вказаним в клопотанні.

Захисник підозрюваного - адвокат ОСОБА_5 , у судовому засіданні заперечувати проти обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно свого підзахисного. Зазначив, що обвинувачення грунтується на припущеннях, підозра є необґрунтованою. Наголосив, що підозрюваний має гіпертонічну хворобу, знаходиться на медичному обліку. Вказав, що при затриманні працівниками поліції до підозрюваного застосовано заходи примусу (побиття). Просив при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою визначити розмір застави у розмірі 50 неоподаткованих мінімумів громадян та покласти на ОСОБА_4 процесуальні обов`язки визначені КПК України.

Підозрюваний ОСОБА_4 у судовому засіданні підтримав думку свого захисника, просив не застосовувати до нього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Заперечував щодо наявності ризиків. Зокрема, щодо ризику впливу на свідків, зазначає, що їх навіть не знає. Наголосив, що виїжджати за кордон не збирається, оскільки має сім`ю, неповнолітню дитину, одружений та є адвокатом, доглядає батьківську хату.

Заслухавши пояснення учасників кримінального провадження, дослідивши та оцінивши докази, якими обґрунтовується клопотання, слідчий суддя виходить з наступного.

Як установлено з матеріалів клопотання слідчою групою відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління ГУНП в Закарпатській області здійснюється досудове розслідування кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч.3 ст.332 КК України, відомості про які внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 20.01.2023 за №0000024.

Слідчим суддею встановлено, що 04.04.2023 року о 19 год. 55 хв. ОСОБА_4 було затримано в порядку ст. 208 КПК України.

05.04.2023 року ОСОБА_4 вручено письмове повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.332 КК України.

Згідно зі змістом ст.ст. 131-132 КПК України, запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду.

Стаття 177 КПК України містить правові норми щодо мети та підстав застосовування запобіжних заходів. Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ст. 194 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно в разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Згідно ст. 178 КПК України при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу крім наявності ризиків, зазначених у статті 177, враховуються тяжкість злочину, у вчиненні якого підозрюється особа, її вік, стан здоров`я, розмір майнової шкоди, майновий стан, наявність родини та утриманців, місце проживання та інші обставини, що її характеризують.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 інкримінованого йому правопорушення повністю підтверджується зібраними в кримінальному провадженні доказами.

Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Враховуючи наведені фактичні обставини справи, та наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, наявність існування ризиків, передбачених у п.п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України та недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання вказаних ризиків, орган досудового розслідування вважає за необхідне застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно з ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно з ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

У Кримінальному процесуальному кодексі України поняття обґрунтованої підозри не визначено, але воно визначено Європейським судом з прав людини. Обґрунтована підозра є нижчим стандартом доведення, ніж переконання поза розумним сумнівом, та вимагає меншої ваги доказів, ніж для ухвалення обвинувального вироку. Однак таке переконання суду має бути засновано на об`єктивних фактах. Європейський Суд визначає, що «розумна підозра передбачає існування фактів або інформації, які повинні задовольнити об`єктивного спостерігача в тому, що особа, щодо якої розглядається питання, вчинила злочин. Те, що позначено словом "обґрунтована", залежатиме від усіх обставин» (справи «Фокс, Кемпбел і Хартлі проти Сполученого Королівства», 30 August 1990, § 32; «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року; «Тerry v. Ohio», 392 US, 1968) і не може спиратися на голе припущення, що особа може в майбутньому втекти або повторно вчинити злочин. Вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Згідно з ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

- наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

- наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

- недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

При дослідженні доданих до клопотання доказів, не вирішуючи питання про доведеність вини та правильність кваліфікації дій, суд приходить до висновку про наявність обґрунтованої підозри про причетність ОСОБА_4 до вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

Обґрунтованість підозри стверджується наявними в долучених на обґрунтування клопотання документах даними, які на даній стадії процесу є достатніми для висновку про обґрунтованість підозри.

Водночас слідчий суддя констатує, що під час вирішення питання щодо застосування запобіжних заходів оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті доведення чи не доведення винуватості особи, з метою досягнення таких висновків, які необхідні суду при постановленні вироку, а з тією метою, щоб встановити чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

А відтак доводи сторони захисту щодо необґрунтованості підозри ОСОБА_4 , критично оцінюються слідчим суддею, та є такими, що не заслуговують на увагу.

Слідчий суддя вважає встановленим та доведеним органом досудового розслідування існування ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України: переховування від органів досудового розслідування та/або суду; можливого незаконного впливу на свідків,експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. Ризик вчинити інше кримінальне правопорушення слідчий суддя вважає недоведеним стороною обвинувачення.

При цьому слідчий суддя виходить з того, що Кримінальний процесуальний кодекс України не вимагає надання стороною обвинувачення доказів того, що підозрюваний/обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Таким чином суд приходить до висновку, що ризики передбачені п. п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, які лежать в основі клопотання сторони обвинувачення знаходять своє підтвердження та не спростовані стороною захисту. При цьому оцінка наявності існування ризиків проводиться у контексті чинників, перелічених у ч. 1 ст. 178 КПК. Така позиція суду базується на основі практики ЄСПЛ. Зокрема, у п. 58 рішення ЄСПЛ у справі «Бекчієв проти Молдови» (Becciev v. Moldova), заява №9190/03 від 04.10.2005, зазначено: «Ризик втечі має оцінюватися судом у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню».

За змістом ст.178 КПК України, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, зокрема: тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється; вік та стан здоров`я підозрюваного, міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного; майновий стан підозрюваного; наявність судимостей у підозрюваного; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється.

Відповідно до наведеної норми, слідчий суддя:

- з урахуванням тяжкості кримінального правопорушення, вчинення якого інкримінується ОСОБА_4 ;

- доведення стороною обвинувачення наявності обґрунтованої підозри,

- доведення стороною обвинувачення існування ризиків передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, вважає доведеною та обґрунтованою необхідність застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного.

У свою чергу, доводи сторони захисту зазначених висновків слідчому судді не спростовують, а матеріали провадження не містять переконливих відомостей, які б унеможливлювали перебування підозрюваного під вартою. Наявність характеризуючих, даних про підозрюваного, на які посилається сторона захисту, не можуть бути безумовними підставами для застосування відносно останнього більш м`якого запобіжного заходу, оскільки не спростовують висновки слідчого судді про те, що ОСОБА_4 може переховуватися від органу досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків, експертів, спеціалістів та перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Отже, враховуючи викладене, слідчий суддя дійшов висновку, що на теперішній час, обрання більш м`якого запобіжного заходу не забезпечить можливості здійснення дієвого контролю за поведінкою підозрюваного та виконання ним процесуальних обов`язків.

Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 за ступенем тяжкості відноситься до категорії тяжких злочинів.

Отже, оцінивши докази сторони обвинувачення та сторони захисту в їх сукупності та співставленні, вирішуючи питання доцільності застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 суд не знаходить підстав для відмови у задоволенні клопотання сторони обвинувачення щодо обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Слідчий суддя враховує, що запобіжні заходи у кримінальному провадженні обмежують права особи на свободу та особисту недоторканність, гарантовані ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року, а тому можуть бути застосовані тільки за наявності законної мети та підстав, визначених КПК, з урахуванням відповідної практики Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ).

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини у справі «Лабіта проти Італії» від 06.04.2000 року, тримання під вартою є виправданим у певному випадку, лише якщо конкретні ознаки розкривають наявність публічного інтересу, що переважає попри презумпцію невинуватості, над повагою до особистої свободи. Національні судові органи повинні розглядати всі обставини, що дають підстави ствердити наявність публічного інтересу, який би виправдав виняток із загальної норми про повагу до свободи людини.

Відповідно до ч.3 та ч.4 ст.183 КПК України слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених названим Кодексом. Розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Відтак, приймаючи до уваги обставини вчиненого злочину та особу підозрюваного, зокрема його майновий стан, слідчий суддя вважає за можливе визначити альтернативний запобіжний захід у вигляді застави при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання від вартою, відповідно до ч.3 ст.183 КПК України, визначивши розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених цим Кодексом. При визначенні розміру застави суд виходить з вимог ч.5 ст.182 КПК України та вважає за необхідне визначити розмір такої - сорок прожиткових мінімумів для працездатних осіб, оскільки саме цей розмір застави є необхідним та достатньою мірою гарантуватиме виконання останнім покладених на нього обов`язків.

Відтак, на думку слідчого судді, з огляду на фактичні обставини даного кримінального провадження, встановлені в ході розгляду даного клопотання відомості, в тому числі які стосуються наявності обґрунтованої підозри за фактом можливого вчинення підозрюваним ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, ризики, передбачені п. п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України та низки об`єктивних обставин, а також практику Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства, приходить до висновку про задоволення клопотання органу досудового розслідування. Застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів, в даному випадку, не зможе запобігти наявним ризикам та досягнути мети застосування запобіжного заходу, а саме забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного, можливо шляхом застосування відносно такої особи виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. При цьому, слідчий суддя знову ж таки наголошує, що міра запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для підозрюваного ОСОБА_4 не буде безальтернативною, оскільки передбачатиме можливість внесення останнім відповідного розміру застави.

Згідно з ст. 198 КПК України, висловлені в ухвалі слідчого судді, суду за результатами розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу висновки щодо будь-яких обставин, які стосуються суті підозри, обвинувачення, не мають преюдиціального значення для суду під час судового розгляду або для слідчого чи прокурора під час цього або іншого кримінального проваджень.

Керуючись ст.ст.176, 178, 181, 184, 186, 193, 194, 196, 309, 310, 376 КПК України, слідчий суддя,

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання старшого слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління Головного управління Національної поліції в Закарпатській області капітана поліції ОСОБА_6 , погоджене прокурором Закарпатської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_7 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0000024, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 20.01.2023, відносно ОСОБА_4 - задовольнити.

Обрати відносно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Строк тримання під вартою обчислювати підозрюваному ОСОБА_4 з 19год. 55 хв. 04 квітня 2023 року до 01 червня 2023 року включно.

Визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених Кримінальним процесуальним Кодексом України в розмірі сімдесяти прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить - 187880 грн. (сто вісімдесят сім тисяч вісімсот вісімдесят гривень 00 копійок).

Роз`яснити, що підозрюваний або заставодавець мають право в будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

У разі внесення застави покласти на підозрюваного ОСОБА_4 наступні обов`язки:

- прибувати до слідчого, прокурора, суду за першою вимогою;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця перебування;

- здати на зберігання у відповідні органи державної влади паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

- строк дії покладених на підозрюваного обов`язків - до 01 червня 2023 року включно.

Ухвала підлягає до негайного виконання після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу подано не було.

Повний текст ухвали проголошено в 16 год. 00 хв. 07.04.2023 року.

Слідчий суддя Ужгородського

міськрайонного суду

Закарпатської області ОСОБА_1