Справа № 521/232/23
Номер провадження:1-кс/521/317/23
УХВАЛА
04 січня 2023 року м. Одеса
В обґрунтування клопотання зазначено, що 01.01.2023 до ЧЧ надійшло повідомлення оператора 102, про те, що за адресою: м.Одеса, вул.Патріотична, біля будинку №100 було зупинено громадянина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який при собі зберігає речовину, схожу на наркотичну, без мети збуту.
В подальшому 02.01.2023 року дізнавачем було проведено огляд місця події за адресою: м.Одеса, вул.Патріотична, біля будинку №100 у присутності понятих , в ході якого було виявлено та вилучено речовину, схожу на наркотичну, а саме паперовий згорток, в середині якого речовина рослинного походження зеленого кольору, який в подальшому був вилучений та упакований в спеціальний пакет № Р8Р1244090 та три тканинних згортка в середині з речовиною рослинного походження зеленого кольору, які упаковані в спеціальний пакет № РБРІ244089, які визнано речовими доказами у даному кримінальному провадженні та будуть направлені на експертизу за експертної спеціальністю 8.6 «дослідження наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів».
Дізнавач у своєму клопотанні просить накласти арешт на вказані речі, оскільки вилучене майно є об`єктом кримінально протиправних дій.
Дослідивши матеріали справи, суть клопотання, слідчий суддя приходить до висновку, що в задоволенні клопотання слід відмовити.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Відповідно до п. п. 1, 3 ч. 2 ст. 167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; є предметом кримінального правопорушення.
Згідно з вимогами п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів. За змістом ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цього Кодексу, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу).
Однак, відповідно до Закону України «Про обіг в Україні наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів» та Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними» обіг наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів є забороненим, а тому ці речі не мають ознак майна, що перебуває у вільному обігу, наркотичні речовини не можуть бути повернуті особам, у яких вони вилучені.
Слід вказати, що завданням арешту майна згідно кримінально-процесуального закону є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження (абз.2 ч.1ст. 170 КПК України).
Слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання дізнавача в частині арешту на майно, а саме паперовий згорток, в середині якого речовина рослинного походження зеленого кольору, який в подальшому був вилучений та упакований в спеціальний пакет № Р8Р1244090 та три тканинних згортка в середині з речовиною рослинного походження зеленого кольору, які упаковані в спеціальний пакет № РБРІ244089, не відповідає вимогам кримінально-процесуального закону, зокрема меті арешту. Дізнавачем не доведена така мета забезпечення арешту, як збереження речових доказів, для запобігання їх приховування, пошкодження, втрати, знищення, використання або перетворення, оскільки таке майно на даний час вже визнано речовим доказом, направлено на експертне дослідження та відповідно до Постанови КМУ від 19 листопада 2012 року №1104 «Про затвердження Порядку зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження», повинно перебувати на відповідному зберіганні в камері зберігання речових доказів, що виключає можливість такого майна бути прихованим, пошкодженим, втраченим, знищеним, використаним або перетвореним.
Окрім цього, в разі визнання відповідно до висновку експерта вказаного майна наркотичним засобом або психотропною речовиною, таке майно не може бути повернуте його власнику.
Слід зазначити, що обіг наркотичних засобів та психотропних речовин є забороненим, а тому ці речі не мають ознак майна, що перебуває у вільному обігу та не можуть бути повернуті особам, у яких вони вилучені.
Накладення арешту в даному випадку з метою підтвердження, що вказані речовини є наркотичним засобом або психотропною речовиною суперечить вимогам кримінально-процесуального закону, оскільки у випадку відсутності такого висновку виникають сумніви у кримінально-правовій кваліфікації та наявності в діях особи складу вказаного кримінального правопорушення.
У зв`язку з наведеним, слідчий суддя вважає, що клопотання дізнавача про накладення арешту на майно, є безпідставним та немотивованим, у зв`язку з чим в його задоволенні слід відмовити.
При цьому слідчий суддя зазначає, що відмова в накладенні арешту не тягне за собою виконання вимог п.2 ч.1ст.169 КПК України, оскільки майно, на яке дізнавач просить накласти арешт не є тимчасово вилученим в розумінні кримінально-процесуального закону.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 167, 170-173 КПК України, слідчий суддя
В задоволенні клопотання дізнавача СД відділення поліції № 3 Одеського районного управління поліції № 1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 відмовити.
Ухвала слідчого судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Апеляційна скарга, на ухвалу слідчого судді, може бути подана, безпосередньо до суду апеляційної інстанції, протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1