ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 953/5335/22 (1-кс/953/3540/22) Головуючий суддя І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/818/655/22 Суддя доповідач ОСОБА_2
Категорія: тримання під вартою
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 листопада 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,
суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Валківського районного суду Харківської області апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 26 вересня 2022 року, якою задоволено клопотання слідчого 1 ВСВ УСБУ в Харківській області лейтенанта юстиції ОСОБА_8 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному провадженні № 0002929 від 19.09.2022 за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст.111-2 КК України,-
В С Т А Н О В И Л А:
Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 26 вересня 2022 року задоволено клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_6 .
Згідно ухвали, застосовано до підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ДУ «Харківський слідчий ізолятор» в межах строку досудового розслідування на 60 (шістдесят) днів - до 22 листопада 2022 року включно, без визначення розміру застави.
Цією ж ухвалою, в порядку ст. 206 КПК України, доручено прокурору, який здійснює процесуальне керівництво у цьому кримінальному провадженні, здійснити перевірку усної заяви підозрюваного щодо застосування до нього насильства та фактичного часу та дати його затримання.
Також, в порядку ст. 206 КПК України, вирішено забезпечити проведення невідкладного судово-медичного обстеження в ДУ «Харківський слідчий ізолятор» підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Забезпечення проведення вказаного обстеження доручити відповідним посадовим особам Державної установи «Харківський слідчий ізолятор».
На зазначену ухвалу слідчого судді захисник підозрюваного ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та постановити нову ухвалу, якою у задоволенні клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 відмовити та застосувати до нього більш м`який запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою, а саме домашній арешт.

В обґрунтування апеляційної скарги захисник зазначив про те, що вважає зазначену ухвала незаконною та необґрунтованою, а обраний запобіжний захід є занадто суворим і реально невідповідним суспільній небезпеці кримінального правопорушення, що фактично скоїв ОСОБА_6 , а також особі підозрюваного. Вказав, що ані прокурором, ані слідчим в судовому засіданні не було доведено реальну можливість настання ризиків, передбачених п. 1, 3 та 5 ч. 1 ст. 177 КПК України та їх обґрунтованість, а також стороною обвинувачення не було доведено, що більш м`який запобіжний захід не забезпечить належну поведінку підозрюваного. Зазначив, що допитаний у якості підозрюваного в судовому засіданні ОСОБА_6 свою провину визнав частково та показав, що він діяв лише в інтересах мешканців своєї вулиці та їздив у селище Козача Лопань з метою отримання продуктів харчування для селян, так як більш ніхто на це не насмілився. Також посилається на те, що ОСОБА_6 має постійне місце мешкання та реєстрацію у Харківській області с. Дубівка, яка на цей час є деокупованим і де він проживає разом зі своєю матір`ю, якій допомагає побутово, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався та судимим не був, за місце мешкання характеризується з позитивного боку, про що свідчить характеристика, яку підписали багато мешканців вулиці, на якій він проживав. Вважає можливим обрання стосовно ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу не пов`язаного з позбавленням волі, а саме домашнього арешту, який, на його погляд, повністю забезпечить виконання покладених обов`язків та запобіганню ризиків.

В судове засідання апеляційного суду прокурор та захисник ОСОБА_7 , які відповідно до ч.1 ст. 135 КПК України, були належним чином повідомлені про місце, дату та час розгляду апеляційної скарги засобами телефонного зв`язку, не з`явилися, причин неявки суду не повідомили, клопотань про призначення судового засідання в режимі відеоконференції не надходило.
Враховуючи вимоги ч. 4 ст. 405, ч.2 ст. 422 КПК України, колегія суддів вважає за можливе проведення апеляційного перегляду ухвали слідчого судді за відсутністю прокурора та захисника, оскільки неприбуття сторін або інших учасників кримінального провадження не перешкоджає проведенню розгляду, якщо такі особи були належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду та не повідомили про поважні причини свого неприбуття.
На підставі ч.4 ст.107 КПК України, у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.
Заслухавши доповідь судді, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
З матеріалів справи вбачається, що СВ УСБУ в Харківській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0002929 від 19.09.2022 за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 111-2 КК України.
24.09.2022 о 15.14 год. ОСОБА_6 , затриманий слідчим в порядку ст. 208 КПК України.
24.09.2022 ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 111-2 КК України.
Слідчий звернувся до слідчого судді Київського районного суду м. Харкова з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_6 , без визначення розміру застави.
В обґрунтування клопотання слідчий посилався на обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_6 злочину, передбаченого ч. 1 ст. 111-2 КК України та існування ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: можливість підозрюваного переховування від органів досудового розслідування, суду; незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення.
Слідчий зазначив, що 24.02.2022 Указом Президента України Володимира Зеленського №64/2022, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки та оборони України, відповідно до пункту 20 частини 1 статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» запроваджено воєнний стан на всій території України.
Встановлено, що у подальшому 24.02.2022, ЗС РФ окупували територію с. Токарівка Друга Дергачівської територіальної громади Харківського району Харківської області.
Після окупації, приблизно на початку березня 2022 року по теперішній час, ОСОБА_6 переслідуючи мету пособництва державі агресору, вирішив умисно вчинити дії, спрямовані на допомогу збройним формуванням держави агресора, з метою завдання шкоди Україні.
Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_6 , упродовж березня вересня 2022 року, добровільно виконував рішення збройних формувань держави-агресора, визнав легітимність сформованих державою агресором владних повноважень, систематично надавав матеріальні ресурси (продукти харчування) збройним формуванням держави-агресора, а також приймав рішення щодо видачі гуманітарної допомоги серед місцевого населення, яку привозили військові формування РФ.
Також, в процесі досудового розслідування стало відомо, що ОСОБА_6 , підтримував агресію російської федерації проти України, активно агітував місцеве населення до співпраці з окупаційною владою держави-агресора. Крім цього, вищезазначений громадянин, активно підтримував РФ, та виражав свою позицію проти України та її влади.
Зазначив, що під час досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_6 приблизно у червні повідомив, що він почав займати посаду заступника коменданта сіл Дубівки, Токарівка Друга та Лобанівка на яку його призначали окупаційні війська ЗС РФ. ОСОБА_6 зі слів мешканців наголошував, що може вирішити питання будь-якого характеру із окупаційною владою.
Крім того, з березня місяця 2022 року по теперішній час, одразу після окупації збройними силами РФ с. Токарівка Другої Дергачівської територіальної громади Харківського району Харківської області, ОСОБА_6 , постійно перебував у колі осіб з числа військових ЗС РФ, добровільно надавав допомогу окупаційним силам продуктами харчування, показував, надавав останнім будинки для проживання, надавав власний автотранспорт для переміщення військовим ЗС РФ та всіляко підтримував їх дії та рішення.
Слідчий вказав, що з урахуванням доведеності обґрунтованої підозри та фактичних обставин вчинення злочину, його тяжкості та особистої ситуації підозрюваного, орган досудового розслідування дійшов висновку, що для досягнення цілей, визначених ст. 177 КПК України, стосовно підозрюваного має бути обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави, оскільки жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти вищезазначеним ризикам.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_6 , слідчий суддя суду першої інстанції вважав обґрунтованою підозру у вчиненні ОСОБА_6 особливо тяжкого злочину, а саме злочину проти основ національної безпеки України, вчинене в умовах воєнного стану, санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк до 12 років, з конфіскацію майна або без такої.
Слідчий суддя суду першої інстанції враховував наявність існування ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а також оцінивсукупність обставин, а саме: вагомість наявних доказів про вчинення ОСОБА_6 особливо тяжкого злочинув сфері злочинів проти основ національної безпеки України, вчинене в умовах воєнного стану, тяжкість покарання, що загрожує йому в разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого підозрюється, ті обставини, що ОСОБА_6 не має постійного місця роботи та офіційних джерел отримання прибутку, відсутність відомостейщодо наявності міцних соціальних зв`язків у підозрюваного та дійшов висновку, що застосування менш суворихзапобіжних заходів, є неможливим.
Разом з тим, слідчий суддя при постановленні ухвали, з урахуванням положень абз. 8 ч. 4 ст. 183 КПК України, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 КПК України, не визначив розмір застави у цьому кримінальному провадженні стосовно ОСОБА_6 при застосування йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи, що останньому повідомлено про підозру за ч. 1 ст. 111-2 КК України в період воєнного стану.
Колегія суддів погоджується з вказаним висновком слідчого судді з наступних підстав.
Відповідно до вимог ст.177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Крім того, при вирішенні питання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд повинен врахувати обставини, передбачені ст.178 КПК України, зокрема, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та відомості, які її характеризують і можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.
Під час апеляційного розгляду, колегією суддів встановлено, що рішення суду першої інстанції є обґрунтованим та постановлено з дотриманням зазначених вимог чинного та міжнародного законодавства.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, щодо існування ризиків передбачених п.п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, оскільки ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа, вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.
Зокрема, ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58). Серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»), а наявність судимості може стати підставою для обґрунтування того, що обвинувачений може вчинити новий злочин («Сельчук проти Туреччини», «Мацнеттер проти Австрії»).
Надаючи оцінку можливості обвинуваченого переховуватися від органів досудового розслідування або суду, незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення, суд бере до уваги, що існує певна ймовірність того, що останній з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого злочину може вдатися до відповідних дій.
Перевіряючи доцільність застосування запобіжного заходу у виді тримання підозрюваного під вартою та існування ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме, можливість запобігання спробам підозрюваного:переховуватись від органів досудового розслідування або суду, незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про їх наявність з огляду на конкретні обставини кримінального провадження та відомості про особу підозрюваного.

Згідно відомостей, що є наявними в матеріалах судового провадження, ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні злочину, який відповідно до ст. 12 КК України є особливо тяжким злочином, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 12 років з конфіскацію майна, або без такої, на що обґрунтовано послався суд першої інстанції у своєму рішенні.
Згідно відомостей про особу підозрюваного вбачається, що він має середню освіту, раніше не судимий, до кримінальної відповідальності притягується вперше, зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 .
Відповідно до ч. 6 ст. 176 КПК України, під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-1, 258-258-5, 260, 261, 437-442 КК України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті, тобто тримання під вартою.
Враховуючи підвищену суспільну небезпечність інкримінованого підозрюваному злочину та усвідомлюючи можливість отримання покарання у вигляді позбавлення волі на значний термін, є ймовірність того, що він може переховуватися від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення.
Згідно сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючизапобіжнийзахід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

Колегія суддів враховує, що Європейський суд з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» зазначив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів». У справі «Летельє проти Франції» вказано, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Крім того, відповідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.

З урахуванням конкретних обставин вчинення кримінального правопорушення, яке, згідно підозри, інкримінується підозрюваному, а саме того, що злочин, передбачений ч.1 ст.111-2 КК України, у вчинені якого підозрюється ОСОБА_6 , є злочином проти основ національної безпеки України, який вчинений під час дії воєнного стану, колегія суддів вважає, що у цьому судовому провадженні є наявний суспільний інтерес, який полягає у необхідності захисту високих стандартів охорони прав і інтересів суспільства, зокрема громадської та національної безпеки України.
За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що саме внаслідок суспільної небезпечності таких дій є об`єктивні підстави вважати, що підозрювана може переховуватись від правоохоронних органів та суду, що в свою чергу призведе до порушення розумних строків досудового слідства, а також належне дотримання сторонами їх процесуальних прав та обов`язків.

Вищенаведені обставини вказують на неможливість в цьому конкретному випадку застосування до підозрюваного іншого більш м`якого запобіжного заходу.

При встановленні наявності ризику впливу на свідків у цьому кримінальному провадженні, слід враховувати встановлену КПК процедуру отримання показань від осіб, які є свідками та потерпілими, у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, статті 95, 224 КПК).
Ризики, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що на цьому етапі досудового розслідування підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені ч. 1 ст. 177 КПК, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваним зазначених дій.

При цьому КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що вона має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

За таких обставин доводи захисника про відсутність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду та не можуть бути прийняті до уваги, оскільки не ґрунтуються на наявних матеріалах провадження.
Доводи захисника щодо відсутності ризиків, передбачених ст.177 КПК України свідчать про необґрунтованість вимоги апеляційної скарги про обрання іншого запобіжного заходу, оскільки обрання будь-якого запобіжного заходу без встановлення ризиків є процесуально незаконним. За таких обставин, колегія суддів позбавлена процесуальної можливості задовольнити вимоги апеляційної скарги, а доводи захисника ґрунтуються суто на його суб`єктивних оціночних судженнях.
Доводи в апеляційній скарзі про наявність у ОСОБА_6 постійного місця мешкання та реєстрації у Харківській області с. Дубівка, яка на цей час є деокупованим і де він проживає разом зі своєю матір`ю, якій допомагає у побуті, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався та судимим не був, за місце мешкання характеризується з позитивного боку, про що свідчить характеристика, яку підписали багато мешканців вулиці, на якій він проживав - не спростовують та не мінімізують наявних ризиків, передбачених п.п.1, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, запобігти яким в даному випадку може лише застосування такого виняткового запобіжного заходу як тримання під вартою.
Отже, доводи апеляційної скарги захисника щодо необґрунтованості ухвали слідчого судді є безпідставними, оскільки слідчим суддею було належним чином перевірено та досліджено докази, надані слідчим та стороною захисту, враховані докази, які вказують на обґрунтованість підозри, а також відомості, які характеризують особу підозрюваного. При цьому, висновки слідчого судді належним чином мотивовані та наведені обґрунтовані підстави для застосування до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави.

Таке судове рішення не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки у провадженні існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, а також цілком відповідають усталеній практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді та вважає, що застосування до ОСОБА_9 іншого, менш суворого виду запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, не буде достатнім для запобігання ризикам, передбаченим п.п. 1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України.
З урахуванням зазначеного, колегія суддів дійшла висновку про законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_6 та відсутності жодних підстав для зміни чи скасування рішення за доводами апеляційної скарги захисника.

Керуючись ст.ст. 376, 392, 393, 404, 405, 407 ч. 3 п. 1, 418, 419, 422, 424 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :
Апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 26 вересня 2022 року- залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає

Головуючий
Судді