Справа № 571/1748/21
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 листопада 2022 року Сарненський районний суд Рівненської області

в складі

головуючого судді - ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

за участю сторін кримінального провадження :

прокурора - ОСОБА_3

захисника - ОСОБА_4

обвинуваченого - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Сарни кримінальне провадження №1-кп/178/22 0000490) про обвинувачення ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, із середньою загальною освітою, не одруженого, непрацюючого, раніше не судимого -

в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_5 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, 05 грудня 2020 року приблизно о 23 годині 00 хвилин, керуючи у темну пору доби технічно справним автомобілем марки «Mercedes-Benz Vito 110 CDI», реєстраційний номер НОМЕР_1 , в порушення вимог підпункту б) пункту 2.3, підпункту а) пункту 2.9, пункту 12.1, пункту 12.2, підпункту ґ) пункту 12.6 та підпункту а) пункту 19.1 Правил дорожнього руху України, що затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306, рухаючись автомобільною дорогою сполученням с.Познань с.Глинне Сарненського (ліквідованого Рокитнівського) району Рівненської області, зі сторони с.Познань в напрямку с.Глинне, зі швидкістю приблизно 76…81 км/год., на відстані близько до 4 км. від с.Глинне, проявив неуважність до дорожньої обстановки, неправильно її оцінив, не вибрав безпечної швидкості руху, допустивши виїзд транспортного засобу за межі проїзної частини вправо по ходу руху, де відбулось зіткнення автомобіля із опорою лінії передач №87.

В результаті вказаної дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля «Mercedes-Benz Vito 110 CDI», реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_7 , отримав тілесні ушкодження у вигляді осаджених ран голови, струсу головного мозку, закритого перелому середньої третини правої стегнової кістки, закритого перелому верхньої третини обох кісток правого передпліччя, які в своїй сукупності відносяться до категорії середнього ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, які викликали довготривалий розлад здоров`я.

У прямому та безпосередньому причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди є порушення ОСОБА_5 вимог п.12.1 Правил дорожнього руху України, який вимагає від водія під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху врахувати дорожню обстановку, щоб мати змогу постійно контролювати рух транспортного засобу та безпечно керувати ним.

Своїми діями ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.286 КК України - порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Законом України 1231-XI від 16 лютого 2021 року КК України доповнено ст.286-1, частина 1 якої передбачає відповідальність за порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Однак, враховуючи, що діяння, що інкримінується ОСОБА_5 , було вчинено ним до набрання чинності ст.286-1 КК України, якою посилено відповідальність за порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, з урахуванням ч.2 ст.4 КК України, якою визначено, що кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння судом застосовується саме ч.1 ст.286 КК України.

Допитаний в суді обвинувачений ОСОБА_5 вину у скоєнні інкримінованого злочину визнав повністю, підтвердивши вказані в обвинувальному акті обставини. Обвинувачений пояснив, що дійсно у час та місці, вказаних в обвинувальному акті, керував транспортним засобом, вживши перед цим алкоголь. Обвинувачений не заперечує, що під час керування транспортним засобом дещо відволікся та допустив виїзд транспортного засобу за межі проїзної частини із подальшим зіткненням із бетонною опорою, внаслідок чого пасажир автомобіля на ім`я ОСОБА_8 отримав тілесні ушкодження. ОСОБА_5 пояснив, що відшкодував потерпілому витрати на лікування, останній будь-яких претензій матеріального характеру до нього не має.

Потерпілий ОСОБА_7 в судове засідання не з`явився, повідомлявся про час проведення розгляду даного провадження відповідно до закону.

Згідно із поданою потерпілим письмової заяви останній примирився із обвинуваченим, будь-яких претензій до нього не має, просить не призначати останньому сувору міру покарання.

Відповідно до ч.3 ст.349 КПК України суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, які не оспорюються учасниками судового провадження.

З огляду на позицію сторін кримінального провадження щодо визнання фактичних обставин справи, які не оспорюються учасниками кримінального провадження, суд вважає доведеною винність обвинуваченого у вчиненні інкримінованого злочину.

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст.12 КК України відноситься до нетяжких злочинів.

По місцю проживання Березівською сілською радою, ОСОБА_5 характеризується виключно позитивно, як особа, що з сусідами та односельчанами знаходиться в дружніх відносинах, спиртними напоями не зловживає, до адміністративної відповідальності виконкомом сільської ради не притягувався.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 66 КК України, є щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення. Обставиною, яка, відповідно до 67 КК України, обтяжуває покарання обвинуваченого, є вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

При призначенні покарання стороною захисту було заявлено про можливість призначення обвинуваченому покарання у виді штрафу, із застосуванням ст.69 КК України, а саме - призначити покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.69 КК України - за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення.

Отже, застосування ст.69 КК України можливе виключно за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання, а також з урахуванням особи винного.

Судом встановлено, що в даному випадку обвинувачений дійсно щиро розкаюється у вчиненому діянні, посилається на відшкодування завданої шкоди. Однак, доказів добровільного відшкодування витрат потерпілої особи на лікування, суду надано не було, через що суд не може врахувати таку обставину, що пом`якшує покарання, як добровільне відшкодування завданого збитку або усунення заподіяної шкоди.

Крім цього, судом враховано наявність обставини, що обтяжує покарання, а також дані про особу винного, який до вчинення дорожньо-транспортної пригоди неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності за порушення у сфері безпеки дорожнього руху.

Таким чином, суд вважає, що підстави для застосування ст.69 КК України відсутні.

З урахуванням наведених обставин справи, тяжкості вчиненого злочину, даних про особу винного, який характеризується позитивно, приймаючи до уваги наявність кількох обставин, що пом`якшують покарання, а також обставини, яка обтяжує покарання, з огляду на те, що ОСОБА_5 притягується до кримінальної відповідальності за вчинення необережного нетяжкого злочину, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався - суд вважає, що слід призначити останньому покарання, передбачене санкцією частини статті, за якою його притягнуто до відповідальності, обравши його у виді обмеження волі із звільненням від відбування покарання з випробуванням та встановленням іспитового строку (оскільки обвинувачений є непрацюючим, не має самостійного доходу, через що є недоцільним призначення інших більш м`яких видів покарання, передбачених ч.1 ст.286 КК України : штрафу або виправних робіт), із призначенням обов`язкового додаткового покарання у виді позбавлення спеціального права, що буде необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів.

Відповідно до ч.2 ст.124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта, а тому слід стягнути з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Керуючись ст.ст.373, 374 КПК України, суд,-

З А С У Д И В :

ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, призначивши покарання у виді 1 року обмеження волі з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 рік.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_6 звільнити від відбування призначеного основного покарання з випробуванням та встановленням іспитового строку 1 рік, з покладенням обов`язків, відповідно до ст.76 КК України : періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Речовий доказ : автомобіль марки «Mercedes-Benz Vito 110 CDI», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який передано на зберігання ОСОБА_9 залишити власнику, скасувавши арешт, накладений на вказаний транспортний засіб ухвалою слідчого судді Рокитнівського районного суду Рівненської області від 08 грудня 2020 року, частково скасований ухвалою слідчого судді Рокитнівського районного суду Рівненської області від 25 лютого 2021 року.

Стягнути на підставі ст.124 КПК України з ОСОБА_6 на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта у сумі 2664 грн. 22 коп.

Вирок може бути оскаржений безпосередньо до Рівненського апеляційного суду протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження можуть отримати копію вироку в суді.

Суддя