Справа № 443/1210/22 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/1144/22 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 березня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі :

головуючого-судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові в режимі відеоконференції апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Жидачівського районного суду Львівської області від 27 жовтня 2022 року щодо ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ходорів Львівської області, українця, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

з участю прокурора ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції)

в с т а н о в и л а :

цим вироком ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та призначено ОСОБА_6 покарання за ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі частин 1, 4 статті 71 КК України за сукупністю вироків до призначеного покарання за цим вироком частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Жидачівського районного суду Львівської області від 11.05.2022, і остаточно покарання ОСОБА_6 призначено у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років 1 (один) місяць.

Запобіжний захід у виді тримання під вартою ОСОБА_6 залишено без змін до набрання вироком законної сили.

Вирішено питання з речовими доказами та судовими витратами.

За вироком суду, ОСОБА_6 будучи раніше неодноразово судимий, востаннє засуджений вироком 11.05.2022 Жидачівським районним судом Львівської області за ч. 2 ст.185 КК України та ч. 3 ст.185 КК України до 3 років та 2 місяців позбавлення волі на шлях виправлення не став, та вчинив нові кримінальні правопорушення за наступних обставин.

Так, ОСОБА_6 , 01 серпня 2022 року приблизно о 19:15 годин, перебував у приміщенні ТзОВ ТВК «Львівхолод» магазину «Рукавичка», що за адресою м. Ходорів, вул. Грушевського, 57, Стрийського району Львівської області, і в цей момент в нього виник умисел на вчинення крадіжки.

В подальшому, ОСОБА_6 , реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на протиправне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, переконався, що за його діями ніхто не спостерігає, усвідомлюючи для себе, що майно йому не належить, підійшов до одного із стелажів, де шляхом вільного доступу, повторно, таємно, викрав дві пачки кави меленої торгівельної марки «DALLMAYR», вагою 500 грам, вартістю однієї пачки 216 гривень 72 копійки, без ПДВ, які поклав собі під куртку в яку був одягнутим. Після цього, ОСОБА_6 , не розплатившись за викрадений товар, покинув місце події, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд.

Своїми умисними діями, ОСОБА_6 , завдав матеріальної шкоди ТзОВ ТВК «Львівхолод» на загальну суму 433 гривні 44 копійки, без ПДВ.

Крім цього, ОСОБА_6 17 серпня 2022 року близько 15 год 20 хв, перебуваючи на АДРЕСА_2 , побачив велосипед біло-червоного кольору та у нього виник умисел на вчинення крадіжки.

Надалі, ОСОБА_6 , реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на протиправне заволодіння чужим майном, з корисливих мотивів, таємно, повторно, переконавшись, що його дій ніхто не бачить, викрав велосипед торгівельної марки «ТOTEM», біло-червоного кольору з написом на рамі "Spirit ATM Mountainbike", вартістю 3 105 гривень, після чого покинув місце вчинення злочину, а викраденим розпорядився на власний розсуд.

Внаслідок вчиненого кримінального правопорушення потерпілій ОСОБА_8 завдано матеріальної шкоди на загальну суму 3 105 гривень.

На вказаний вирок суду обвинувачений ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить пом`якшити йому покарання, зокрема застосувати до нього положення ст.69 КК України.

Вважає, що призначене покарання судом першої інстанції є надто суворим. Також зазначає, що судом при призначенні покарання не взято до уваги те, що він важко хворий, вину визнав та щиро розкаявся у вчиненому.

При апеляційному розгляді обвинувачений підтримав подану апеляційну скаргу, з наведених у ній мотивів, та просив таку задоволити.

Прокурор заперечив апеляційні вимоги обвинуваченого з огляду на безпідставність таких, та просив залишити подану апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуваний вирок залишити без змін.

Колегія суддів, заслухавши доповідача про обставини справи і зміст апеляційної скарги, пояснення присутніх учасників процесу, вивчивши матеріали провадження та обговоривши доводи поданої апеляційної скарги, встановила таке.

Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, за обставин, встановлених судом першої інстанції, та кваліфікація його дій, в апеляційній скарзі не оспорюються, а тому, з урахуванням вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, апеляційним судом не переглядаються.

З приводу апеляційних доводів обвинуваченого щодо призначеного йому покарання, колегія суддів враховує таке.

В силу вимог ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Згідно зі ст. 65 КК України, суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

На переконання колегії суддів, при призначенні ОСОБА_6 покарання суд першої інстанції у повній мірі врахував тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, яке у відповідності до ст.12 КК України є тяжким злочином, фактичні обставини справи, конкретний характер і ступінь участі обвинуваченого у вчиненому ним кримінального правопорушення, тяжкість заподіяних кримінальним правопорушенням наслідків, спосіб вчинення кримінального правопорушення та його мотиви, особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий, розлучений, не працюючий, на обліку лікаря-нарколога та лікарі-психіатра не перебуває, позитивно характеризується за місцем реєстрації, обставини, які пом`якшують покарання - щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, та відсутність обставин, які обтяжують покарання.

При цьому, як убачається з оскаржуваного вироку, суд першої інстанції не знайшов підстав для застосування до обвинуваченого ОСОБА_6 положень ст. 69 КК України.

Підстави для призначення більш м`якого покарання, ніж це передбачено відповідною статтею Особливої частини цього Кодексу за вчинене кримінальне правопорушення, визначаються статтею 69 цього Кодексу.

Так, за змістом ст. 69 КК України, призначення більш м`якого виду основного покарання, незазначеного в санкції відповідної норми, можливе лише в тому випадку, коли встановлені у справі обставини, що пом`якшують покарання, настільки істотно знижують ступінь тяжкості скоєного злочину, що призначення винному навіть мінімального покарання в межах санкції було б явно несправедливим.

Проте, наявність у даному кримінальному провадженні обставин, що пом`якшують покарання не є такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, оскільки ОСОБА_6 будучи засудженим вироком Жидачівського районного суду Львівської області від 11.05.2022 за ч.ч.2,3 ст.185 КК України із застосуванням ч.ч.1,4 ст.71 КК України до позбавлення волі на строк 3 роки 2 місяці, вчинив ще ряд кримінальних правопорушень, що свідчить про небажання засудженого ставати на шлях виправлення.

Посилання у апеляційній скарзі ОСОБА_6 на обставини, встановлені судом першої інстанції, як пом`якшуючі, а також на незадовільний стан його здоров`я, з урахуванням особи винного й інших обставин кримінального провадження - не є достатніми підставами для застосування положень ст. 69 КК та призначення більш м`якого покарання ніж передбачено законом.

Таким чином, на переконання колегії суддів, призначене судом першої інстанції обвинуваченому ОСОБА_6 покарання, яке є мінімальним в межах санкції ч.4 ст.185 КК України, відповідає вимогам статей 50, 65 КК України, є справедливим, достатнім і необхідним у даному випадку для виправлення обвинуваченого та запобіганню вчиненню ним нових злочинів, не є надмірно суворим, а тому підстав для зміни вироку та застосування до нього ст.69 КК України, про що поставлено питання в апеляційній скарзі, колегія суддів не вбачає.

Відтак, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга обвинуваченого не містить правових підстав для скасування оскаржуваного вироку суду щодо обвинуваченого ОСОБА_6 , а тому така до задоволення не підлягає.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону при розгляді справи, які б вплинули на правильність прийнятого судом першої інстанції рішення, колегією суддів не встановлено.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

вирок Жидачівського районного суду Львівської області від 27 жовтня 2022 року щодо ОСОБА_6 , залишити без змін, а його апеляційну скаргу без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

Головуючий

Судді