Справа № 947/683/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09.11.2022 року

Слідчий суддя Київського районного суду місті Одеси ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 та захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі клопотання прокурора відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_3 про продовження строку покладених обов`язків передбачених ч.5 ст.194 КПК України в рамках кримінального провадження № 0002217 від 26.08.2020 року відносно
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, українця, з вищою освітою, одруженого, маючого на утриманні двох малолітніх дітей, директора ТОВ «АГРО-СТЕП 2017», зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України,
ВСТАНОВИВ:

До Київського районного суду м. Одеси надійшло клопотання прокурора відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_3 про продовження покладених обов`язків передбачених ч.5 ст.194 КПК України відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1

Обставини кримінального правопорушення викладені прокурором письмово в клопотанні.

Прокурор звертається з клопотанням, обґрунтовуючи його наявністю обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 вказаного кримінального правопорушення, а також наявність ризиків передбачених п.п.1-5 ч.1 ст.177 КПК України, які були встановлені під час досудового розслідування.

В судовому засіданні прокурор підтримав заявлене клопотання та просив суд задовольнити його, посилаючись на підстави викладені в клопотанні.

Захисник в судовому засіданні заперечував щодо клопотання прокурора, зазначивши, що підозра необґрунтована та згідно практики ЄСПЛ, з часом ризики зменшуються. Просив відмовити в задоволенні клопотання.

Підозрюваний підтримав думку свого захисника.

Вислухавши думку учасників судового засідання дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, оцінивши всі обставини у сукупності, слідчий суддя приходить до наступного.

Відповідно до ч.5, ч.6 ст.194 КПК України - обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, можуть бути покладені на підозрюваного, обвинуваченого на строк не більше двох місяців. У разі необхідності цей строк може бути продовжений за клопотанням прокурора в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу.
В судовому засіданні встановлено, що 14.09.2022 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.
16.09.2022 року ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси відносно підозрюваного ОСОБА_6 обрано запобіжний захід у виді особистого зобов`язання та покладено обов`язки передбачені ч.5 ст.194 КПК України, строком до 14.11.2022 року.
Ухвалою колегії суддів Одеського апеляційного суду залишено без змін ухвалу слідчого судді Київського районного суду міста Одеси від 16.09.2022 року про обрання відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання.

Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 09.11.2022 року продовжено строк досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0002217 від 26.08.2020 року, строком до 14.01.2023 року.

Що стосується посилання захисника на необґрунтованість підозри, слідчий суддя зазначає наступне.

Згідно ч.5 ст.9 КПК кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського Суду з прав людини (далі ЄСПЛ).

Відповідно до практики ЄСПЛ «обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватися арешт, складає суттєву частину гарантії від безпідставного арешту і затримання, закріпленої у статті 5 §1(с) Конвенції». За визначенням ЄСПЛ «обґрунтована підозра у вчиненні кримінального злочину, про яку йдеться у статті 5 §1(с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин» («K.-F. проти Німеччини», 27 листопада 1997, §57).

У пункті 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21.04.2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» зазначено, що «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Факти, що підтверджують обґрунтовану підозру, не повинні бути такого ж рівня, що й факти, на яких має ґрунтуватися обвинувальний вирок. Аналогічна правова позиція ЄСПЛ відображена усправі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, в якому також зазначено, що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно пов`язують підозрюваного з певним злочином, вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

У п. 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» № 35615/06 від 13.11.07 року ЄСПЛ зазначив: «Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання».

В рішенні ЄСПЛ «Ферарі-Браво проти Італії», Суд зазначив, що затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого і є тримання під вартою.

У справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» №14310/88 від 23.10.1994 року ЄСПЛ зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

При цьому, обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його винуватості, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування.

Таким чином, відповідно до практики ЄСПЛ, для вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри, оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності, доведення чи не доведення винуватості особи, що здійснюється судом при ухваленні вироку, а з метою визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

Зважаючи на дані, які містяться в наданих слідчому судді матеріалах, а також приймаючи до уваги п.175 рішення ЄСПЛ у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.07.2011 року, згідно якого термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, слідчий суддя вважає доведеним у судовому засіданні прокурором наявність обґрунтованої підозри за фактом вчинення ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України.

Слідчий суддя зазначає, що на даній стадії кримінального провадження, не встановлюється винуватість чи не винуватість ОСОБА_6 у скоєнні злочину, а лише вирішується питання про обґрунтованість підозри та наявність ризиків для обрання відповідного запобіжного заходу, а тому слідчий суддя не може давати остаточну оцінку допустимості та належності доказів, а також їх сукупності для висновку про винуватість особи, або її невинуватість, оскільки справа не розглядається судом по суті пред`явленого обвинувачення.

Крім того, відповідно до положень ч.2 ст.94 КПК, жоден доказ не має наперед встановленої сили, та всі докази в даному кримінальному провадженні підлягають ретельній перевірці з наступною їх оцінкою згідно положень ч.1 ст.94 КПК.

Відповідно до ст.ст. 89, 94 КПК, оцінка допустимості та належності доказів буде надана судом першої інстанції при розгляді кримінального провадження по суті.

Докази, які містяться в матеріалах кримінального провадження вказують на те, що на даній стадії досудового розслідування існує обґрунтована підозра можливої причетності ОСОБА_6 до вчинення інкримінованого йому злочину.

Крім того, обґрунтованість підозри було перевірено слідчим суддею Київського районного суду міста Одеси при обранні запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання відносно ОСОБА_6 та Одеським апеляційним судом при розгляді апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді Київського районного суду міста Одеси про застосування запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання відносно ОСОБА_6 .

Приймаючи до уваги те, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у скоєнні особливо тяжкого злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі, з огляду на те, що підозрюваний з метою уникнення настання такої кримінальної відповідальності може переховуватися від органу досудового розслідування та суду, слідчий суддя приходить до висновку, що ризик можливого переховування від органу досудового розслідування та суду встановлений слідчим суддею при обрані запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання відносно ОСОБА_6 продовжує існувати.

Крім того, слідчий суддя зазначає, що посилання прокурора на наявність ризиків передбачених п.2, п.3, п.4, п.5, ч.1 ст.177 КПК України є незрозумілим, оскільки при обрані запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання відносно ОСОБА_6 слідчим суддею було встановлено наявність мінімального ризику передбаченого п.1 ч.1 ст.177 КПК України.

Виходячи з вищевикладеного, слідчий суддя приходить до переконання, що клопотання прокурора про продовження підозрюваному ОСОБА_6 строків виконання раніше покладених обов`язків підлягає задоволенню, так як є пропорційним тому ступеню небезпеки, ризики якого залишилися з огляду на тяжкість діяння, з урахуванням конкретних обставин кримінального провадження, а також тим завданням, які має досягти орган досудового розслідування, та може гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.131, 132, 176-178, 183, 184, 194, 199, 309, 369-372, 392-395 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_3 про продовження строку покладених обов`язків передбачених ч.5 ст.194 КПК України в рамках кримінального провадження № 0002217 від 26.08.2020 року відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , задовольнити.
Продовжити строк покладених процесуальних обов`язків на підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визначених ухвалою Київського районного суду міста Одеси від 16.09.2022 року, строком до 09.01.2023 року, в межах строку досудового розслідування, при обранні запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, а саме: прибувати по першому виклику до слідчого, прокурора чи суду на визначений ними час; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи.

Виконання ухвали слідчого судді покласти на слідчого, яким здійснюється досудове розслідування зазначеного кримінального провадження.
Ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1