ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/23/23 Справа № 237/2244/22 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 січня 2023 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Мар`їнського районного суду Донецької області від 23 вересня 2022 року про задоволення клопотання про арешт майна,

за участю:

секретаря ОСОБА_7 ,

прокурора ОСОБА_8 ,

представника третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_5 , -

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Мар`їнського районного суду Донецької області від 23 вересня 2022 року накладено арешт на транспортний засіб «HONDA CIVIC», зеленого кольору, д.н.з НОМЕР_1 , VIN НОМЕР_2 , ключі від транспортного засобу, які вилучені 21.09.2022 під час огляду місця події, із забороною права відчуження, розпорядження та користування цим майном.

Мотивуючи ухвалене рішення, слідчий суддя послався на те, що автомобіль, «HONDA CIVIC» д.н.з НОМЕР_1 та ключі від нього можуть бути використані, як доказ фактів та обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, тому дійшов висновку про необхідність накладення арешту на це майно.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_6 , просить ухвалу скасувати та постановити нову, якою у задоволенні клопотання дізнавача про арешт майна відмовити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги, адвокат ОСОБА_5 зазначає, що ухвала слідчого судді, є незаконною, необґрунтованою, та такою що не відповідає вимогам КПК України. Апелянт вказує, що слідчий суддя приймаючи оскаржуване рішення, не взяв до уваги те, що клопотання дізнавача є не конкретизованим та не містить жодних посилань на те, що вилучене майно відповідає вимогам ст. 98 КПК України. Окрім того, адвокат звертає увагу, що транспортний засіб та ключі від нього, не мають будь-якого доказового значення у цьому кримінальному провадженні, а дізнавач у своєму клопотанні не надав належних доказів щодо настання наслідків, які можуть перешкоджати у цьому провадженні у разі незастосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна. До того ж, апелянт наголошує, що потреби досудового розслідування не виправдовують втручання у права та інтереси власника майна, оскільки накладення арешту порушує справедливий баланс між інтересами власника майна і завданням кримінального провадження. Також наголошує, що автомобіль, на який було накладено арешт, не був одержаний внаслідок вчинення кримінального правопорушення та не може бути предметом спеціальної конфіскації. Водночас, захисник посилається на те, що повідомлення про підозру ОСОБА_6 не отримувала, тому законних підстав для накладення арешту на автомобіль «HONDA CIVIC» у суду першої інстанції були відсутні. З урахування наведеного, на переконання апелянта, ухвала підлягає скасуванню.

Заслухавши суддю-доповідача, представника третьї особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт - адвоката ОСОБА_5 , яка підтримала апеляційну скаргу, прокурора, який не заперечував проти задоволення скарги, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до таких висновків.

Відповідно до ст. 395 КПК України, якщо ухвалу суду або слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, або якщо вирок було ухвалено без виклику особи, яка його оскаржує, в порядку, передбаченому статтею 382 цього Кодексу, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Враховуючи, що оскаржувана ухвала постановлена за відсутністю ОСОБА_6 та її представника без їх виклику, а її копію нею було отримано 12.10.2022, суд апеляційної інстанції вважає, що строк на апеляційне оскарження ухвали пропущено не було.

Розглядаючи апеляційну скаргу по суті, апеляційний суд вважає за необхідне зазначити таке.

Статтею 2 КПК України передбачено, що завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження.

Згідно з ч. 1 ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

При розгляді клопотання про накладення арешту на майно в порядку, передбаченому ст.ст. 170-173 КПК України, для прийняття законного, обґрунтованого та справедливого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати правову підставу для арешту майна, яка має бути викладена у клопотанні слідчого та відповідати вимогам закону.

Вказана норма узгоджується з ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.

Відповідно до ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому КПК України порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження .

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Перевіряючи ухвалу слідчого судді на дотримання вищевказанних вимог кримінального процесуального закону, колегія суддів вважає за необхідне зазначити таке.

Так, наявними матеріалами провадження підтверджено, що СД ВП №2 Покровського РУП ГУНП в Донецькій області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000156 від 21.09.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України.

В межах цього кримінального провадження дізнавач звернувся до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту на транспортний засіб «HONDA CIVIC», зеленого кольору, д.н.з НОМЕР_1 , VIN НОМЕР_2 та ключі від цього транспортного засобу.

Згідно з актом застосування службової собаки від 21.09.2022 та протоколом огляду місця події від 21.09.2022 на відкритій ділянці місцевості по вул. Грушевій біля блок посту «Дамба» зі сторони с. Берестки в м. Курахове Покровського району Донецької області, було виявлено та оглянуто автотранспорт HONDA CIVIC, Д/Н НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_6 й на металевому кріпленні акумулятора вказаного автомобіля виявлено синій поліетиленовий пакет, в якому знаходиться біла кристалічна речовина білого кольору, зовні схожа на метадон.

Постановою дізнавача СД ВП №2 Покровського РУП ГУНП в Донецькій області від 21.09.2022, зокрема автотранспорт HONDA CIVIC, Д/Н НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , зеленого кольору, ключі до автотранспорту HONDA CIVIC, Д/Н НОМЕР_1 , визнано речовим доказом у провадженні.

Водночас згідно з матеріалами провадження дізнавач, звертаючись до суду із клопотанням про арешт майна, зазначив, що метою накладення арешту на майно є забезпечення збереження речових доказів.

Дослідивши клопотання та долучені до нього матеріали, колегія суддів вважає, що слідчим не наведено переконливих доказів на обґрунтування необхідності накладення арешту на зазначене майно, а слідчий суддя, відповідно до положень ст. 94 КПК України, належним чином не оцінив їх з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття судового рішення.

Разом з тим, у клопотанні жодним чином не обґрунтована потреба досудового розслідування, яка виправдовує ступінь втручання у права і свободи власників майна. До того ж, прокурор в судовому засіданні заявив, що на теперішній час відпала необхідність в арешті майна, зазначеного в клопотанні.

Отже, апеляційний суд вважає, що стороною обвинувачення не доведено правову підставу та мету для накладення арешту на майно, передбачені п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України.

Колегія суддів вважає за необхідне також зазначити, що відповідно до пунктів 69, 73 рішення Європейського суду з прав людини від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції" (Sporrong and Lonnroth v. Sweden) будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар.

З огляду на викладене, при розгляді клопотання про арешт майна, слідчим суддею не дотримані вимоги ст.173 КПК України.

Згідно ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за апеляційною скаргою на ухвалу слідчого судді, суд апеляційної інстанції має право скасувати ухвалу та постановити нову.

За таких обставин, доводи апеляційної скарги адвоката є частково обгрунтованими, тому ухвала слідчого судді підлягає скасуванню в частині накладення арешту на майно, зазначеного в клопотанні, з постановленням апеляційним судом нової ухвали, якою необхідно відмовити в задоволенні клопотання дізнавача.

При цьому, згідно ч. 3 ст. 173 КПК України, відмова у задоволенні клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особам вилученого майна.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 409, 422 КПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_6 задовольнити частково.

Ухвалу Мар`їнського районного суду Донецької області від 23 вересня 2022 про накладення арешту на майно скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою у задоволенні клопотання дізнавача про арешт майна: транспортного засобу «HONDA CIVIC», д.н.з НОМЕР_1 , VIN НОМЕР_2 , зеленого кольору, ключі від транспортного засобу. відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення є остаточною та оскарження не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4