24.02.2023
Справа № 642/1322/22
Провадження № 1-кс/642/311/23
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

21 лютого 2023 року м. Харків

Слідчий суддя Ленінського районного суду м. Харкова ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові клопотання власника майна ОСОБА_3 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні № 0001079 від 27.12.2021, -

В С Т А Н О В И В:

08 лютого 2023 року до Ленінського районного суду м. Харкова надійшло клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту на майно, а саме: на транспортний засіб Toyota Rav-4 Hybrid, державний номерний знак НОМЕР_1 , накладеного ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Харкова від 18 лютого 2022 року у кримінальному провадженні № 0001079 від 27.12.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України.

Клопотання обґрунтовано тим, що ОСОБА_3 є потерпілою у кримінальному провадженні № 0001079 від 27.12.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України. Так, 27 грудня 2021 року о 08-00 год її син ОСОБА_4 виявив відсутність автомобіля Toyota Rav-4 Hybrid, державний номерний знак НОМЕР_1 , з парковки біля будинку за адресою: АДРЕСА_1 , де автомобіль знаходився до цього. 04 березня 2022 року місцезнаходження автомобіля було встановлено та після чого під зберігальну розписку їй були повернуті ключі та документи на автомобіль. Проте, 18 лютого 2022 року ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова на автомобіль був накладений арешт. У зв`язку з чим, власник майна звернулася з даним клопотанням до слідчого судді.

Власника майна - ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилася, про час та місце його проведення була повідомлена своєчасно та належним чином, подала заяву про розгляд клопотання без її участі, клопотання підтримала, просила задовольнити.

Слідчий, за клопотанням якого було накладено арешт на майно, в судове засідання не з`явився, про час та місце судового розгляду був повідомлений своєчасно та належним чином. Проте надав до суду заяву в якій зазначив, що особу, яка вчинила кримінальне правопорушення не встановлено та досудове розслідування триває, однак не заперечує щодо зняття арешту з вищевказаного автомобіля, який належить ОСОБА_3 .

У зв`язку з неприбуттям в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснювалось.

Вивчивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя дійшов таких висновків.

Як встановлено слідчим суддею, в провадженні СВ ВП № 2 ХРУП № 3 ГУНП в Харківській області перебувають матеріали кримінального провадження № 0001079 від 27.12.2021, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України.

Згідно ст. 131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Так, в рамках вказаного кримінального провадження ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Харкова від 18.02.2022 (справа № 642/1322/22, провадження № 1-кс/642/697/22) був накладений арешт на майно, а саме: транспортний засіб Toyota Rav-4 Hybrid, державний номерний знак НОМЕР_1 , сірого кольору, ідентифікаційний номер - НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , шляхом заборони будь-яким особам укладати угоди стосовно цього майна, проводити його реєстрацію та перереєстрацію, здійснювати його відчуження, з метою забезпечення можливої конфіскації майна.

Частинами 1, 2 ст. 174 КПК України передбачено, що підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Стаття 41 Конституції України закріплює положення про те, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 КПК України закріплено, що позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Із змісту вищезазначених норм убачається, що захист прав власника чи законного володільця майна, яке має значення для кримінального провадження, є пріоритетним, і ступінь втручання у право власності особи має бути співмірним потребам досудового розслідування

Наведені вище встановлені слідчим суддею фактичні обставини свідчать про те, що у зв`язку з арештом майна, яке було предметом кримінального провадження № 0001079 від 27.12.2021, його власник ОСОБА_3 позбавлена можливості у повній мірі реалізовувати права власника.

Відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Статтею 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав і основоположних свобод встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Як свідчить практика Європейського суду з прав людини, стаття 1 Протоколу 1, яка спрямована на захист особи від будь-якого посягання держави на право володіти своїм майном, також зобов`язує державу вживати необхідні заходи, спрямовані на захист права власності (рішення по справі «Броньовський (Broniowski) проти Польші» від 22.06.2004) У своїх висновках ЄСПЛ неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним. Суд наголошує на необхідності підтримання «справедливої рівноваги» між загальним інтересом суспільства та захистом основних прав конкретної особи. Необхідну рівновагу не буде забезпечено, якщо відповідна особа несе «особистий і надмірний тягар» (див. рішення у справі «Брумареску проти Румунії» (Brumarescu v. Romania) від 28.10.1999, п.78).

Обґрунтованість арешту визначається: наявністю підстав для накладення арешту; дотриманням законодавчих приписів при вирішенні питання про арешт; відповідністю майна, на яке накладено арешт, його меті; зв`язком майна з обставинами, що розслідуються (крім конфіскації та відшкодування шкоди) - обґрунтованістю належності майна певній особі (особливо після обшуку); належним мотивуванням застосованого заходу забезпечення кримінального провадження в ухвалі слідчого судді про накладенні арешту; розумністю і співмірністю арешту.

Так, в ухвалі слідчого судді Ленінського районного суду м. Харкова від 18 лютого 2022 року таким обставинам надавалася оцінка під час накладення арешту майна, та накладено арешт на вилучене майно з метою збереження речових доказів.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, продовження заходів забезпечення кримінального провадження, як упродовж досудового розслідування так і судового розгляду, ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи та її судового розгляду зменшуються ризики, які стали підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження, відповідно зі спливом певного часу орган досудового розслідування має навести додаткові доводи в обґрунтування наявних ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстави для подальшого втручання у права особи в тому числі щодо позбавлення або обмеження права власності.

Даних, що з вищевказаним автомобілем заплановані слідчі дії, суду не надано.

Крім того, ОСОБА_3 самостійно встановила місцезнаходження автомобіля, після чого їй під зберігальну розписку було видано ключі та документи, які вилучались в ході огляду місця події.

Вищевказане свідчить про те, що на теперішній час потреба у забезпеченні арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Харкова від 18.02.2022 в рамках кримінального провадження № 0001079 від 27.12.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України на транспортний засіб Toyota Rav-4 Hybrid, державний номерний знак НОМЕР_1 , сірого кольору, ідентифікаційний номер - НОМЕР_2 , відпала.

Таким чином, слідчий суддя приходить до переконання, що скасування арешту майна є доцільним та буде відповідати загальним засадам кримінального провадження, та в цілях не порушення гарантованих Конституцією України та законами України права власності особи, клопотання заявника підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 2, 170-174, 309, 376 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В:

Клопотання власника майна ОСОБА_3 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні № 0001079 від 27.12.2021 задовольнити.

Скасувати арешт накладений ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м.Харкова від 18.02.2022, в рамках кримінального провадження № 0001079 від 27.12.2021, а саме на транспортний засіб Toyota Rav-4 Hybrid, державний номерний знак НОМЕР_1 , сірого кольору, ідентифікаційний номер - НОМЕР_2 , власником якого є ОСОБА_3 .

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складений 24.02.2023 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1