Справа № 302/1235/22
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02.02.2023 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:

Головуючого - судді ОСОБА_1

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участі секретаря: ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали контрольного провадження у кримінальному провадженні № 11-кп/4806/55/23 за апеляційною скаргою ОСОБА_5 , який діє в інтересах ОСОБА_6 , на ухвалу Міжгірського районного суду Закарпатської області від 20 грудня 2022 року,

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою Міжгірського районного суду Закарпатської області від 20 грудня 2022 року задоволено клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 .

Продовжено відносно обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк шістдесят днів, тобто до 17 лютого 2023 року, включно, без визначення розміру застави.

В задоволенні клопотання захисника, підтримане обвинуваченим ОСОБА_6 , про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт відмовлено.

В ухвалі суду вказується, що у провадженні Міжгірського районного суду Закарпатської області знаходиться кримінальне провадження за обвинувальним актом відносно ОСОБА_6 , який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.286-1 та ч.1 ст.135 КК України.

До Міжгірського районного суду Закарпатської області надійшло клопотання про продовження відносно обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на шістдесят днів, без внесення застави, мотивуючи тим, що ризики, передбачені п.п.1,3 ч.1 ст.177 КПК України, якими обґрунтовувалося застосування раніше до ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, на теперішній час не зникли та не зменшились.

Судом встановлено, що згідно обвинувального акту, переданого на розгляд суду ОСОБА_6 , який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.286-1 та ч.1 ст.135 КК України у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000257 від 11.09.2022 року.

Вирішуючи питання щодо доцільності обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_6 , суд вважає, що в матеріалах кримінального провадження містяться достатні дані, які свідчать про наявність ризиків, які виправдовують тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 , а також враховуючи характер та ступінь тяжкості обвинувачення інкримінованих йому кримінальних правопорушень (злочинів), суд вважає, що існують достатні підстави, відповідно до ст.315 КПК України, вважати необхідним обрати обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на шістдесят днів.

В апеляційній скарзі захисника ОСОБА_5 , який діє в інтересах ОСОБА_6 , вказує на те, що ухвала суду є необґрунтованою, незаконною, такою, що підлягає скасуванню. Вважає, що ризики, на які прокурор посилався у клопотанні не підтверджені належними доказами, тому їх до уваги не слід брати. Просить скасувати ухвалу суду, постановити нову, якою обвинуваченому ОСОБА_6 визначити заставу або домашній арешт.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши та обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали судового провадження, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Доводи апеляційної скарги про незаконність та необґрунтованість судового рішення відхиляються з таких підстав.

Висновок суду першої інстанції про продовження строку дії запобіжного заходу щодо обвинуваченого ОСОБА_6 колегія суддів вважає належним чином вмотивованим, викладені в судовому рішенні судження такими, що ґрунтуються на вимогах закону та узгоджуються з наявними в матеріалах контрольного провадження доказами та обставинами кримінального провадження.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано взяв до уваги те, що обставини, які були підставою для застосування щодо обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не змінились, наведені прокурором ризики не відпали, не зменшились і продовжують існувати.

Разом із тим, на переконання колегії суддів, суд першої інстанції при вирішенні питання про продовження обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу обґрунтовано взяв до уваги тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_6 , у разі визнання його винуватим у скоєнні кримінального правопорушення, те, що вчинене діяння відноситься до тяжких злочинів, дані про особу обвинуваченого, а також відсутність обставин, які б перешкоджали триманню обвинуваченого ОСОБА_6 під вартою та необхідність проведення судом необхідних процедурних (процесуальних) дій.

Колегія суддів приймає до уваги, те, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні ряду кримінальних правопорушень, один з яких є тяжким та який спричинив загибель людини (малолітньої дитини), має високий ступінь суспільної небезпеки, зумовленої тяжкими наслідками не лише для конкретної особи, а й для суспільства в цілому, наявність реальних ознак справжнього суспільного інтересу, а також ту обставину, що інкриміновані ОСОБА_6 кримінальні правопорушення вчинені, нехтуючи Правилами дорожнього руху та безпекою інших осіб, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, та наявність ризиків, передбачених п.п.1,3 ч.1 ст.177 КПК України, суд приходить до висновку, що в даному випадку є неможливим застосування до обвинуваченого ОСОБА_6 альтернативного запобіжного заходу у вигляді цілодобового арешту, що в свою чергу свідчить і про обґрунтованість висновку суду першої інстанції і в цій частині.

Колегія суддів також вважає, що продовження обвинуваченому ОСОБА_6 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є необхідним із метою забезпечення дієвості кримінального провадження та належної процесуальної поведінки обвинуваченого, у зв`язку з чим, обґрунтованим і належним чином умотивованим, вважає і висновок суду першої інстанції про те, що інші, більш м`які запобіжні заходи, ніж тримання під вартою, не будуть достатніми для запобігання встановленим у кримінальному провадженні ризикам та забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого, а також дієвості кримінального провадження.

З огляду на наведене вище, доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції безпідставно продовжив обвинуваченому ОСОБА_6 строк тримання під вартою, апеляційний суд відхиляє як такі, що не знайшли свого підтвердження та спростовуються наведеними вище доказами.

Доводи апелянта про те, що обраний щодо ОСОБА_6 запобіжний захід є занадто суворим, апеляційний суд відхиляє як такі, що не знаходять свого підтвердження.

Відхиляючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів звертає увагу на те, що стороною захисту не надано доказів, зокрема висновків лікарів тощо, які б свідчили про наявність у ОСОБА_6 таких захворювань, які б унеможливлювали тримання його під вартою.

Процесуальних порушень, які б могли слугувати підставами для зміни чи скасування ухвали суду першої інстанції, колегією суддів не встановлено.

На підставі вищенаведеного, колегія суддів дійшла висновку, що підстав для задоволення апеляційної скарги, доводи якої не знайшли свого підтвердження і не впливають на висновки суду першої інстанції, а ухвалу суду першої інстанції, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 407 КПК України, як законну та обґрунтовану, необхідно залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 177, 183, 199, 404, 405, 407, 419, 422-1 КПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 , який діє в інтересах ОСОБА_6 , залишити без задоволення.

Ухвалу Міжгірського районного суду Закарпатської області від 20 грудня 2022 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді