ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/383/23 Справа № 202/1225/23 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 лютого 2023 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 , підозрюваного ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження № 0000933 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 23 січня 2023 року щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, військовослужбовця військової служби за призовом під час мобілізації, стрілець санітар 1 стрілецького відділення 2 стрілецького взводу 2 стрілецької роти 43 окремого стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 407 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 просить ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання прокурора про застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, або встановити заставу у розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Вимоги апеляційної скарги захисник обґрунтовує тим, що зазначені в клопотанні прокурора ризики, передбачені п.п. 1,3,4,5 ч.1 ст. 177 КПК України не підтверджуються жодними доказами.

Також зазначає, що підозрюваний вину визнає, відповідно до обставин справи в жовтні 2022 року ОСОБА_8 самовільно залишив місце дислокації військової частини, а 22.12.2022 року повернувся до військової частини.

Ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 23 січня 2023 року було задоволено частково клопотання слідчого та застосовано до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в умовах гауптвахти строком на 50 днів, тобто до 13 березня 2023 року, з визначенням застави.

Слідчий суддя в обґрунтування свого рішення зазначив, що наявна обґрунтована підозра у вчиненні ОСОБА_8 кримінального правопорушення , передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, санкція якого, передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк до 10 років, також наявний ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, враховував особу підозрюваного, наявність міцних соціальних зв`язків, який офіційно працевлаштований, раніше не судимий, положення ч. 7 ст. 176 КПК України, суспільне ставлення до цього виду кримінального правопорушення.

Заслухавши суддю-доповідача, думку підозрюваного ОСОБА_8 та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, доводи прокурора, який заперечував щодо задоволення апеляційної скарги захисника, перевіривши надані матеріали та обговоривши доводи скарги, колегія суддів дійшла висновку, що вимоги апеляційної скарги захисника не підлягають задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та сьомою статті 176 цього Кодексу.

Згідно із ч. 8 ст. 176 КПК України під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 402-405, 407, 408, 429 Кримінального кодексу України, застосовується виключно запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті. Пункт 5 ч. 1 ст. 176 КПК України передбачає запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Так, з наданих матеріалів вбачається, що під час судового розгляду слідчий суддя з`ясував, що наведені в клопотанні прокурора дані свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, при цьому обставини, що дають підстави підозрювати його у вчиненні вищезазначеного кримінального правопорушення, підтверджуються матеріалами, доданими до клопотання та зазначеними в ухвалі слідчого судді, що не оскаржується захисником.

Перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет наявності ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчим суддею правильно встановлено наявність ризику того, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, оскільки ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, санкція якого передбачає покарання до 10 років позбавлення волі, що полягає у самовільному залишенні місця служби, вчиненому в умовах воєнного стану, вчиненому військовослужбовцем ( крім строкової служби), крім того, на існування зазначеного ризику вказує ігнорування встановлених законодавством України вимог щодо порядку несення військової служби.

Відповідно до правової позиції Європейського суду з прав людини у справі «Панченко проти Росії» (Panchenko v. Russia) п. 102 від 08.02.2005 р. тяжкість вчиненого кримінального правопорушення є суттєвим елементом при оцінці ризику ухилення від органу досудового розслідування та/або суду.

Доводи в апеляційній скарзі захисника щодо відсутності ризиків, передбачених п.3,4,5 ч. 1 ст. 177 КПК України, - не заслуговують на увагу, оскільки зазначені ризики не були враховані слідчим суддею.

Однак, оскільки встановлений ризик, що підтверджуються зазначеними обставинами, тому для його запобігання необхідно застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Таким чином, доводи апеляційної скарги захисника щодо відсутності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, є необґрунтованими, оскільки зазначений ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України вказаний у клопотанні слідчого та встановлений в ухвалі слідчого судді.

Відповідно до ст. 178 КПК України, слідчий суддя врахував тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_8 , вагомість наявних доказів вчинення ним інкримінованого йому кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання його винуватим, а також дані щодо особи підозрюваного, а саме, що він є військовослужбовцем, де позитивно характеризується, наявні міцні соціальні зв`язки та постійне місце проживання, раніше не судимий.

Суд апеляційної інстанції за результатами апеляційного розгляду вважає, що слідчим суддею правильно встановлено, що інший, менш суворий запобіжний захід не зможе забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, що випливають зі змісту ст. 177 КПК України і тримання підозрюваного під вартою в повній мірі відповідає меті, з якою застосовується цей вид запобіжного заходу.

Крім цього, ОСОБА_8 підозрюється за ч. 5 ст. 407 КПК України, тому щодо нього, відповідно до ч. 8 ст. 176 КПК України застосовується виключно запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Доводи апеляційної скарги про те, що підозрюваний ОСОБА_8 в жовтні 2022 року самовільно залишив місце дислокації військової частини, а 22.12.2022 року повернувся до військової частини колегія суддів вважає таким, що не зменшують заявлені у кримінальному провадженні ризики, оскільки ОСОБА_8 повідомлено про підозру 13.01.2023 року, а тому вказані доводи не є обґрунтованим та не впливають на висновки слідчого судді.

Згідно із ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-5, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442 Кримінального кодексу України.

В силу ч. 4 ст. 182 КПК України, розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Згідно із ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави визначається у таких межах: щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. У виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

З урахуванням обставин кримінального правопорушення, яке інкримінується ОСОБА_8 , а саме те, що він підозрюється у самовільному залишенні місця служби , вчиненому в умовах воєнного стану, вчиненому військовослужбовцем ( крім строкової служби), на підставі ч. 5 ст. 182 КПК України, колегія суддів вважає, що слідчий суддя обґрунтовано визначив заставу в розмірі 100 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 268400 гривень, оскільки ОСОБА_8 підозрюється за ч.5 ст. 407 КК України, що є тяжким злочином, має матеріальне забезпечення як військовослужбовець, тому колегія суддів вважає, що саме такий розмір застави достатньою мірою гарантуватиме виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

Отже, порушень вимог кримінального процесуального законодавства, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді не вбачається, обраний судом запобіжний захід щодо підозрюваного відповідає вимогам ст. 176, 177, 178, 183 КПК України, тому колегія суддів вважає, що ухвала слідчого судді є законною, обґрунтованою, вмотивованою і такою, що не підлягає скасуванню, тому в задоволенні вимоги апеляційної скарги захисника слід відмовити.

Керуючись ст. 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 23 січня 2023 року залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 23 січня 2023 року щодо ОСОБА_8 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

_____________ _________ __________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4