Справа № 361/2563/18
Провадження № 1-кп/361/101/22
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27.10.22 року Броварський міськрайонний суд Київської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю:
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника адвоката ОСОБА_5 ,
потерпілого ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000888 від 25.02.2018 року, за обвинуваченням:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Київ, громадянин України, із професійно-технічною освітою, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , працюючий директором в ТОВ «Престиж автоплюс», не депутат, не інвалід, в силу ст. 89 КК України раніше не судимий;
у вчинені кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,-
встановив:
ОСОБА_4 , 24 лютого 2018 року, приблизно о 15:50 годин, керуючи технічно справним автомобілем марки «Subaru Legacy» реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись по автомобільній дорозі «Київ-Суми», що на території Броварського району Київської області, із напрямком від м. Київ до м. Суми, зі швидкістю 50 км/год., не був уважним та не стежив за дорожньою обстановкою, чим порушив п. 2.3 «б» Правил дорожнього руху України, яким передбачено, що «для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну». Після чого, рухаючись по 63 км. + 500 м. вказаної автомобільній дороги, не обрав безпечної швидкості руху та не врахував дорожню обстановку, чим порушив п. 12.1 Правил дорожнього руху України, яким передбачено, що «під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним».
В результаті чого, здійснив виїзд на зустрічну смугу руху, де допустив зіткнення передньою лівою частиною керованого ним автомобілем із передньою лівою та боковою лівою частиною автомобіля марки «Volkswagen Passat» реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_6 , який рухався у напрямку до м. Київ.
У наслідок порушень ОСОБА_4 пунктів 2.3 та 12.1 Правил дорожнього-руху України, трапилась дорожньо-транспортна пригода в результаті якої водій ОСОБА_6 та пасажир автомобіля марки «Volkswagen Passat» реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 - ОСОБА_7 отримали тілесні ушкодження та були доставлені до Броварської ЦРЛ для надання первинної медичної допомоги.
Згідно висновку судово-медичної експертизи №26 від 19.04.2018 року, ОСОБА_8 , отримала середнього ступеню тяжкості тілесні ушкодження у вигляді: закритих переломів кісток тазу: лонних кісток справа та зліва, лівої сідничної кістки, крижі зліва, різана рана в області лівої брови.
Згідно висновку судово-медичної експертизи №25 від 14.04.2018 року, ОСОБА_6 , отримав середнього ступеню тяжкості тілесні ушкодження у вигляді: закриті переломи лівого напівкільця тазу: лівої лонної та клубової кістки зі зміщенням, розрив лівого крижового-клубового зчленування; різана рана лівої щічної області, садна кінцівок.
Порушення водієм ОСОБА_4 вимог пунктів 2.3 «б» та 12.1 Правил дорожнього руху України, перебувають у прямому причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди та настанням наслідків у вигляді спричинення середнього ступеню тяжкості тілесних ушкоджень ОСОБА_8 та ОСОБА_6 ..
Таким чином, ОСОБА_4 , обвинувачується у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило середнього ступеню тяжкості тілесні ушкодження потерпілих, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.
У ході підготовчого судового засідання, захисник авдокат ОСОБА_5 заявив клопотання про звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності.
Судом роз`яснено обвинуваченому ОСОБА_4 підставу для звільнення від кримінальної відповідальності, його право заперечувати проти закриття кримінального провадження з цієї підстави, однак ОСОБА_4 підтримав заявлене клопотання та, у зв`язку із закінченням строків притягнення до кримінальної відповідальності, просив суд закрити кримінальне провадження.
Захисник адвокат ОСОБА_5 звернув увагу суду на те що подія кримінального правопорушення відбулася 24.02.2018 року, тобто з моменту вчинення кримінального правопорушення минуло 3 роки, що згідно з п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності.
Прокурор ОСОБА_3 не заперечувала щодо заявленого клопотання.
Потерпілий ОСОБА_6 підтримав клопотання, не заперечував проти його задоволення.
Вислухавши клопотання захисника, думку обвинуваченого, думку прокурора та потерпілого, дослідивши надані в розпорядження суду матеріали кримінального провадження, суд прийшов до наступного висновку.
Частиною 1 ст. 285 КПК України передбачено, що особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність. При цьому особі, яка підозрюється, обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення та щодо якої передбачено можливість звільнення від кримінальної відповідальності у разі здійснення передбачених законом України про кримінальну відповідальність дій, роз`яснюється право на таке звільнення.
Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України, у разі звільнення особи від кримінальної відповідальності суд закриває кримінальне провадження.
Частиною 8 ст. 284 КПК України визначено, що закриття кримінального провадження на підставі п.1 ч. 2 цієї статті, не допускається лише у випадку, коли підозрюваний, обвинувачений проти цього заперечує. У цьому разі розгляд кримінального провадження продовжується в загальному порядку.
За правилами ч. 3 ст. 288 КПК суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.
Відповідно до положень ст. 63 Конституції України та ст. 18 КПК України жодну особу не може бути примушено визнати свою вину у вчиненні кримінального правопорушення або примушено давати пояснення чи показання, які можуть стати підставою для її підозри або обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення.
Виходячи з цих положень Закону, визнання винуватості є правом, а не обов`язком обвинуваченого, а отже невизнання останнім своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення, за наявності його згоди на звільнення від кримінальної відповідальності, не може бути перешкодою в реалізації ним свого права на таке звільнення та правовою підставою для відмови судом у задоволенні заявленого клопотання.
Вказане узгоджується з позицією, викладеною колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду в постанові від 29 липня 2021 року у справі № 552/5595/18.
Пунктом 2 ч. 1 ст. 49 КК України встановлено, що особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло три роки - у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років.
Судовим розглядом встановлено, що ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 286 КК України, 24.02.2018 року.
Кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 286 КК, відповідно до ст. 12 КК у редакції Закону від 15 листопада 2011 року № 4025-VI, яка діяла на час вчинення кримінального правопорушення, є злочином невеликої тяжкості, відповідно до чинної ст. 12 КК у редакції Закону від 22 листопада 2018 року № 2617-VIІІ, зазначене кримінальне правопорушення віднесено до нетяжких злочинів.
Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 49 КК в редакції Закону, яка діяла на час вчинення кримінального правопорушення, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до набрання вироком законної сили минули три роки - у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачене покарання у виді обмеження або позбавлення волі. Чинні положення п. 2 ч. 1 ст. 49 КК у редакції Закону від 22 листопада 2018 року № 2617-VIІІ передбачають, що особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до набрання вироком законної сили минули три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років.
Кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1, ст. 286 КК України, яке інкриміноване обвинуваченому ОСОБА_4 , відповідно до ст. 12 КК України, віднесене до категорії нетяжких злочинів, санкція статті якого передбачає покарання у виді штрафу від трьох тисяч до п`яти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправні роботі на строк до двох років, або арешт на строк до шести місяців, або обмеження волі на строк до трьох років.
При цьому, як убачається з наявних в розпорядженні суду матеріалів, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 286 КК України, 24.02.2018 року, тобто на момент розгляду кримінального провадження в суді, сплинув термін, встановлений п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України.
Таким чином, враховуючи зазначене, а також те що ОСОБА_4 роз`яснено суть обвинувачення, підставу звільнення від кримінальної відповідальності і право заперечувати проти закриття кримінального провадження з цієї підстави, однак останнім надано згоду на звільнення його від кримінальної відповідальності з нереабілітуючих обставин, суд вважає за необхідне задовольнити клопотання захисника адвоката ОСОБА_5 та звільнити ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1, ст. 286 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності, а кримінальне провадження закрити.
Відповідно до вимог ст. 124 ч. 2 КПК України, та з урахуванням висновку Великої Палати Верховного Суду у постанові від 17.06.2020 (провадження № 13-47кс20, справа № 598/1781/17), відповідно до якого питання розподілу процесуальних витрат може вирішуватися не тільки у формі обвинувального вироку суду, а й ухвали, а також враховуючи що закриття даного кримінального провадження вчиняється на підставі нереабілітуючих підстав, що у свою чергу свідчить про те, що стосовно особи зібрано достатньо доказів для підозри у вчиненні кримінального правопорушення, однак, у силу певних обставин, кримінальне провадження щодо цієї особи виключається, суд вважає за необхідне стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 на користь держави документально підтверджені процесуальні витрати на залучення експертів для проведення експертиз.
Долю речових доказів вирішити на підставі ст. 100 КПК України.
Керуючись ст.ст. 129, 284-288, 369-372 КПК України, ст. ст. 12, 49 КК України, суд
ухвалив:
Клопотання захисника адвоката ОСОБА_5 про звільнення обвинуваченого ОСОБА_4 , від кримінальної відповідальності, за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України - задовольнити.
Звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності.
Кримінальне провадження щодо ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000888 від 25.02.2018 року - закрити.
Речові докази:
- автомобіль марки «Volkswagen Passat» реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 який передано на зберігання ОСОБА_6 вважати повернутим власнику;
- автомобіль марки «Subaru Lagacy» реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 передано на зберігання ОСОБА_4 - вважати повернутим власнику.
Стягнути з ОСОБА_4 документально підтверджені процесуальні витрати:
- у розмірі 2002 гривень 00 копійок за проведення інженерно-технічної експертизи (висновок експерта №12-1/424 від 05.04.2018 року).

- у розмірі 2002 гривень 00 копійок за проведення інженерно-технічної експертизи (висновок експерта №12-1/425 від 12.04.2018 року).

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду, протягом 7 (семи) днів з дня її оголошення, через Броварський міськрайонний суд Київської області.
Ухвала набирає законної сили на наступний день після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо таку не подано.

Суддя ОСОБА_1