МИКОЛАЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 945/473/22
Провадження № 1-кп/945/376/22
ВИРОК
Іменем України
10 листопада 2022 року м. Миколаїв
Миколаївський районний суд Миколаївської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 (приймає участь дистанційно,
з платформи «Електронний суд»),
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні у приміщенні Миколаївського районного суду Миколаївської області в режимі відеоконференції з платформою «Електронний суд» кримінальне провадження №0000180, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 12.06.2022 року, за обвинуваченням
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт.Ольшанське Миколаївського району Миколаївської області, громадянина України, українця, з середньою освітою, перебуваючого на посаді старшого стрільця відділення охорони взводу охорони НОМЕР_1 роти охорони військової частини НОМЕР_2 , неодруженого, раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1
у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.296, ч.1 ст.263 КК України,
встановив:
Формулювання обвинувачення ОСОБА_4 визнаного судом доведеним.
У ході досудового розслідування встановлено, що у невстановлені в ході досудового розслідування дату та час, при невстановлених в ході досудового розслідування обставинах, без передбаченого законом дозволу, придбав вогнепальну зброю, самозарядний пістолет Макарова (ПМ) серія «ХЕ» № 0065, 1966 року виготовлення та вісім 9-мм патронів до пістолету Макарова (ПМ), калібру 9x18 ПМ, які він у подальшому, переніс за місцем свого спільного мешкання із ОСОБА_7 , за адресою: АДРЕСА_1 та 12.06.2022 року, близько 18:00 год., ОСОБА_4 , продовжуючи свої протиправні дії, пов`язані із порушенням правил поводження із вогнепальною зброєю, поклавши вище вказаний пістолет із набоями в кількості 8 штук до сумки ОСОБА_7 , залишивши місце свого мешкання, пішов разом із останньою в смт.Ольшанське Миколаївського району Миколаївської області, де зберігав дану вогнепальну зброю та набої у жіночій сумці до моменту вилучення співробітниками поліції, у зв`язку із проведенням перевірки за фактом хуліганських дій з боку ОСОБА_4 .
Крім того, 12.06.2022 року, близько о 18:00 години, ОСОБА_4 разом зі своєю цивільною дружиною ОСОБА_7 , перебували по АДРЕСА_2 , де вони зустріли ОСОБА_8 , з яким, ОСОБА_4 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, вчинив словесну сварку.
В ході вище вказаної сварки, ОСОБА_4 , з хуліганських спонукань, виявивши зневажливе ставлення до громадського порядку та існуючих у суспільстві загальновизнаних правил поведінки і моральності, бажаючи довести ОСОБА_8 свою перевагу під час вище вказаного словесного конфлікту, дістав із жіночої сумочки ОСОБА_7 . 9-мм самозарядний пістолет Макарова (ПМ) серія «ХЕ» № 0065.
У подальшому, продовжуючи свій противоправний умисел, спрямований на порушення громадського спокою, виявивши особливий цинізм, ОСОБА_4 , тримаючи у руках вище вказаний пістолет, який продемонстрував окрім ОСОБА_8 й іншим присутнім на вулиці громадянам, зняв на ньому запобіжник, та дославши патрон до патронника, скерував ствол зброї в бік ОСОБА_8 , чим викликав у нього реальні побоювання про можливі наслідки у вигляді отримання тілесних ушкоджень або навіть позбавлення життя.
Позиція обвинуваченого ОСОБА_4 .
Обвинувачений ОСОБА_4 у судовому засіданні свою вину у пред`явленому йому обвинуваченні визнав у повному обсязі, щиро каявся і дав показання, які за своїм змістом відповідають викладеним вище обставинам вчинення кримінального правопорушення.
Позиція потерпілої ОСОБА_8 .
Потерпілий ОСОБА_8 надав заяву про проведення судового розгляду кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 без його участі. Одночасно зазначив, що матеріальні збитки йому не завдані; цивільний позов не заявляв. Проти затвердження між прокурором та обвинуваченим угоди про визнання винуватості не заперечує. Також, просив суд ОСОБА_4 суворо не карати.
Кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_4 .
Дії обвинуваченого ОСОБА_4 суд кваліфікує в межах пред`явленого йому обвинувачення за ч.1 ст.263 КК України, як незаконне придбання, носіння, передача та зберігання вогнепальної зброї та боєприпасів без передбаченого законом дозволу та ч.4 ст.296 КК України, як грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю чи винятковим цинізмом (хуліганство), вчинене із застосуванням вогнепальної зброї.
У даному кримінальному провадженні 30.06.2022 року між прокурором ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 , в присутності його захисника ОСОБА_5 , укладено угоду про визнання винуватості згідно з вимогами ст.ст.468, 469, 472 КПК України.
Відповідно до змісту угоди про визнання винуватості прокурор ОСОБА_3 та обвинувачений ОСОБА_4 дійшли згоди щодо формулювання підозри і кваліфікації дій за ч.1 ст.263 КК України та ч.4 ст.296 КК України.
Згідно з угодою про визнання винуватості обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав свою винуватість у зазначеному діянні і зобов`язується беззастережено визнати вину в обсязі підозри у судовому провадженні.
Сторони угоди про визнання винуватості також погодились на призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_4 : за ч.1 ст.263 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 роки; за ч.4 ст.296 КК України - у виді позбавлення волі на строк 4 роки. На підставі ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у вигляді 4 років позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 1 рік та покласти на ОСОБА_4 обов`язки, визначені ст.76 КК України.
Крім того, прокурор ОСОБА_3 та обвинувачений ОСОБА_4 визначили наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені ст.473 КПК України, а також наслідки невиконання угоди про визнання винуватості і окремо умисного невиконання угоди про визнання винуватості, передбачені ст.476 КПК України.
Прокурор ОСОБА_3 у підготовчому судовому засіданні вважав, що при укладенні угоди про визнання винуватості дотримані вимоги та правила КПК України і КК України, просив угоду про визнання винуватості затвердити і призначити ОСОБА_4 узгоджене в угоді про визнання винуватості покарання.
Обвинувачений ОСОБА_4 у підготовчому судовому засіданні визнав себе винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.263, ч.4 ст.296 КК України, в обсязі обвинувачення, дав згоду на призначення узгоджених виду та міри покарання у разі затвердження угоди про визнання винуватості та заявив, що здатний реально виконати взяті на себе відповідно до угоди про визнання винуватості зобов`язання. Просив угоду про визнання винуватості затвердити та призначити узгоджене покарання.
Захисник ОСОБА_5 також просив затвердити угоду про визнання винуватості.
Суд, заслухавши доводи сторін кримінального провадження, переконався, що укладення угоди про визнання винуватості сторонами є добровільним та не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді про визнання винуватості. Судом з`ясовано, що будь-яких скарг обвинувачений ОСОБА_4 під час кримінального провадження не подавав.
Перевіривши угоду про визнання винуватості на відповідність вимогам КПК України та КК України, суд встановив, що кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_4 за ч.1 ст.263, ч.4 ст.296 КК України є правильною. Кримінальні правопорушення, у вчиненні яких обвинувачений ОСОБА_4 визнав себе винним, відповідно до ст.12 КК України є тяжкими злочинами, однак, в силу вимог ч.4 ст.469 КПК України, вказане передбачає можливість укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні.
Умови угоди про визнання винуватості відповідають інтересам суспільства, не порушують права, свободи та інтереси сторін і інших осіб.
Судом встановлені обґрунтовані підстави вважати, що укладення угоди про визнання винуватості є добровільним. Взяті обвинуваченим ОСОБА_4 на себе за угодою про визнання винуватості зобов`язання очевидно можливі для виконання.
З огляду на викладене, враховуючи пом`якшуючу обставину, а саме щире каяття, обставину, яка обтяжує покарання, а саме вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння, особу обвинуваченого ОСОБА_4 , який раніше не судимий, також те, що суспільний інтерес виражається в зменшенні рівня злочинності, запобіганні, виявленні та припиненні кримінального правопорушення і забезпеченні швидкого досудового розслідування та судового розгляду, суд вбачає наявність фактичних підстав для доведення винуватості обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч.1 ст.263, ч.4 ст.296 КК України та затвердження угоди про визнання винуватості.
За вчинений злочин обвинувачений ОСОБА_4 підлягає покаранню, яке узгоджене сторонами в угоді про визнання винуватості.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.
Речовими доказами у даному кримінальному провадженні є 9-мм самозарядний пістолет Макарова (ПМ) серія «ХЕ» № 0065, 1966 року виготовлення (у комплекті з магазином) та чотири 9-мм патрона до пістолету Макарова (ПМ), калібру 9x18 ПМ (1 з яких у демонтованому стані) та 1 стріляна гільза. Вказані речові докази передано на відповідальне зберігання до кімнати зберігання речових доказів відділення поліції №5 Миколаївського РУП ГУ НП в Миколаївській області.
Ухвалою слідчого судді Центрального районного суду м.Миколаєва від 14.06.2022 року на вказані речові докази накладено арешт.
Питання щодо скасування арешту майна, суд приймає на підставі ч.4 ст.174 КПК України, відповідно до положень якої, суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна.
Так, судом встановлено, що ухвалою слідчого судді Центрального районного суду м.Миколаєва ОСОБА_9 від 14.06.2022 року накладено арешт на вилучене в ході огляду від 12.06.2022 року ділянки місцевості, яка розташована по вул.Шкільній, на відстані близько 10 м від будинку АДРЕСА_3 на майно, а саме: предмет зовні схожий на пістолет Макарова №ХЕ0065, 1966 року випуску та предмети зовні схожі на набої у кількості 8 штук калібру 9 мм.
Положеннями статті 174 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК України) визначено, що підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження судом.
Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Судова практика Європейського суду з прав людини орієнтує на те, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (рішення від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льон рот проти Швеції", має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (рішення від 21 лютого 1986 року у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства».)
При вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів, належить забезпечувати справедливу рівновагу між суспільним інтересом та правомірною метою, а також з вимогами охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.
За таких обставин, суд вважає за необхідне скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді на вищевказане майно.
Крім того, відповідно до листа командира військової частини НОМЕР_3 полковника ОСОБА_10 №428 від 15.06.2022 року 9 мм пістолет Макарова серії НОМЕР_4 , 1966 року випуску перебуває на обліку у військовій частині НОМЕР_3 та закріплений за начальником диспетчерського пункту штабу військової частини НОМЕР_3 штаб-сержантом ОСОБА_11 , про що свідчить запис у військовому квитку. У зв`язку із чим просив вищевказане озброєння повернути до військової частини НОМЕР_3 .
Отже, враховуючи зазначене, речові доказів слід повернути до військової частини НОМЕР_3 .
Процесуальні витрати у кримінальному провадженні складаються з витрат на проведення судової експертизи зброї №СЕ-19/115-22/4414-БЛ від 24.06.2022 року у розмірі 943 грн 90 коп та судової експертизи зброї №СЕ-19/115-22/4413-БЛ від 27.06.2022 року у розмірі 1510 грн 24 коп. Вказані витрати є підтверджені документально та підлягають стягненню з обвинуваченого ОСОБА_4 .
Під час досудового розслідування у відношенні обвинуваченого були застосовані заходи забезпечення кримінального провадження, у вигляді застави.
Ухвалою Центрального районного суду м.Миколаєва від 15.06.2022 року під час досудового слідства обвинуваченому ОСОБА_4 був обраний запобіжний захід, у вигляді застави у розмірі 40 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а саме 99240 грн.
Відповідно до квитанції №586 від 21 червня 2022 року ОСОБА_7 за ОСОБА_4 на розрахунковий рахунок ТУ ДСА України в Миколаївській області було внесено заставу у розмірі 39000 грн. Також, відповідно до квитанції №12 від 28 червня 2022 року ОСОБА_7 за ОСОБА_4 на розрахунковий рахунок ТУ ДСА України в Миколаївській області було внесено заставу у розмірі 35000грн. Відповідно до квитанції №15 від 04 липня 2022 року ОСОБА_7 за ОСОБА_4 на розрахунковий рахунок ТУ ДСА України в Миколаївській області було внесено заставу у розмірі 25250 грн. Загальна сума внесеної ОСОБА_7 за ОСОБА_4 застави склала 99250 грн.
Відповідно до змісту ч.11 ст.182 КПК України застава, що не була звернена в дохід держави, повертається підозрюваному, обвинуваченому, заставодавцю після припинення дії цього запобіжного заходу.
Враховуючи зазначене після набрання вироком законної сили заставу у розмірі 99250 грн слід повернути заставодавцю ОСОБА_7 .
До набрання вироком законної сили запобіжний захід відносно ОСОБА_4 залишити без змін у вигляді застави.
Керуючись ст.ст.314, 369-371, 373, 374, 375, 468, 469, 472 КПК України, суд, -
ухвалив:
Затвердити угоду про визнання винуватості від 30.06.2022 року, укладену у кримінальному провадженні №0000180 від 12.06..2022 року між прокурором ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 .
ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.263 КК України, ч.4 ст.296 КК України та призначити йому покарання:
- за ч.1 ст.263 КК України - у виді 3 (трьох) років позбавлення волі;
- за ч.4 ст.296 КК України - у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі;
На підставі ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у виді 4 (чотирьо) років позбавлення волі.
На підставі ст.75 КК України ОСОБА_4 звільнити від відбування покарання з випробуванням та призначенням іспитового строку терміном на 1 (один) рік.
На підставі ч.1 ст.76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили залишити у вигляді застави.
На підставі ч.11 ст.182 КПК України, після набрання вироком законної сили, повернути ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженці м.Мелітополь Запорізької області, паспорт НОМЕР_5 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_4 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 за наступними реквізитами Отримувач: ОСОБА_12 ; № НОМЕР_6 ; Банк: АТ Ощадбанк (Запорізька філія); МФО: 313957; ІПН: НОМЕР_7 , суму внесеної нею застави у загальному розмірі 99250 (дев`яносто дев`ять тисяч двісті п`ятдесят) гривень, яка була перерахована нею трьома платежами за квитанціями №586 від 21 червня 2022 року, №12 від 28 червня 2022 року, №15 від 04 липня 2022 року за ОСОБА_4 на рахунок ТУ ДСА України в Миколаївській області, рахунок отримувача: UA0016294; код отримувача 26299835; Банк отримувача Держказначейська служба України, м.Київ; Код банку отримувача 820172; призначення платежу: «сплата застави за ухвалою Центрального районного суду м.Миколаєва від 15.06.2022 платник - ОСОБА_4 ч/з ОСОБА_7 ».
Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати на проведення: судової експертизи зброї №СЕ-19/115-22/4414-БЛ від 24.06.2022 року у розмірі 943 грн 90 коп та судової експертизи зброї №СЕ-19/115-22/4413-БЛ від 27.06.2022 року у розмірі 1510 грн 24 коп, а всього 2454 (дві тисячі п`ятдесят чотири) грн 14 коп.
Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Центрального районного суду м.Миколаєва ОСОБА_9 від 14.06.2022 року скасувати.
Речові докази 9-мм самозарядний пістолет Макарова (ПМ) серія «ХЕ» № 0065, 1966 року виготовлення (у комплекті з магазином) та чотири 9-мм патрона до пістолету Макарова (ПМ), калібру 9x18 ПМ (1 з яких у демонтованому стані) та 1 стріляна гільза, які передані на відповідальне зберігання до кімнати зберігання речових доказів відділення поліції №5 Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області повернути до військової частини НОМЕР_3 (код ЄДРПОУ НОМЕР_8 ).
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо він не скасований, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до Миколаївського апеляційного суду через Миколаївський районний суд Миколаївської області протягом 30 днів з дня його проголошення.
Вирок суду першої інстанції на підставі угоди про визнання винуватості може бути оскаржений в апеляційному порядку:
1) обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 КПК України, в тому числі нероз`яснення йому наслідків укладення угоди;
2) прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 КПК України угода не може бути укладена.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, захиснику та прокурору.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_13

10.11.2022