КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

судді-доповідача ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

секретаря судового засідання ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві кримінальне провадження №0000003 від 02.01.2022 за апеляційною скаргою прокурора відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_5 на вирок Оболонського районного суду м. Києва від 10 серпня 2022 року,

за участю:

прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

В С Т А Н О В И Л А

Зміст оскаржуваного судового рішення.

Вироком Оболонського районного суду м. Києва від 10 серпня 2022 року затверджено угоду про примирення, укладену 09.05.2022 між обвинуваченим ОСОБА_7 з одного боку та потерпілим ОСОБА_9 з іншого боку. ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України та, із застосуванням ст. 69 КК України, призначено покарання у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 03 (три) роки. Стягнуто процесуальні витрати.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

Не погоджуючись з вищевказаною ухвалою, прокурор ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, в якій просить апеляційний суд скасувати вирок Оболонського районного суду м. Києва від 10 серпня 2022 року та направити кримінальне провадження до суду першої інстанції для проведення судового провадження в загальному порядку.

В обґрунтування апеляційних вимог прокуро ОСОБА_5 зазначає, що місцевим судом невірно застосовано положення ст. 69 КК України, оскільки вказані обставини кримінального провадження істотно не знижують ступінь суспільної небезпечності вказаного злочину. Прокурор стверджує, що суд першої інстанції проігнорував вимоги ст. 474 КПК України та затвердив угоду, яка явно протирічить інтересам суспільства та не відповідає вимогам закону.

Фактичні обставині, встановлені судом першої інстанції.

За встановлених судом першої інстанції обставин, ОСОБА_10 02.01.2022 приблизно о 00 год. 05 хв. керуючи у стані алкогольного сп`яніння автомобілем марки «Chevrolet Еріса», н.з. НОМЕР_1 , рухаючись по проїзній частині проспекту Оболонського у м. Києві зі сторони вул. Г.Дніпра в напрямку з`їзду до вул. М.Тимошенка, наближався до нерегульованого пішохідного переходу, розташованого на з`їзді до проїзної частини вул. М.Тимошенка, навпроти будинку № 19 по проспекту Оболонському, позначеного інформаційно-вказівними дорожніми знаками 5.35.1, 5.35.2 «Пішохідний перехід» та дорожньою розміткою 1.14.1 «Зебра» Правил дорожнього руху.

В цей час по вказаному нерегульованому пішохідному переходу через з`їзд до проїзної частини вул. М.Тимошенка переходив пішохід ОСОБА_11 , який рухався зліва направо по ходу руху автомобіля «Chevrolet Еріса», н.з. НОМЕР_1 .

Під час руху ОСОБА_10 допустив порушення вимог п. 1.5, підпункту «б» п. 2.3, підпункту «а» п. 2.9 та п. 18.1 Правил дорожнього руху України, де:

- п. 1.5: дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків;

п. 2.3: для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:

- підпункт «б»: бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі;

- п. 2.9: водієві забороняється:

- підпункт «а»: керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції;

- п.18.1: водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека.

Порушення вищевказаних вимог Правил дорожнього руху України з боку водія ОСОБА_12 виявились у тому, що він, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, який впливає на увагу і швидкість реакції водія, а також порушує його координацію, будучи обізнаним, що транспортний засіб є джерелом підвищеної небезпеки, умисно та зухвало ігноруючи вимоги Правил дорожнього руху України, безвідповідально ставлячись до можливості настання негативних наслідків, розпочав керування технічно справним автомобілем марки «ChevroletEpica», н.з. НОМЕР_1 , в процесі якого, усвідомлюючи, що своїми односторонніми діями створив для себе умови, в яких позбавлений можливості уважно стежити за дорожньою обстановкою та відповідно реагувати на її зміни, рухаючись по проїзній частині проспекту Оболонського у м. Києві, будучи заздалегідь поінформованим про наближення до пішохідного переходу, позначеного дорожньою розміткою 1.14.1 «зебра» та інформаційно-вказівними дорожніми знаками 5.35.1 - 5.35.2, маючи об`єктивну змогу спостерігати момент початку перетину проїзної частини пішоходом по нерегульованому пішохідному переходу та відповідно зреагувати на це, будучи обізнаним, що в даному випадку пішохід має перевагу в русі перед транспортними засобами з моменту, коли він вступив на пішохідний перехід, а водій, в свою чергу, зобов`язаний зменшити швидкість, а в разі потреби - зупинитись, відволікся від керування транспортним засобом та, створюючи небезпеку для руху, загрозу здоров`ю громадян, виїхав на нерегульований пішохідний перехід, розташований на з`їзді з проспекту Оболонського до проїзної частини вул. М.Тимошенко, навпроти будинку № 19 по проспекту Оболонському у м. Києві, де здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_13 .

Згідно висновку судово-медичної експертизи в результаті даної дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_14 були спричинені наступні тілесні ушкодження: закрита черепно-мозкова травма: садна (без опису морфології) голови; струс головного мозку; закрита травма правої гомілки та правого стегна: уламковий перелом середньої третини кісток правої гомілки (зі зміщенням уламків); перелом латерального виростку правої великогомілкової кістки (без зміщення уламків); перелом середньої третини правої стегнової кістки (зі зміщенням уламків); закрита травма поперекового відділу хребта: компресійний перелом тіла 1-го поперекового хребця, які відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості, що спричинило тривалий розлад здоров`я на строк понад 21 добу.

Порушення вимог п.п. 1.5, 2.3 підпункту «б», 2.9 підпункту «а», 18.1 Правил дорожнього руху України водієм ОСОБА_10 знаходиться у прямому причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди і її наслідками.

Позиції учасників судового провадження.

Заслухавши доповідь судді доповідача, доводи прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, доводи обвинуваченого та захисника, які заперечили щодо задоволення апеляційної скарги, їх пояснення, відповіді на запитання суду,дослідивши надану стороною захисту заяву потерпілої ОСОБА_9 , заслухавши учасників кримінального провадження в судових дебатах, останнє слово обвинуваченого, перевіривши матеріали кримінального провадження в межах поданої апеляційної скарги та обговоривши її доводи, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Мотиви апеляційного суду.

Згідно положень ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Фактичні обставини провадження, кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_7 та його винуватість у вчиненні кримінального правопорушення ніким не оспорюється, у зв`язку з чим суд апеляційної інстанції у відповідності зі ст. 404 КПК України рішення суду першої інстанції в цій частині не перевіряє.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Зокрема законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК цього Кодексу.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, суд ухвалив вирок яким затвердив угоду про примирення між потерпілим ОСОБА_9 та обвинуваченим ОСОБА_7 , визнавши ОСОБА_7 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України, і призначив узгоджене сторонами покарання із застосуванням ч. 1 ст. 69 КК України у виді штрафу в розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень, з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 03 (три) роки.

Згідно з ч.3 ст.469 КПК України угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення. Укладення угоди про примирення у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, не допускається.

Відповідно до ст.471 КПК України в угоді про примирення зазначаються її сторони, формулювання підозри чи обвинувачення та його правова кваліфікація із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, істотні для відповідного кримінального провадження обставини, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, строк її відшкодування чи перелік дій, не пов`язаних з відшкодуванням шкоди, які підозрюваний чи обвинувачений зобов`язані вчинити на користь потерпілого, строк їх вчинення, узгоджене покарання та згода сторін на його призначення або на призначення покарання та звільнення від його відбування з випробуванням, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені статтею 473 цього Кодексу, наслідки невиконання угоди.

Доводи апеляційної скарги прокурора, що в цьому провадженні укладення угоди про примирення є неприпустимим, оскільки місцевим судом невірно застосовано положення ст. 69 КК Укранїи, є необґрунтованими та не ґрунтуються на вимогах закону та фактичних обставинах .

Вчинений злочин ОСОБА_7 є нетяжким необережним злочином, а згідно з ч. 3 ст. 469 КПК України угода про примирення може бути укладена у кримінальних провадженнях щодо нетяжких злочинів.

Перед ухваленням рішення про затвердження угоди суд з`ясував у обвинуваченого, що він цілком розуміє права, передбачені п.1 ч.4 ст.474 КПК України, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст.473 КПК України, характер обвинувачення та вид покарання, а так само з`ясував у потерпілого що він цілком розуміє наслідки затвердження угоди, передбачені ст.473 КПК України. Також суд перевірив угоду на відповідність вимогам закону і встановив, що її умови не суперечать вимогам кримінального процесуального закону та закону України про кримінальну відповідальність.

Щодо доводів прокурора про неправомірне застосування ст. 69 КК України у даному кримінальному провадженні є таким, що не відповідає дійсності з огляду на наступне.

Згідно зі ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобіганню вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.

Відповідно до положень ст.65 КК України суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне та достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

Статтею 69 КК України передбачено, що за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винної суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційні злочини, призначити остаточне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього кодексу за цей злочин.

Всупереч тверджень прокурора, суд першої інстанції дотримався вимог закону щодо загальних засад призначення покарання, зокрема врахував тяжкість вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, дані про його особу, який раніше не судимий, маючий позитивні характеристики, сімейний стан та стан здоров`я, його ставлення до кримінального правопорушення, а також його дії відразу після скоєного ДТП.

Також, судом першої інстанції встановлено наявність обставин, які пом`якшують покарання, а саме: щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, часткове відшкодування завданих збитків потерпілому та надання потерпілому допомоги під час пригоди. Всі ці обставини знайшли прояв в конкретних діях обвинуваченого, що дають дійсні підстави вважати про його усвідомлення вчиненого, а саме після ДТП обвинувачений відразу вийшов із автомобіля і підбіжав до потерпілого ОСОБА_9 , якому почав надавати первинну медичну допомогу та відразу викликав швидку медичну допомогу і на місці залишався до приїзду швидкої медичної допомоги та органів поліції .

Окрім того суд апеляційної інстанції враховує позицію потерпілого яка була однакова як в суді першої інстанції та висловлена в письмовій формі на адресу апеляційного суду . Відповідно до заяви потерпілого, від 17.11.2022, він констатує що умови укладеної угоди обвинуваченим повністю виконуються . Грошові кошти вже повністю сплачені . Просить залишити в силі вирок, яким затверджено угоду.

Крім цього, обставини, які в силу ст. 67 КК України обтяжують покарання, судом не встановлені.

За наведеного, враховуючи особу обвинуваченого, його вік, характер та ступінь тяжкості ним вчиненого, наявність чотирьох пом`якшуючих обставин, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо можливості застосування відносно нього положень ст. 69 КК України та призначення покарання іншого більш м'якого виду покарання, а саме штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 03 (три) роки.

Обґрунтованих підстав, які б вказували про неможливість застосувати до обвинуваченого положень ст. 69 КК України, прокурором не наведено та колегією суддів в ході розгляду апеляційної скарги не встановлено.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає безпідставними та необґрунтованими доводи апеляційної скарги прокурора про істотне порушення судом першої інстанції кримінального процесуального закону і приходить до висновку, що зміст угоди про примирення між потерпілим ОСОБА_9 та обвинуваченим ОСОБА_7 , затвердженої вироком суду першої інстанції у кримінальному провадженні, в якому ОСОБА_7 визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України, жодним чином не суперечить інтересам суспільства, у ній повною мірою забезпечено баланс інтересів учасників примирення для цілей норм ч. 3 ст. 469 і п. 7 ст. 474 КПК України. Отже, судом першої інстанції було дотримано вимог кримінального процесуального та кримінального закону.

Істотних порушень вимог КПК України, які б перешкодили чи могли перешкодити місцевому суду постановити законну та обґрунтовану ухвалу, колегією суддів апеляційної інстанції не виявлено.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А

Апеляційну скаргу прокурора відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_5 залишити без задоволення, а вирок Оболонського районного суду м. Києва від 10 серпня 2022 року, яким затверджено угоду про примирення між обвинуваченим ОСОБА_7 з одного боку та потерпілим ОСОБА_9 з іншого боку, - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена безпосередньо до Верховного суду протягом 03 (трьох) місяців шляхом подання касаційної скарги.

С У Д Д І

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3 .