КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3

секретаря судового засідання - ОСОБА_4

за участю:

прокурора - ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу особи, у якої був вилучений транспортний засіб, ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 11 серпня 2022 року,-

В с т а н о в и л а:

Цією ухвалою задоволено клопотання прокурора Голосіївської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_5 про арешт майна та накладено арешт на транспортний засіб марки "Audi RS5", днз НОМЕР_1 , VIN-код НОМЕР_2 із забороною користуватися, розпоряджатися цим майно.

Не погоджуючись з таким рішенням слідчого судді, особа, у якої був вилучений транспортний засіб, ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 11 серпня 2022 року, зобов`язати уповноважену особу Голосіївського УП ГУНП у м. Києві повернути вказаний транспортний засіб.

Мотивуючи свою апеляційну скаргу вказує на те, що зазначений транспортний засіб вже був предметом кримінального провадження №0003505 від 02.05.2017 року за ст. 290 КК України, яке постановою органу досудового розслідування від 09.06.2020 року було закрито на підставі п. 1 ч. 1 ст. 284 КПК України. Після цього цей автомобіль знаходився у користуванні. Однак, 20.07.2022 року, знаходячись за кермом вказаного транспортного засобу, ОСОБА_6 був зупинений працівниками поліції, які повідомили про те, що зазначений автомобіль перебуває у розшуку, а в подальшому було відкрито нове кримінальне провадження №0000955 від 20.07.2020 року за ознаками вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України. Разом з тим, апелянт вважає накладений арешт на майно незаконним, оскільки постанова про закриття кримінального провадження від 09.06.2020 року не скасована, а в рамках кримінального провадження №0003505 вже прийнято рішення щодо транспортного засобу та свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який вважає ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою, а тому такою, яку необхідно залишити без змін, вивчивши матеріали судового провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Як вбачається з наданих апеляційному суду матеріалів справи, відділом дізнання Голосіївського УП ГУНП у м. Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000955 від 20.07.2020 року за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України.

Постановою дізнавача відділу дізнання Голосіївського УП ГУНП у м. Києв ОСОБА_7 від 20 липня 2022 року вказане в клопотанні майно -транспортний засіб марки "Audi RS5", днз НОМЕР_1 , VIN-код НОМЕР_2 визнано в кримінальному провадженні №0000955 від 20.07.2020 року речовим доказом.

25.07.2022 року прокурор Голосіївської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_5 звернувся до слідчого судді Голосіївського районного суду міста Києва з клопотання про накладення арешту на майно, а саме: транспортний засіб марки "Audi RS5", днз НОМЕР_1 , VIN-код НОМЕР_2 із забороною користуватися, розпоряджатися цим майно, посилаючись на наявність правової підстави, передбаченої ч. 3 ст. 170 КПК України.

Ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 11 серпня 2022 року клопотання прокурора задоволено.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Крім того, ч. 3 ст. 170 КПК України визначено, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Під час апеляційного розгляду колегією суддів встановлено, що зазначені вимоги закону слідчим суддею дотримані.

Задовольняючи дане клопотання cторони обвинувачення, внесене в межах кримінального провадження №0000955 від 20.07.2020 року, про накладення арешту на майно, слідчий суддя, дослідивши матеріали додані до клопотання, прийшов до правильного висновку про необхідність накласти арешт на вказане майно, при цьому слідчим суддею було враховано розумність і співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Під час розгляду клопотання сторони обвинувачення слідчий суддя вірно встановив, що є достатні підстави вважати, що майно, на яке прокурор просить накласти арешт відповідає вимогам ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, а тому потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи власника майна, про які йдеться в клопотанні прокурора.

З огляду на положення ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, майно, яке має ознаки речового доказу повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто є його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Арешт майна з підстав передбачених ч. 2, 3 ст. 170 КПК України по суті являє собою форму забезпечення доказів і є самостійною правовою підставою для арешту майна поряд з забезпеченням цивільного позову та конфіскацією майна та, на відміну від двох останніх правових підстав, не вимагає оголошення підозри у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна, відтак доводи апеляційної скарги є необґрунтованими.

З огляду на наведене та враховуючи, що в засіданні суду першої інстанції ретельно перевірено майно, на яке сторона обвинувачення просить накласти арешт і його відношення до матеріалів кримінального провадження, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для задоволення клопотання прокурора та накладення арешту на вказане майно, оскільки не застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження може зумовити труднощі та перешкоджатиме встановленню істини у кримінальному провадженні №0000955 від 20.07.2020 року, спричинити втрату інформації, яка має доказове значення в ході здійснення досудового розслідування.

Таким чином, посилання апеляційної скарги про відсутність підстав для арешту вказаного майна є, на думку колегії суддів, належним чином не доведеними та такими, які не можуть слугувати підставою для скасування ухвали слідчого судді.

Підстав сумніватися в співрозмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження колегія суддів не вбачає.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду прийнято у відповідності до вимог закону, слідчий суддя при розгляді клопотання з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту на майно, а тому ухвалу слідчого судді про накладення арешту на майно необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись ст.ст. 170, 173, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

П о с т а н о в и л а:

Ухвалу слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 11 серпня 2022 року, якою задоволено клопотання прокурора Голосіївської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_5 про арешт майна та накладено арешт на транспортний засіб марки "AudiRS5", днз НОМЕР_1 , VIN-код НОМЕР_2 із забороною користуватися, розпоряджатися цим майно, - залишити без змін, а апеляційну скаргу особи, у якої був вилучений транспортний засіб, ОСОБА_6 , - без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

_____________ _________________ _______________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа № 11-сс/824/3405/2022 Категорія ст. 170 КПК України

Слідчий суддя суду 1-ї інстанції: ОСОБА_1

Доповідач: ОСОБА_1