УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2022 року

м. Київ

справа № 738/2153/18

провадження № 51-2915км20

Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_2,

суддів ОСОБА_3, ОСОБА_4,

розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_1 ,

встановив:

На адресу Верховного Суду від засудженого ОСОБА_1 надійшла заява,

яка за своїм змістом є касаційною скаргою, в якій він не погоджується

з постановленими щодо нього судовими рішеннями та порушує питання

про їх перегляд в касаційному порядку.

Перевіривши касаційну скаргу на відповідність вимогам ст. 427 КПК України, суд касаційної інстанції дійшов висновку, що скаргу подано без додержання вимог

пунктів 3, 4, 5 ч. 2, ч. 3 та ч. 5 зазначеної статті.

Відповідно до ст. 427 вказаного Кодексу в касаційній скарзі, серед іншого, зазначаються судове рішення, що оскаржується, обґрунтування заявлених скаржником вимог із зазначенням того, у чому саме полягає незаконність

чи необґрунтованість судових рішень, вимоги особи, яка подає скаргу, до суду касаційної інстанції, та її думка з приводу участі у касаційному розгляді. Крім того,

до касаційної скарги додаються копії судових рішень, що оскаржуються.

Згідно з ч. 1 ст. 438 КПК України підставами для скасування чи зміни судових рішень є: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК України); неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК України); невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК України).

Тому скаржник, заперечуючи законність постановлених у кримінальному провадженні судових рішень, має конкретно вказати в чому саме полягають допущені, на його думку, істотні порушення норм права, які відповідно до ст. 438 КПК України є підставами для скасування чи зміни судового рішення, тобто навести правове обґрунтування заявлених вимог.

Однак, всупереч вищевказаному засуджений ОСОБА_1 у своїй касаційній скарзі не зазначає, які саме судові рішення він оскаржує. Вказане перешкоджає суду касаційної інстанції визначитись з предметом перевірки у касаційному порядку.

Крім того, засуджений не наводить конкретних порушень закону, допущених судами першої та апеляційної інстанцій при постановленні оскаржених судових рішень,

які відповідно до ч. 1 ст. 438 КПК України з урахуванням положень статей 412-414 цього Кодексу є підставами для їх скасування чи зміни.

Варто також зазначити, що вимоги засудженого до суду касаційної інстанції повинні бути сформульовані з урахуванням положень ст. 436 КПК України, якою визначено повноваження суду касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги.

Крім цього, усупереч ч. 3 ст. 427 КПК України, засуджений ОСОБА_1 у скарзі

не зазначає чи бажає він брати участь у касаційному розгляді.

Також до касаційної скарги на виконання вимог ч. 5 ст. 427 КПК України взагалі

не додано копій оскаржених судових рішень.

Враховуючи наведене, керуючись ч. 1 ст. 429 КПК України, Верховний Суд

постановив:

Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_1 залишити без руху і надати йому для усунення вказаних недоліків п`ятнадцятиденний строк

з дня отримання копії ухвали.

У разі невиконання вимог суду касаційну скаргу йому буде повернуто.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4