Справа № 748/282/21 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/131/23
Категорія - ч. 1 ст. 115 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 лютого 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

з участю прокурора - ОСОБА_6 ,

захисника-адвоката ОСОБА_7 ,

обвинуваченого - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові матеріали кримінального провадження, внесеного 22 жовтня 2020 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000859, за апеляційною скаргою захисника-адвоката ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Чернігівського районного суду Чернігівської області від 25 жовтня 2021 року щодо:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Губарі, Ріпкинського району, Чернігівської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України,

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Чернігівського районного суду Чернігівської області від 25 жовтня 2021 року ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 115 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 9 років.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь держави 2615,20 грн. процесуальних витрат.

Питання речових доказів вирішено у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.

В поданій апеляційній скарзі захисник просить повторно частково дослідити докази у кримінальному провадженні, вирок суду скасувати, кримінальне провадження щодо ОСОБА_8 закрити на підставі п. 1 ч. 3 ст. 284 КПК України у зв`язку з не встановленням достатніх доказів для доведення винуватості та вичерпанням можливості їх отримати. В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що у кримінальному провадженні не міститься беззаперечних доказів на підтвердження умислу обвинуваченого заподіяти умисне вбивство ОСОБА_9 .

Апелянт вважає, що докази, досліджені судом першої інстанції, доводять відсутність між потерпілим ОСОБА_9 і ОСОБА_8 неприязних відносин та будь-якого конфлікту в минулому, а також безпосередньо перед подією. Удари, які призвели до трагічних наслідків, потерпілому були завдані іншою особою.

На переконання захисника при оцінці показань свідка ОСОБА_10 не було враховано, що вона була співмешканкою ОСОБА_9 і відповідно мала процесуальну зацікавленість у кримінальному провадженні, не була безпосереднім очевидцем перебігу події, а лише виразила свої припущення щодо «підрізання» її співмешканця ОСОБА_8 , бо вони два рази штовхались у будинку через ревнощі померлого до обвинуваченого. Крім цього, вона 22 жовтня 2020 року ввечері перебувала в стані сильного алкогольного сп`яніння, а тому її показання щодо обставин вбивства захисника вважає не можуть бути достовірним та достатнім доказом для доведення правдивості версії сторони обвинувачення щодо скоєння злочину саме ОСОБА_8 , так само, як і показання свідків ОСОБА_11 (матір обвинуваченого) та ОСОБА_12 .

Зазначає, що не є беззаперечними доказами винуватості і висновки судово-медичних та імунологічних експертиз і наявність у обвинуваченого на тілі тілесних ушкоджень у вигляді саден і слідів крові на його одязі. Внаслідок негласних слідчих (розшукових) дій, аудіо - відеоконтролю, взагалі жодної обставини події не встановлено. Стороною обвинувачення не надано доказів присутності на руках обвинуваченого слідів знаряддя злочину, який так і не був встановлений під час досудового слідства, що спростовує його винуватість.

Щодо наявності умислу на заподіяння тілесного ушкодження потерпілому, який сформувався внаслідок «раптово виниклих неприязних відносин, обумовлених ревнощами ОСОБА_9 до ОСОБА_10 », як і будь-який попередній конфлікт між обвинуваченим та потерпілим, на думку апелянта, не підтверджується жодними допустимими та належними доказами. Усі допитані свідки заперечили існування неприязних стосунків (конфлікту) між обвинуваченим і потерпілим. Події, які призвели до трагедії, тривали лічені секунди.

Суд першої інстанції встановив, що ОСОБА_8 22 жовтня 2020 року у період часу з 19 години 00 хвилин по 21 годину 00 хвилин (більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено) знаходився у приміщенні будинку АДРЕСА_2 разом з ОСОБА_9 та ОСОБА_13 , з якими вживав алкогольні напої.

У цей же день, 22 жовтня 2020 року приблизно о 21 год. 00 хв. у приміщенні будинку АДРЕСА_2 між ОСОБА_8 , який перебував у стані алкогольного сп`яніння, та ОСОБА_14 відбувся словесний конфлікт, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, обумовлених ревнощами останнього до ОСОБА_10 , який переріс в обопільну бійку, при цьому у ОСОБА_8 раптово виник умисел, спрямований на умисне протиправне заподіяння смерті ОСОБА_15 .

Під час бійки 22 жовтня 2020 року близько 21 год. 00 хв. у приміщенні будинку АДРЕСА_2 ОСОБА_8 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, реалізуючи свій злочинний умисел на умисне вбивство ОСОБА_16 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки у вигляді смерті потерпілого та бажаючи їх настання, умисно наніс два удари не встановленим у ході досудового розслідування одностороннє - гострим колючо-ріжучим предметом типу клинка ножа в область грудної клітки з ушкодженням легеневих судин, які мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя в момент спричинення, від яких ОСОБА_17 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 у комунальному некомерційному підприємстві «Чернігівська центральна районна лікарня» Чернігівської районної ради Чернігівської області. Причиною смерті ОСОБА_16 стала масивна крововтрата, що виникла внаслідок колото-різаних ран грудної клітки з ушкодженням легеневих судин.

Заслухавши доповідача, обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника-адвоката ОСОБА_7 , які висловились на підтримання поданої апеляційної скарги, з`ясувавши думку прокурора, який заперечив проти задоволення вимог викладених в апеляційній скарзі, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи, наведені в апеляційній скарзі, колегія суддів приходить до наступного висновку.

У відповідності з вимогами ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

При перевірці матеріалів кримінального провадження апеляційним судом установлено, що свої висновки про доведеність винуватості ОСОБА_8 та кваліфікація його дій за ч. 1 ст. 115 КК України судом першої інстанції зроблено на підставі доказів, досліджених та оцінених у сукупності із дотриманням вимог кримінального процесуального закону, про що у вироку відповідно до ст. 374 КПК України наведено докладні мотиви.

За матеріалами провадження місцевим судом ретельно перевірено доводи сторони захисту щодо непричетності ОСОБА_8 до вчинення інкримінованого кримінального правопорушення. Зазначені в судовому рішенні мотиви про визнання цих доводів безпідставними, апеляційний суд вважає обґрунтованими і такими, що відповідають дослідженим у судовому засіданні доказам.

У процесі вивчення матеріалів кримінального провадження не було виявлено порушень вимог кримінального процесуального закону під час збирання й закріплення доказів, які б викликали сумніви у їх достовірності. Всі докази, на яких ґрунтується обвинувачення, відповідають вимогам закону щодо допустимості, достовірності й достатності.

Свої висновки про винуватість ОСОБА_8 у вчиненні ним кримінального правопорушення за викладених у вироку обставин, суд першої інстанції обґрунтував, дослідивши і проаналізувавши показання:

- потерпілої ОСОБА_18 , матері померлого, яка зазначила, що 22 жовтня 2020 року близько 23 год. прибігла ОСОБА_10 та повідомила, що її син стікає кров`ю, сказала, що « ОСОБА_19 зарізав ОСОБА_20 ». Вона вибігла з будинку, біля двору лежав її син. Він був без свідомості, вона хотіла присвітити ліхтариком, але їй не дав обвинувачений. Зі словами: « Здохни падла» він ударив її сина лежачого декілька разів ногою в різні частини тіла, куди попав. Потім вихватив у неї ліхтарик, став на коліна, перевернув її сина на спину, задрав йому светра та сказав, що йому залишилося хвилин двадцять. Коли під`їхала машина, щоб відвезти її сина до лікарні, ОСОБА_8 бив по машині носаками, не давав заводити машину;

- свідка ОСОБА_11 , матері обвинуваченого, яка повідомила, що 22 жовтня 2020 року, ввечері, в будинку були ОСОБА_9 , його співмешканка, ОСОБА_8 , останні вживали спиртне. Згодом, ОСОБА_20 та ОСОБА_21 вийшли на двір, їх хвилин двадцять не було. Потім вийшла ОСОБА_22 , повернулась, запропонувала піти пошукати хлопців. Коли вони вийшли на вулицю, під сусідчиним двором почули, що хтось стогнав. То був ОСОБА_20 , він лежав на животі, на рукаві у нього була кров. ОСОБА_10 перелізла через паркан та пішла до його матері ОСОБА_18 повідомити про це. ОСОБА_8 ледь на ногах стояв, вихватив у ОСОБА_18 ліхтар, перевернув ОСОБА_9 на спину, побачили кров;

- свідка ОСОБА_23 яка пояснила, що 22 жовтня 2020 року, з обіду вживала спиртні напої з ОСОБА_9 та ОСОБА_8 . Ввечері, в ході розпиття алкоголю загиблий її приревнував до обвинуваченого, вони почали штовхатись, а ОСОБА_8 став агресивним, але потім вони заспокоїлися та продовжили випивати. Згодом вони з матір`ю обвинуваченого вийшли на вулицю, почули стогін, ОСОБА_9 лежав через дорогу біля свого двору, руки та голова були у крові. У цей час обвинувачений щось кричав біля двору інших сусідів і за ним пішла ОСОБА_11 . Вона перелізла через паркан та покликала матір ОСОБА_9 , остання присвітила ліхтариком, живіт у ОСОБА_9 був у кров. Коли ОСОБА_11 повернулась з обвинуваченим, останній вдарив декілька разів ОСОБА_9 , коли підігнали автомобіль ОСОБА_8 палкою бив по лобовому склу. Вона здогадалась, що ОСОБА_9 підрізав обвинувачений, бо вони два рази штовхались у будинку та один раз у коридорі, вони сварились, потім їх з півгодини не було, а після цього вони виявили ОСОБА_9 з тілесними ушкодженнями;

- свідка ОСОБА_12 який повідомив, що 22 жовтня 2020 року близько 21 год. 30 хв. до нього у двір сильно постукали, він вийшов, біля двору стояв ОСОБА_8 , а також підійшла його матір. Вона попросила відвезти ОСОБА_9 в лікарню. Він взяв водійське посвідчення та підійшов до автомобіля, що стояв біля подвір`я, з водійського боку було вибите переднє скло та він під`їхав до потерпілого.

Встановлені судом обставин щодо винуватості обвинуваченого, крім вище наведених показань, також підтверджується даними, що, зокрема, містяться у наступних доказах:

- протоколі огляду місця події від 23 жовтня 2020 року, території дороги між господарством АДРЕСА_3 , в ході проведеного огляду було вилучено: речовину бурого кольору з асфальтного покриття, біля подвір`я № 7 по вул. Луговій, з подвір`я, два недопалки з подвір`я господарства № 7, змив речовини бурого кольору з вхідних дверей та з кімнати № 3, бігунок від блискавки, зіскоб речовини бурого кольору з внутрішнього боку вхідних дверей в кімнаті № 4, два ножі з кімнати кухні, дві чарки скляні, пластикова пляшка з прозорою рідиною, ніж, наволочку з плямами РБК;

- висновках судово-медичних експертиз № 660, 661 від 01 грудня 2020 року, відповідно до яких в слідах на ватних дисках зі змивами з вхідних дверей, з кімнати (об.№3), в зіскобі з внутрішнього боку вхідних дверей, на ватних дисках зі змивами з асфальтового покриття, з подвір`я, біля подвір`я, знайдено кров людини, яка могла походити від крові трупа ОСОБА_16 ;

- протоколі огляду місця події від 23 жовтня 2020 року, відповідно до якого в ході оглянуто ділянку місцевості біля господарства № 5 по вул. 8-го Березня у с. Терехівка Чернігівського району Чернігівської області, на якій виявлено автомобіль «ВАЗ 1118», реєстраційний номер НОМЕР_1 . Даний автомобіль відкритий та пошкодження, зокрема, на лівій боковій водійській дверці розбите скло, на капоті автомобіля є пошкодження у виді вм`ятини, розміром 90х10 см, в правій частині капоту вм`ятина шириною 12 см, на якій відображено фрагмент сліду підошви взуття. Під час огляду вилучено: чоловіче взуття, сліди пальців рук із зовнішніх та внутрішніх поверхонь автомобіля, куртку чоловічу та кепку;

- протоколі огляду місця події від 23 жовтня 2020 року згідно якого в ході огляду трупа ОСОБА_9 виявлено, що передня поверхня тіла вкрита залишками речовини бурого кольору та має колото-різані рани. Під час огляду вилучено: зрізи нігтьових пластин з лівої та правої рук, спортивні штани чорного кольору, спортивний светр темного кольору та футболку з речовиною бурого кольору, чорні шкарпетки, чорні труси;

- висновку судово-медичної експертизи № 981 від 24 грудня 2020 року відповідно до якого на трупі громадянина ОСОБА_9 виявлені тілесні ушкодження, що утворились незадовго до настання смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя в момент спричинення та ознаки легких тілесних ушкоджень. Смерть ОСОБА_9 настала від масивної крововтрати, що виникла внаслідок колото-різаних поранень грудної клітки з ушкодженням легеневих судин, що має прямий причинно-наслідковий зв`язок з настанням смерті та підтверджується виявленням вищевказаних ушкоджень при проведенні судово-медичної експертизи трупа, малокрів`ям внутрішніх органів, наявністю смугоподібних крововиливів під ендокардом лівого шлуночка (плями Мінакова), наявністю рідкої крові та згортків в плевральних порожнинах, даними додаткових методів дослідження. Смерть ОСОБА_9 після отримання ним всього комплексу тілесних ушкоджень, настала через відносно короткий проміжок часу, що може вимірюватись годинами, та могла настати в час, указаний в історії хвороби 22 жовтня 2020 року о 22:40 год.

- протоколі слідчого експерименту від 05 січня 2021 року, відповідно до якого свідок ОСОБА_10 добровільно розказала та показала, що зокрема, 22 жовтня 2020 року вона разом з ОСОБА_9 та ОСОБА_8 на протязі дня виживали спиртні напої, ввечері між останніми стався конфлікт через те, що ОСОБА_9 повідомив про небажання продовжити роботу по ремонту груби. Удвох вони вийшли в коридор покурити, в цей час вона чула, як вони між собою сперечались та штовхали один одного, після повернулися до кімнати і ОСОБА_9 випив грам 100 горілки. Після чого запропонував ОСОБА_24 знову піти покурити. Їх не було хвилин 30 і вона запропонувала матері ОСОБА_24 , ОСОБА_25 піти подивитися де хлопці. Коли вийшли на вулицю почули стогін, підсвітили ліхтарем та побачили, що на землі лежав ОСОБА_17 . ОСОБА_25 пішла за ОСОБА_24 , а вона побігла звати матір ОСОБА_20 . Коли вони перевернули ОСОБА_20 , то побачили, що він увесь був у крові, підняли светр і побачили, що з рани йшла кров. ОСОБА_26 намагалась викликати швидку допомогу та коли вийшла на вулицю до неї підбіг ОСОБА_27 вихватив з її рук ліхтар і почав ображати її нецензурною лайкою та погрожував їй. Далі ОСОБА_28 покликала сусіда ОСОБА_29 , який під`їхав автомобілем до ОСОБА_20 , відкрили задні двері, а в цей час ОСОБА_27 підбіг до ОСОБА_20 , схопив його за груди та з коліна почав наносити йому удари, близько 3-х, в область грудей та кричав « ОСОБА_30 , щоб ти здох, от ти здохнеш побачиш»;

- протоколі слідчого експерименту від 05 січня 2021 року, згідно якого потерпіла ОСОБА_18 добровільно розказала та показала, що 22 жовтня 2020 року близько 22.30 год. прийшла ОСОБА_31 і сказала, що ОСОБА_27 наніс тілесні ушкодження ОСОБА_20 і той лежить під двором помирає. Вона вийшла, присвітила ліхтариком та побачила, що під двором лежить ОСОБА_20 , потягнула за рукав кофти і побачила, що рука була у крові. В цей момент до неї підбіг ОСОБА_27 , вихопив з її рук ліхтарик і замахнувся на неї кулаком та почав викрикувати на неї нецензурними словами. Вона відійшла до забора, а ОСОБА_27 ногами наніс біля 5 ударів по тулубу її сину ОСОБА_20 та кричав: «Здохни падло». Потім вони покликали сусіда ОСОБА_32 , щоб він на машині відвіз її сина до лікарні, але ОСОБА_27 був в стані алкогольного сп`яніння і всіляко заважав, розбив скло в машині та бив по машині. Потім знову підбіг до її сина та наніс удар ногою в область тулуба;

- протоколі слідчого експерименту від 24 жовтня 2020 року за участю підозрюваного ОСОБА_8 , згідно якого останній повідомив, що пам`ятає те, що відбувалось до вечірнього часу, а після вживання алкоголю він нічого не пам`ятає. По приїзду до с. Терехівка Чернігівського району Чернігівської області до господарства АДРЕСА_2 він разом з ОСОБА_9 та його цивільною дружиною ОСОБА_33 розпивав алкогольні напої. Далі ОСОБА_8 провів учасників слідчого експерименту до огорожі біля дороги та пояснив, що був в даному місці, а потім нічого не пам`ятає;

- висновку судово-цитологічної експертизи № 134-ц від 29 грудня 2020 року відповідно до якого в піднігтьовому вмісті зрізів з рук ОСОБА_8 знайдено кров людини, яка може походити від ОСОБА_8 , присутність крові ОСОБА_9 не виключається в якості домішку;

- висновку судово-імунологічної експертизи № 744 від 26 січня 2021 року відповідно до якої у слідах на спортивних штанях (об.№8,9) та сірих штанях (об.№10,11) знайдена кров людини, яка може походити від трупа ОСОБА_16 ;

- висновку судово-імунологічної експертизи № 697 від 23 грудня 2020 року, згідно якої у слідах на футболці (об.№1,2,3,4) та куртці (об.№5,6,7,8,9,10,11,12), вилучених у громадянина ОСОБА_8 , знайдена кров людини, при серологічному дослідженні якої в об`єктах №1,2,3,5,7,8,9,10,12 виявлено лише антиген H ізосерологічної системи АВО, який міг походити в тому числі і від трупа ОСОБА_16 (група 0(1). Походження антигену H в об`єктах №4,6,11 не виключається від домішку крові особи (осіб) з групою 0(1) з анти-А і анти-В, від самого трупа ОСОБА_9 (група 0(1);

- висновку судово-імунологічної експертизи № 696 від 23 грудня 2020 року відповідно до якої на металевому язичку бігунка від блискавки з резиновою накладкою які вилучені в ході огляду місця події маються нашарування речовини бурого кольору, яка є кров`ю людини та може походити і від трупа ОСОБА_16 ;

- висновках судово-медичних експертиз речових доказів № 152-МК, № 149-МК від 10 грудня 2020 року, куртки та двох спортивних штанів ОСОБА_8 , відповідно до яких виявлено сліди крові та в ході досліджувалися їх кількість, види та механізм їх утворення;

- висновку судово-медичної експертизи № 544 від 23 листопада 2020 року, згідно якої у ОСОБА_8 виявлені тілесні ушкодження, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що не спричинили короткочасного розладу здоров`я чи незначної стійкої втрати працездатності, та до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я чи незначну стійку втрату працездатності. Зазначені тілесні ушкодження могли утворитись за 1-2 доби до моменту проведення судово-медичної експертизи та можуть відповідати строку утворення 22 жовтня 2020 року;

- протоколі аудіо-, відеоконтролю особи від 31 грудня 2020 року, відповідно до якого ОСОБА_8 в камері затриманих ІТТ № 1 ГУНП в Чернігівській області при спілкуванні із співрозмовником розповів, що сусід робив грубу, обвинувачений приїхав з поїзда, почали випивати, останній сам пішов на нього, напились дуже, він приревнував його до своєї дружини, їй 25, йому 46.

Місцевий суд з достатньою повнотою перевірив всі доводи сторони захисту в судовому засіданні, виклав критичний аналіз окремих доказів. У своїх висновках суд першої інстанції навів мотиви, з яких взяв до уваги одні докази та відкинув інші, та обґрунтовано дійшов висновку про доведеність винуватості ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення і доводи, викладені стороною захисту в апеляційній скарзі, були предметом детального дослідження під час судового розгляду, вони отримали об`єктивну та належну оцінку в судовому рішенні, з якою погоджується колегія суддів апеляційного суду.

Також, суд дотримався вимог ст. 10 КПК України, створивши необхідні умови для виконання учасниками процесу своїх процесуальних обов`язків і здійснення наданих їм прав. Сторони користувалися рівними правами та свободою у наданні доказів, дослідженні та доведенні їх переконливості перед судом. Клопотання сторін кримінального провадження вирішені судом у відповідності до вимог КПК України.

Суд першої інстанції, з`ясувавши передбачені ст. 91 КПК України обставини, що належать до предмета доказування, встановив факт наявності суспільно небезпечного діяння й обґрунтовано визнав доведеною винуватість ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

Фактичні дані, які покладено в основу вироку і на яких ґрунтується обвинувачення ОСОБА_8 отримано в порядку, визначеному КПК України, вони узгоджуються між собою, були предметом безпосереднього дослідження суду, не викликають сумніву в законності їх збирання (формування) та процесуального закріплення. Тому ці дані в силу ст. 84 КПК України є доказами у кримінальному провадженні.

Вищенаведені докази перевірені судом першої інстанції з дотриманням вимог кримінального процесуального закону та їх обґрунтовано покладено в основу вироку, оскільки вони є належними, допустимими та достатніми.

Колегія суддів погоджується з судом першої інстанції та вважає обґрунтованим висновок зроблений на дослідженій сукупності належних та допустимих доказів, що конфлікт між обвинуваченим та ОСОБА_9 розпочався та відбувався у будинку у результаті раптово виниклих неприязних відносин, обумовлених ревнощами ОСОБА_9 , що підтверджують свідки ОСОБА_11 та ОСОБА_10 та виявлені у будинку сліди крові, які походять від потерпілого. Далі за показаннями свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_10 вони перемістились на вулицю, куди ведуть і сліди крові потерпілого. Наявність конфлікту з потерпілим ОСОБА_9 підтвердив і обвинувачений у ході слідчого експерименту та в ході аудіо-, відеоконтролю особи. Виявлені в обвинуваченого тілесні ушкодження підтверджують наявність конфлікту, а виявлені у потерпілого тілесні ушкодження у вигляді різаної рани правої кисті, за висновком судово-медичної експертизи могли утворитись в процесі самозахисту. На одязі обвинуваченого виявлено сліди крові, які можуть походити від потерпілого. Спричинення тілесних ушкоджень ногами лежачому потерпілому у присутності потерпілої ОСОБА_18 та свідка ОСОБА_10 і перешкоджання обвинуваченим доставці потерпілого в лікарню свідчить про бажання останнього настання смерті потерпілого та його відношення до наслідків своїх дій.

Доводи захисника щодо відсутності неприязних відносин та будь-якого конфлікту між потерпілим та обвинуваченим, на переконання судової колегії є таким, що не відповідає дійсності, оскільки свідок ОСОБА_10 в своїх показаннях, як в ході судового розгляду в місцевому суді, так і під час проведення слідчого експерименту, ствердно вказувала на протилежне. А саме, що того дня між ОСОБА_9 та ОСОБА_8 відбувся конфлікт через відмову загиблого продовжити працювати, а згодом, під час розпиття спиртних напоїв, між останніми був конфлікт через ревнощі до обвинуваченого з боку ОСОБА_34 і вона чула штовханину між ними на вулиці, куди останні виходили перекурити.

Крім-того, згідно протоколу аудіо-, відеоконтролю особи від 31 грудня 2020 року, ОСОБА_8 в камері затриманих ІТТ № 1 ГУНП в Чернігівській області при спілкуванні із співрозмовником повідомив, що в ході розпиття напоїв його приревнував загиблий до своєї дружини. Тобто, прямо підтвердив наявність конфліктної ситуації з ОСОБА_9 незадовго до загибелі останнього.

Твердження захисника ОСОБА_7 , що показання свідка ОСОБА_10 не можуть бути достовірним та достатнім доказом, через її зацікавленість у кримінальному провадженні, оскільки вона являється співмешканкою загиблого та на час подій перебувала в стані алкогольного сп`яніння, не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду.

Щодо показань зазначеного свідка колегія суддів враховує, що показання ОСОБА_10 є послідовними, узгоджуються, як з показаннями інших свідків так і з іншими доказами у кримінальному провадженні щодо перебігу досліджуваних подій, зокрема, перебіг описаних нею подій в ході судового провадження підтверджується поясненнями наданих в ході проведення слідчого експерименту за її участі, про наявність конфлікту, як зазначено вище, було підтверджено і самим ОСОБА_8 під час проведенні слідчої дії. Об`єктивних доказів чи даних, які б могли поставити під сумнів достовірність показань свідка ОСОБА_10 стороною захисту суду надано не було. А доводи з даного приводу зводяться лише до намагання викликати необґрунтовані сумніви до належних та допустимих доказів.

З зазначених підстав колегія судів не бере до уваги аналогічні посилання сторони захисту відносно показань свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , які були оцінені судом не кожен окремо, а лише в сукупності з усіма доказами у справі, що дає змогу встановити повну та беззаперечну картину досліджуваних подій на підставі достовірних даних.

Твердження сторони захисту, що тілесні ушкодження ОСОБА_9 могла спричинити інша особа, спростовуються показами свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_10 , які, згідно їх показань, перебували разом у одній кімнаті пили чай, а десь приблизно через півгодини виявили відсутність обвинуваченого та потерпілого і почали їх шукати та знайшли на вулиці: лежачого потерпілого з тілесними ушкодженнями, а обвинувачений в цей час неподалік стукав у хвіртку до сусідів.

Судження захисника, викладені в апеляційній скарзі, що не є беззаперечними доказами винуватості висновки судово-медичних, імунологічних експертиз і наявність у обвинуваченого на тілі тілесних ушкоджень у вигляді саден та слідів крові на його одязі, а внаслідок негласних слідчих (розшукових) дій, аудіо - відеоконтролю, взагалі жодної обставини події не встановлено, на переконання судової колегії не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду з огляду на наступне.

Надаючи оцінку цим доказам у своїй сукупності, у колегії суддів відсутні сумніви у їх належності та допустимості. Ці докази суд вважає достатніми для доведеності винуватості обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, а тому не вбачає підстав визнати наведені у вироку висновки суду такими, що не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, оскільки наведені докази оцінені в сукупності і нормативно правовими актами не встановлена імперативна вимога щодо доказів прямо та однозначно підтверджувати висунуте обвинувачення.

Крім того, відповідно до ч.1 ст. 85 КПК України, належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

При цьому слід відзначити, зокрема, що виявлені у будинку сліди крові висновками експертиз підтверджують її походження від потерпілого, а у останнього малися рани, відкрите джерело крові. Також, виявлені сліди крові ведуть до місця, де було виявлено потерпілого. Крім того, виявлені у потерпілого тілесні ушкодження у вигляді різаної рани правої кисті, за висновком судово-медичної експертизи могли утворитись в процесі самозахисту, а на одязі обвинуваченого виявлено сліди крові, які можуть походити від потерпілого.

З аналогічних підстав не заслуговують на увагу і доводи захисника відносно недостовірності доказу - результату НСРД аудіо-, відеконтролю особи, оскільки вказаний доказ також брався до уваги при ухваленні вироку лише в сукупності з іншими доказами.

Посилання апеляційної скарги, що стороною обвинувачення не надано доказів наявності на обвинуваченому слідів знаряддя злочину, який так і не був встановлений під час досудового розслідування, апеляційний суд не може визнати обґрунтованими, оскільки висновком судово-медичної експертизи № 981 від 24 грудня 2020 року встановлено, що виявлені тілесні ушкодження на трупі громадянина ОСОБА_9 у вигляді колото-різаних ран утворились від дії одностороннє-гострого колюче-ріжучого предмету типу клинка ножа, що мав обушок з помірно вираженими ребрами.

Тобто, визначено характеризуючі ознаки знаряддя злочину, хоча останнього і не було знайдено в ході досудового розслідування. Крім того, колегія суддів враховує, що ніж, за своїми характеризуючими ознаками, при його утриманні за руків`я, не повинен залишати слідів на руках користувача. При цьому зазначення стороною захисту вказаних обставин одним чином не спростовує сукупність достовірних доказів вини ОСОБА_8 .

З урахуванням зазначеного, судом першої інстанції було належним чином встановлено та описано у вироку всі обставини справи та вказано, що сукупність всіх обставин вчиненого діяння, доведеність спрямованості умислу на умисне вбивство потерпілого, локалізація заподіяння тілесного ушкодження та знаряддя, яким його завдано, свідчать про те, що обвинувачений бажав настання смерті потерпілого, тобто вбачається суб`єктивна ознака сторони складу такого злочину, як умисне вбивство. Що стосується мотиву, яким керувався ОСОБА_8 , то судом також встановлено, що вбивство відбулося через конфлікт між обвинуваченим та ОСОБА_9 на ґрунті особистих неприязних відносин, обумовлених ревнощами останнього. З урахуванням викладеного, доводи захисника в апеляційній скарзі про недоведеність умислу вчинення ОСОБА_8 вбивства ОСОБА_35 є безпідставними.

Суд першої інстанції, на підставі досліджених доказів дійшов належного висновку, що про умисел обвинуваченого на вчинення вбивства свідчить і його поведінка відразу після скоєння злочину, а саме те, що він не викликав швидкої медичної допомоги, а навпаки намагався накинутись на свідка ОСОБА_18 , нецензурно висловлювався на адресу потерпілого та перешкоджав його доставці в лікарню, при цьому ще завдав останньому тілесних ушкоджень ногами.

Не є обґрунтованими і доводи у апеляційній скарзі захисника про доведення винуватості особи поза розумним сумнівом.

Так, частиною 2 ст. 17 КПК передбачено, що винуватість особи має бути доведена поза розумним сумнівом. На переконання колегії суддів, у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_8 цей стандарт доведення винуватості цілком дотримано. Адже за допомогою належних, допустимих та достовірних доказів, що були дослідженні в суді, суд апеляційної інстанції обґрунтовано дійшов висновку про те, що існує єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити факти, встановлені в суді, а саме винуватість ОСОБА_8 вбивстві потерпілого ОСОБА_9 .

За наведених підстав, колегія суддів приходить до безумовного висновку про те, що вина ОСОБА_8 повністю знайшла своє підтвердження в ході судового розгляду, а його дії, судом першої інстанції, кваліфіковані вірно за ч. 1 ст. 115 КК України.

Що стосується покарання, призначеного обвинуваченому, то колегія суддів враховує наступне.

Згідно норм ст. 65 КК України суд призначає покарання: у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочини, має бути призначено покарання, необхідне і достатнє для їх виправлення та попередження нових злочинів.

При обранні обвинуваченому ОСОБА_8 виду та міри покарання, місцевий суд вірно врахував ступінь тяжкості скоєного ним кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, характеристику за місцем проживання та за місцем служби, стан його здоров`я, думку потерпілої. Прийняв до уваги відсутність обставин, що пом`якшують покарання та наявність обставини, яка обтяжує покарання - вчинення кримінального правопорушення у стані алкогольного сп`яніння, і вмотивовано дійшов висновку про можливість призначити ОСОБА_8 покарання в межах встановленої санкцією інкримінованої статті.

Із цим висновком погоджується колегія суддів, оскільки, судом першої інстанції при винесенні вироку ОСОБА_8 дотримано вимоги ст.ст. 50, 65 КК України, а визначений розмір покарання є достатнім і необхідним для його виправлення та попередження нових злочинів, відповідає особі обвинуваченого та ступеню тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

Порушень кримінального процесуального закону, які тягнуть зміну чи скасування вироку суду першої інстанції, при апеляційному розгляді не встановлено.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника-адвоката ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Чернігівського районного суду Чернігівської області від 25 жовтня 2021 року щодо ОСОБА_8 без змін.

Згідно ч. 4 ст. 532 КПК України дана ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку відповідно до ст.426 КПК України протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим в той самий строк з дня вручення копії ухвали.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4