Заводський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 311/3675/20
Провадження №: 1-і/332/29/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 листопада 2022 р. м. Запоріжжя

Заводський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши в режимі відеоконференції у судовому засіданні в залі суду м. Запоріжжя клопотання прокурора Василівської окружної прокуратури Запорізької області ОСОБА_3 про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровськ, громадянина України, офіційно не працевлаштованого, не одруженого, на утриманні неповнолітніх або малолітніх дітей не має, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого в силу ст. 89 КК України,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 289, ч.ч.1, 3 ст. 357 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Прокурор Василівської окружної прокуратури Запорізької області ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів, який закінчується 07.11.2022 року, оскільки, на думку прокурора, ризики, передбачені ст. 177 КПК України, а саме: переховування від суду та вчинення іншого кримінального правопорушення, на даний час не зникли, не зменшилися, та продовжують існувати, також виключають можливість зміни міри запобіжного заходу на більш м`який, так, як альтернативні запобіжні заходи на даний час не зможуть забезпечити належний рівень процесуальної поведінки обвинуваченого.

Прокурор у судовому засіданні підтримав клопотання та надав аналогічні пояснення, що вказані у клопотанні.

Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник адвокат ОСОБА_6 заперечували проти клопотання прокурора стосовно продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, просили змінити запобіжний захід на домашній арешт за місцем реєстрації та проживання обвинуваченого.

Так, захисник зазначив, що прокурором не доведені ризики, якими обґрунтовується застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Суд заслухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали кримінального провадження, дійшов до наступного висновку.

Як вбачається з матеріалів клопотання, в провадженні Василівського районного суду Запорізької області перебуває кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0000491 від 07.10.2020 відносно ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 289, ч.ч. 1, 3 ст. 357 КК України.

09.10.2020 ухвалою слідчого судді Василівського районного суду Запорізької області до ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 07.12.2020, який неодноразово було продовжено.

Так, ухвалою Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 09.09.2022 було продовжено строк тримання під вартою відносно ОСОБА_4 на 60 днів, тобто до 07.11.2022.

На підставі розпорядження Голови Верховного Суду України № 49/0/9-22 від 14.09.2022 територіальну підсудність судових справ Василівського районного суду Запорізької області змінено на Заводський районний суд м. Запоріжжя.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 цього Кодексу.

За змістом ст. 199 КПК України підставою для продовження строку тримання під вартою є обставини, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

У судовому засіданні прокурор належним чином мотивував своє клопотання, заявивши, що обвинуваченому ОСОБА_4 інкримінується вчинення кримінальних правопорушень, одне з яких законодавцем віднесено до категорії тяжких злочинів, санкція статті передбачає покарання від 5 до 8 років позбавлення волі. Крім того, ОСОБА_4 , раніше не судимий в силу ст. 89 КК України, відносно ОСОБА_4 є ще два обвинувальних актів, на підставі яких останній обвинувачується у ряді корисливих злочинів, крім того ОСОБА_4 офіційно не працевлаштований, не має постійного джерела доходів, неодружений, малолітніх або неповнолітніх дітей не має, а отже має слабкі соціальні зв`язки, що вказує на те, що обвинувачений може продовжити скоювати злочини та вжити заходів, щоб уникнути відповідальності.

Суд не погоджується із доводами сторони захисту про можливість зміни запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на домашній арешт, з підстави того, що ризики, які існували під час обрання запобіжного заходу, що виправдовують тримання обвинуваченого під вартою не зменшились, та не дозволяють застосувати до обвинуваченого альтернативні види запобіжних заходів, та не здатні забезпечити його належну процесуальну поведінку, оскільки обвинувачений не працевлаштований, неодружений, малолітніх або неповнолітніх дітей немає, отже не має стійких соціальних зв`язків, тяжкість вчиненого кримінального правопорушення та строк покарання, який передбачений санкцією статті, а також наявність ще кримінальних проваджень відносно обвинувачено свідчать про можливість переховування від суду, а отже наявний ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст.177 КПК України, вчинити інше кримінальне правопорушення, що є ризиком, передбаченим п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Також судом врахований той факт, що розгляд справи з об`єктивних причин не може бути закінчений до спливу раніше визначеного строку тримання під вартою.

В той же час, суд вважає, що застосований до обвинуваченого запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, хоча й обмежує права та свободи останнього, однак відповідає характеру суспільного інтересу, підставам та меті його застосування, що, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги свободи особистості. Всі ці обставини в своїй сукупності свідчать про наявність ризиків, визначених в ч. 1 ст. 177 КПК України, що у взаємозв`язку з обвинуваченням у вчиненні тяжкого злочину є підставою для продовження дії найсуворішого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Отже, будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, для застосування стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, в судовому засіданні не встановлено, тому клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою підлягає задоволенню.

Зважаючи на складність у викладенні повного тексту рішення суду, на що може бути витрачений значний час, суд вважає за необхідне проголосити його вступну та резолютивну частини.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 197, 331, 372, 376 КПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора Василівської окружної прокуратури Запорізької області ОСОБА_3 про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 - задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 (шістдесят) днів, тобто до 01 січня 2023 року.

Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали виготовлено 07 листопада 2022 року.

Суддя ОСОБА_1