ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 березня 2023 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справах та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду у складі:

головуючого: ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2

ОСОБА_3

при секретарі ОСОБА_4

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

розглянула у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження внесеного до ЄРДР за № 0002526 від 20 серпня 2022 року відносно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця м. Чернівці, освіта середня, неодруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

- 15 травня 2017 року вироком Шевченківського районного суду м. Чернівці за ч. 2 ст. 307, ч. 1 ст. 307, ч. 1 ст. 70 КК України до позбавлення волі строком на 6 років із конфіскацією майна;

- 23 квітня 2020 року ухвалою Сокирянського районного суду Чернівецької області замінено ОСОБА_6 не відбуту частину покарання у виді позбавлення волі, призначену 15 травня 2017 року вироком Шевченківського районного суду м. Чернівці, строком 1 рік 1 місяць 10 днів більш м`яким покаранням у виді виправних робіт по місцю роботи з відрахуванням в дохід держави 20% його заробітку

КП №11-кп/822/102/23 Головуючий у І інстанції: ОСОБА_7

Категорія: ст. 309 КК України Доповідач: ОСОБА_1

строком 1 рік 1 місяць 10 днів, звільненому від відбування вказаного покарання 05 липня 2021 року,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, за апеляційною скаргою прокурора Чернівецької окружної прокуратури ОСОБА_8 на вирок Шевченківського районного суду м. Чернівці від 03 січня 2023 року, -

У С Т А Н О В И Л А:

Вироком Шевченківського районного суду м. Чернівці від 03 січня 2023 року Кіцана визнано винуватим ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, та призначено йому покарання у виді штрафу в розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень у дохід держави.

Стягнуто з засудженого ОСОБА_6 на користь держави витрати за проведення експертизи у розмірі 2454 (дві тисячі чотириста п`ятдесят чотири) гривні 14 копійок.

Вирішено долю речових доказів.

Згідно оскаржуваного вироку, обвинувачений ОСОБА_6 у невстановленому для органу досудового розслідування час, місце та обставинах незаконно, протиправно, шляхом привласнення знайденого придбав два згортки фольги із психотропною речовиною, обіг якої обмежено - амфетамін, у формі порошкоподібної речовини білого кольору, які зберігав при собі для власного вживання до 17 год. 12 хв. 22 вересня 2022 року.

У подальшому, 22 вересня 2022 року у період часу з 17 год. 12 хв. по 17 год. 15 хв. працівниками поліції в присутності понятих у ході проведення санкціонованого обшуку за адресою: АДРЕСА_2 у помешканні ОСОБА_6 виявлено та вилучено два згортки фольги із порошкоподібною речовиною білого кольору, яка відповідно до висновку експерта №СЕ-19/126-22/6859-НЗПРАП від 28.11.2022, містять у своєму складі психотропну речовину, обіг якої обмежено - амфетамін, загальною масою 0,1794 г., та згорток фрагменту фольги з залишками нашарування порошкоподібної речовини білого кольору, які відповідно до висновку експерта №СЕ-19/126-22/6860-НЗПРАП від 30 листопада 2022 року, містять в своєму складі психотропну речовину, обіг якої обмежено - амфетамін, масою 0,0010 г.

Отже, ОСОБА_6 своїми діями, в порушення вимог ст. 7 Закону України «Про обіг в Україні наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів», незаконно придбав та зберігав при собі без мети збуту психотропну речовину, обіг якої обмежено - амфетамін, загальною масою 0,1804 г.

На вказаний вирок суду прокурор подала апеляційну скаргу, в якій просить вирок суду першої інстанції скасувати в частині призначеного покарання та ухвалити новий, яким визнати ОСОБА_6 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України та призначити йому покарання у вигляді трьох тисяч неоподатковуваних розмірів доходів громадян.

Апеляційній доводи мотивує тим, що будь-якого активного сприяння розкриттю злочину з боку ОСОБА_6 в ході досудового розслідування не встановлено, оскільки обвинувачений нових обставин, які були б не відомі органу досудового розслідування, джерел придбання психотропної речовини - амфетаміну, не надав.

Посилається на те, що суд першої інстанції не визначив обставин, що обтяжують покарання, оскільки обвинувальний акт щодо ОСОБА_6 містить зазначення про таку обставину, що обтяжує покарання, як рецидив злочину.

Вказує, що призначене судом першої інстанції покарання не відповідає тяжкості вчиненого злочину та особі обвинуваченого.

Зауважує, що згідно матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення за ч. 1 ст. 309 КК України в період незнятої та непогашеної судимості.

Вважає, що вищевказані обставини свідчать про те, що ОСОБА_6 не бажає стати на шлях виправлення, що підвищує його суспільну небезпечність, а тому потребує застосуванню підсилених заходів кримінально-виправного характеру.

Заслухавши суддю-доповідача, який виклав зміст оскаржуваного вироку, доводи, викладені в апеляційній скарзі, думку прокурора, яка підтримала апеляційну скаргу в повному обсязі, думку обвинуваченого, який просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а вирок суду першої інстанції без змін, обговоривши доводи апеляційної скарги, провівши судові дебати, надавши ОСОБА_6 останнє слово, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Згідно ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Вина обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, як незаконне придбання, зберігання наркотичних засобів без мети збуту, встановлена судом першої інстанції на підставі показань ОСОБА_6 , який послідовно, в повному обсязі визнавав обвинувачення, в зв`язку з чим суд першої інстанції визнав недоцільним дослідження інших доказів щодо обставин кримінального провадження, які ніким не оспорювалися, та розглянув кримінальне провадження у порядку, визначеному у статтями 381-382 КПК України.

В апеляційній скарзі прокурор, як зазначалось, не оспорює доведеність вини і кваліфікацію дій обвинуваченого, встановлених у вироку суду, оскаржує вирок суду тільки в частині призначеного покарання та просить збільшити розмір покарання у вигляді штрафу.

Апеляційний суд при перегляді судового рішення, відповідно до вимог ч. 3 ст. 404 КПК України, дослідив зазначені у вироку обставини та вважає, що суд першої інстанції при призначенні покарання дотримався вимог кримінального закону.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 65 КК України, суд призначає покарання в межах, установлених у санкції статті Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин відповідно до положень Загальної частини КК України враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Згідно до статей 50, 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Суд першої інстанції при визначенні виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , відповідно до приписів ст. 65 КК України, врахував характер та ступень тяжкості вчиненого проступку, особу винного, зокрема, те що обвинувачений раніше судимий, має постійне місце проживання за адресою реєстрації, на обліку лікаря-психіатра не перебуває, неодноразово звертався за допомогою до лікаря-нарколога.

Згідно ст. 66 КК України, суд першої інстанції визнав обставину, що пом`якшують покарання - щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Враховуючи приписи ст. 67 КК України, суд першої інстанції встановив обставину, що обтяжує покарання, а саме рецидив злочину.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дотримався вимог статей 65-67 КК України, врахував характер та ступень тяжкості вчиненого злочину, особу винного ОСОБА_6 , а також наявності обставини, що пом`якшує покарання та наявність обставини, що обтяжує покарання, з урахуванням розміру виявлених наркотичних засобів, прийшов до обґрунтованого висновку про те, що обвинуваченому необхідно призначити у межах санкції ч. 1 ст. 309 КК України покарання - у вигляді штрафу в розмірі одної тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень в дохід держави, яке є необхідним та достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

Доводи в апеляційній скарзі про те, що суд першої інстанції при визначенні покарання не врахував обставини, що обтяжують покарання, не можуть бути прийняті до уваги, так як спростовуються змістом вироку суду першої інстнації, в якому враховані та належним чином вмотивовані висновки про призначення покарання, у тому числі дані щодо особи обвинуваченого та обставину, що обтяжує покарання, на яку посилається сторона обвинувачення в своїй апеляційній скарзі.

Таким чином, прокурор в апеляційній скарзі не зазначив обставин та не надав доказів, які б свідчили про наявність будь-яких інших обставин, що обтяжують покарання та наявність у обвинуваченого інших обставин, які негативно його характеризують, які б були не враховані судом.

Погоджуючись з позицією суду першої інстанції, колегія суддів враховує також практику Верховного Суду (постанова ВС від 09 жовтня 2018 року у справі №756/4830/17-к), згідно якої визначені у ст. 65 КК України загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності, завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання.

У п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» роз`яснено, що призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

На основі засад законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, з урахуванням конкретних обставин справи, з урахуванням обставин вчинення інкримінованого кримінального правопорушення, даних щодо особи обвинуваченого, апеляційний суд вважає, що передбачених законом підстав для призначення обвинуваченому більш тяжкого покарання не вбачається.

Призначене покарання є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів, а також відповідає тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

З огляду на викладене, за результатами перевірки доводів апеляційної скарги та матеріалів кримінального провадження, невідповідності призначеного судом покарання або неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, які були б підставою для скасування чи зміни вироку першої інстанції або ставили б під сумнів законність та його обґрунтованість, колегія суддів не вбачає, а тому підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Відповідно до положень п. 1 ч. 1 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити вирок без змін.

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а вирок суду першої інстанції підлягає залишенню без змін.

На підставі вищевикладеного, керуючись статтями ч. 2 ст. 376, ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів Чернівецького апеляційного суду, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора Чернівецької окружної прокуратури ОСОБА_8 - залишити без задоволення, а вирок Шевченківського районного суду м. Чернівці від 03 січня 2023 року стосовно ОСОБА_6 - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення проте може бути оскаржена до Касаційного кримінального суду у складі Верховного суду протягом трьох місяців з моменту її проголошення.

Головуючий, суддя [підпис] ОСОБА_1

Судді: [підпис] ОСОБА_2

[підпис] ОСОБА_3