Справа № 629/5256/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.10.2022 місто Дніпро

Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська у складі:

судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в режимі дистанційного судового провадження в залі суду обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000501 від 16.09.2021 відносно: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки міста Горлівка Донецької області, громадянки України, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , за її обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 366-3 КК України,

за участю: прокурора ОСОБА_4 , захисника адвоката ОСОБА_5 , обвинуваченої ОСОБА_3 (які приймають участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції),

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшов обвинувальний акт відносно ОСОБА_3 за її обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 366-3 КК України.

Обвинувальний акт містить наступний виклад фактичних обставин кримінального правопорушення та правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність:
« ОСОБА_3 , на підставі Наказу № 65к від 14.10.2010 року займає посаду начальника планово-економічного відділу ПУМА ДП «УКРХІМТРАНСАМІАК», у зв`язку з чим, ОСОБА_3 являється особою, уповноваженою на виконання функцій держави та є суб`єктом декларування. Відповідно до ч. 1 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції» особи зазначені у пункті 1, підпункті «а», пункту 2 частини першої статті 3 цього Закону, зобов`язані щорічно до 1 квітня подавати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік за формою, що визначається Національним агентством.
Відповідно до підпункту 1 пункту 5 розділу II Порядку формування, ведення та оприлюднення (надання) інформації Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування затвердженого Рішенням Національного агентства з питань запобігання корупції № 3 від 10.06.2016 р., зареєстроване в Міністерстві юстиції України від 15.07.2016 року за № 959/29089, щорічна декларація суб`єкта декларування подається у період з 00 годин 00 хвилин 01 січня до 00 годин 00 хвилин 01 квітня року, наступного за звітнім роком.
Така декларація охоплює звітній рік (період з 1 січня до 31 грудні включно), що передує року, в якому подається декларація та містить інформацію станом на 31 грудня звітного року.
Відповідно до п. 6 Попередження про обмеження, обов`язки та заборони, встановлені Законом України «Про запобігання корупції», Антикорупційною програмою ДП «Укрхімтрансаміак» під час роботи на підприємстві, посадові особи Підприємства, наділені повноваженнями здійснювати адміністративно-господарські та організаційно-розпорядчі функції, є суб`єктами декларування та відповідно до вимог ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції» шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентство з питань запобігання корупції зобов`язані:
- щорічно до 01 квітня подавати декларацію за минулий рік за формою, що затверджена НАЗК;
- не пізніше для звільнення подавати декларацію, яка охоплює період, який не був охоплений деклараціями, раніше поданими, та містить інформацію на останній день такого періоду;
- подавати декларацію до 01 квітня року, наступного за звітнім роком, у якому було припинено таку діяльність. Така декларація охоплює звітній рік (період з 01 січня до 31 грудня включно), що передує року, в якому подається декларація.
В порушення вказаних норм, будучи ознайомленою із Наказом № 76 від 17.02.2021 року ПУМА ДП «УКРХІМТРАНСАМІАК» про затвердження Переліку посад в ПУМА ДП «Укртрансхімаміак», перебування на яких передбачає подання декларацій згідно з вимогами закону України «Про запобігання корупції», будучи попередженою про обов`язки та заборони, встановлені Законом України «Про запобігання корупції», Антикорупційною програмою ДП «Укрхімтрансаміак» під час роботи на підприємстві, про своєчасне подання посадовими особами Підприємства, наділених повноваженнями здійснювати адміністративно-господарські та організаційно-розпорядчі функції, у ОСОБА_3 виник умисел на умисне неподання декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави, передбаченої Законом України "Про запобігання корупції".
Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_3 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, розуміючи передбачену законом вимогу щодо необхідності подачі ним щорічної декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави, передбаченої законом України «Про запобігання корупції» за 2020 рік, у період з 01.01.2021 року до 01.04.2021 року, зазначену декларацію умисно не подала, що підтверджується листом НАЗК № 47-07/67501-21 від 09.09.2021 року, згідно якого ОСОБА_3 станом на 08.09.2021 року не проходила етап реєстрації в «Єдиному державному реєстрі декларації осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування».

Дії ОСОБА_3 кваліфіковані за ст. 366-3 КК України, як такі, що виразились в умисному неподанні суб`єктом декларування декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави, передбаченої Законом України «Про запобігання корупції».

В підготовчому судовому засіданні:
- прокурор ОСОБА_4 вважав можливим призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акта;
- захисник ОСОБА_5 та обвинувачена ОСОБА_3 вважали необхідним повернути обвинувальний акт прокурору, оскільки 20.10.2021 захисник під час ознайомлення з матеріалами кримінального провадження № 0000501 виявив на аркуші 5 матеріалів провадження постанову від 16.09.2021 про призначення групи прокурорів у кримінальному провадженні, складену від імені керівника Лозівської окружної прокуратури Харківської області, яка не підписана керівником Лозівської окружної прокуратури Харківської області.
На думку захисника, відсутність станом на 20.01.2021 підпису керівника Лозівської окружної прокуратури Харківської області в постанові про призначення групи прокурорів від 16.09.2021, свідчить про те, що процесуальне керівництво у вищевказаному провадженні так і не було визначено жодному з прокурорів, зазначених в цій постанові, а тому обвинувальний акт затверджений посадовою особою органу прокуратури, що не була наділена відповідними процесуальними повноваженнями прокурора у цьому провадженні.
Отже, на думку захисника, прокурор Лозівської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_4 , від імені якого підписано та затверджено обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000501, не наділений повноваженнями здійснювати нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням, а тому він не мав права затверджувати обвинувальний акт.
Захисник вважає, що така обставина є беззаперечною підставою для повернення обвинувального акту прокурору.

Суд, вислухавши думки учасників судового провадження, дослідивши зміст обвинувального акта відносно ОСОБА_3 , вважає, що даний обвинувальний акт підлягає поверненню прокурору Лозівської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_4 , як такий, що не відповідає вимогам ст. 291 КПК України, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 3) ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про повернення обвинувального акту, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.

Однією із складових права обвинуваченого на справедливий суд, передбаченого Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, це право бути негайно і детально поінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причини обвинувачення, висунутого проти нього (пп. а) п. 3 ст. 6 Конвенції).

Як зазначив в своїй прецедентній практиці Європейський суд з прав людини, а саме: в рішенні «Абрамян проти Росії» від 09.10.2008 (далі ЄСПЛ), у тексті підпункту "а" п. 3 ст. 6 Конвенції вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення (рішення від 19.12.1989 у справі «Камасінскі проти Австрії», N 9783/82, п. 79).?

Положення підпункту "а" п. 3 cт. 6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду (рішення ЄСПЛ від 25.03.1999 у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції" [ВП], N 25444/94, п. 52; рішення ЄСПЛ від 25.07.2000 у справі «Матточіа проти Італії», N 23969/94, п. 58; рішення ЄСПЛ від 20.04.2006 у справі «І.Н. та інші проти Австрії», N 42780/98, п. 34).

Зміст обвинувального акту, порядок його складання та затвердження, а також які документи долучаються до нього передбачені статтею 291 КПК України, вимогам якої не відповідає обвинувальний акт відносно ОСОБА_3 .

Відповідно до п. 5) ч. 2 ст. 291 КПК України в обвинувальному акті має бути наведено виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Так «формулювання обвинувачення», як складової частини обвинувального акта, має визначатись у логічному зв`язку з положеннями ст. 373 КПК України, які визначають вимоги до змісту вироку та оперують поняттям «формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним».

Зокрема, п. 2) ч. 3 ст. 373 КПК України визначено, що у мотивувальній частині вироку, в разі визнання особи винуватою, зазначається формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення.

Таким чином, на підставі встановлених прокурором фактичних обставин кримінального правопорушення зміст формулювання обвинувачення, як складової частини обвинувального акта, яке лише буде підлягати доведенню під час судового розгляду, має містити формулювання вчиненого особою діяння, передбаченого КК України, із зазначенням місця, часу, способу вчинення, наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів його вчинення, інакше б законодавець в п. 5) ч. 2 ст. 291 КПК України не виокремлював фактичні обставини кримінального правопорушення від формулювання обвинувачення.

Проте, слідчий, з чим погодився прокурор, виклав в обвинувальному акті лише фактичні обставини кримінального правопорушення та правову кваліфікацію дій ОСОБА_3 , через що прокурор буде позбавлений права усунути даний недолік обвинувального акта, оскільки виходячи зі змісту ч. 1 ст. 338 КПК України, з метою зміни правової кваліфікації та/або обсягу обвинувачення прокурор має право змінити обвинувачення, якщо під час судового розгляду встановлені нові фактичні обставини кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа. В даному ж випадку мова йде не про нові фактичні обставини кримінального правопорушення, а взагалі про відсутність такої складової обвинувального акту, як «формулювання обвинувачення», що з урахуванням вимог ст. 338 КПК України, не надасть прокурору у передбачений законом спосіб право змінити обвинувальний акт шляхом створення нової його складової частини, якщо така складова частина (формулювання обвинувачення) відсутня на момент складання обвинувального акту слідчим та його затвердження прокурором.

Іншими словами, приписи ст. 338 КПК України не дозволяють прокурору під час судового розгляду кримінального провадження змінити ту частину обвинувального акта, що відсутня, оскільки відсутній об`єкт зміни.

Відсутність в обвинувальному акті формулювання обвинувачення, порушує не тільки вимоги п. 5) ч. 2 ст. 291 КПК України, але й порушує право обвинуваченої на справедливий суд, передбачене ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, оскільки головуючий суддя, виконуючи приписи ч. 1 ст. 348 КПК України, після оголошення обвинувачення не зможе роз`яснити ОСОБА_3 суть обвинувачення за відсутності в обвинувальному акті формулювання обвинувачення, приймаючи до уваги і приписи ч. 1 ст. 337 КПК України щодо меж судового розгляду, які визначаються межами висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.

Згідно положень ст.ст. 368 та 374 КПК України під час судового розгляду суд з`ясовує питання чи мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується особа, а також повинен у вироку зазначити формулювання обвинувачення, яке пред`явлене особі. Проте, відсутність в обвинувальному акті формулювання обвинувачення унеможливить вирішення судом зазначених питань.

У зв`язку з цим слід зазначити, що Верховний Суд України у постанові від 24.11.2016 у справі № 5-328кс-16, переглядаючи судові рішення, зазначив, що закон вимагає обов`язкове відображення в обвинувальному акті трьох складників:
1) фактичних обставин кримінального правопорушення;
2) правової кваліфікації (в теорії кримінального процесу використовується назва «формула обвинувачення»);
3) формулювання обвинувачення.
При цьому, Верховний Суд України звернув увагу на необхідність дотримання правових позицій, викладених у міжнародних джерелах права. Так, у рішенні від 25.07.2000 у справі «Маттоціа проти Італії» Європейський суд з прав людини зазначив, що: «Обвинувачений у вчиненні злочину має бути негайно і детально проінформований про причину обвинувачення, тобто про ті факти матеріальної дійсності, які нібито мали місце і є підставою для висунення обвинувачення; а також про характер обвинувачення, тобто юридичну кваліфікацію згаданих фактів. Хоча ступінь «детальності» інформування обвинуваченого залежить від обставин конкретної справи, однак у будь-якому випадку відомості, надані обвинуваченому, повинні бути достатніми для повного розуміння останнім суті висунутого проти нього обвинувачення, що є необхідним для підготовки адекватного захисту. У цьому відношенні обсяг та доречність наданої обвинуваченому інформації слід оцінювати крізь призму положення, закріпленого у п. "b" ч. 3 ст. 6 Конвенції. Аналогічно слід оцінювати інформацію про зміни, які мали місце в обвинуваченні, включаючи зміни причини обвинувачення».

Надаючи оцінку доводам захисника ОСОБА_5 , щодо такої підстави для повернення обвинувального акту прокурору, як відсутність повноважень у прокурора ОСОБА_4 , як процесуального керівника по даному кримінальному провадженню, слід виходити з того, що прокурор ОСОБА_4 надав суду інформацію з Єдиного реєстру досудових розслідувань, з якої слідує, що керівник Лозівської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_6 16.09.2021 визначив прокурорів у кримінальному провадженні № 0000501 у складі ОСОБА_4 (старший) та ОСОБА_7 , що узгоджується з відомостями, які зазначені в обвинувальному акті щодо прокурорів, які є процесуальними керівниками у даному кримінальному провадженні та п. 1 Розділу ІІ Реєстру матеріалів досудового розслідування, а тому такі доводи сторони захисту не можуть бути прийняті судом до уваги під час вирішення питання щодо відповідності обвинувального акта відносно ОСОБА_3 вимогам ст. 291 КПК України

Крім того, зважаючи на приписи ч. 4 ст. 291 КПК України, суд на стадії підготовчого судового засідання не може входити в оцінку інших документів з матеріалів кримінального провадження, в тому числі щодо питання про їх належність та допустимість, а тому не оцінює фотокопії постанови керівника Лозівської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_6 від 16.09.2021 щодо визначення прокурорів у даному кримінальному провадженні, надані захисником ОСОБА_5 , при вирішенні питання щодо відповідності обвинувального акта відносно ОСОБА_3 вимогам ст. 291 КПК України.

В той же час, ті недоліки обвинувального акту, про які зазначено вище, не можуть бути усунуті під час підготовчого судового засідання або судового розгляду кримінального провадження № 0000501 від 16.09.2021 відносно ОСОБА_3 , у зв`язку з чим судом прийнято рішення в порядку п. 3) ч. 3 ст. 314 КПК України про повернення обвинувального акту прокурору.

Керуючисьп. 3) ч. 3 ст. 314, ст.ст. 369, 371, 372, ч. 2 ст. 376 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000501 від 16.09.2021 відносно ОСОБА_3 за її обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 366-3 КК України, - повернути прокурору Лозівської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_4 , як такий, що не відповідає вимогам ст. 291 КПК України, для усунення вказаних в мотивувальній частині ухвали недоліків.
Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду через Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська протягом семи днів з дня її оголошення.
Ухвала набирає законної сили після закінчення зазначеного строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію ухвали суду. Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.
Повний текст ухвали буде оголошений о 13:30 годині 27.10.2022.

Суддя: ОСОБА_1