ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 619/1277/21 Номер провадження 11-кп/814/2359/22Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2022 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:
головуючого ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
із секретарем ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у кримінальному провадженні № 0001202 за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_7 на ухвалу Котелевського районного суду Полтавської області від 29 вересня 2022 року,

встановила:
Цією ухвалою клопотання прокурора задоволено та

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю смт. Солоницівка Дергачівського району Харківської області, громадянину України, проживаючому за адресою:АДРЕСА_1 , неодноразово судимому,
обвинуваченому за ч.3 ст. 187 КК України,
продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів до 27.11.2022 включно.

З матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_6 обвинувачується за ч.3 ст. 187 КК України, а саме: у тому, що він 12.12.2020 за попередньою змовою з ОСОБА_8 о 01.00 год прийшли до місця проживання ОСОБА_9 , постукали у двері та коли потерпілий відкрив, забігли всередину квартири, спричинили ОСОБА_9 тілесні ушкодження, погрожували ножом, після чого викрали у потерпілого чоловічу сумку з грошовими коштами в сумі 30000 грн, водійським посвідченням на його ім`я, свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу, ключами від автомобіля, та зникли з місця події.
Продовжуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, суд мотивував ухвалення рішення наявністю на розгляді суду кримінального провадження щодо ОСОБА_6 у вчиненні особливо тяжкого злочину, поєднаного із насильством, наявністю ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, що продовжують існувати на момент розгляду, тому дійшов висновку, що жоден з більш м`яких запобіжних засобів не зможе запобігти ризикам.

На ухвалу суду обвинувачений подав апеляційну скаргу, у якій просить змінити йому запобіжний захід на більш м`який, а саме: на домашній арешт.

Також просить вирішити питання щодо відводу судді ОСОБА_1 , так як у задоволенні відводу було відмовлено, а повторну заяву про відвід судді проігноровано.

Свою апеляційну скаргу мотивує тим, що суд не надав належну оцінку тому, що він протягом тривалого часу перебуває під вартою, чим порушуються його права. Рішення суду ухвалено без аналізу зібраних доказів.

Вказує про порушення строку вручення клопотання про продовження строку тримання під вартою, так як клопотання йому надано за 5 хвилин до судового засідання.

В апеляційній скарзі захисник просить ухвалу суду скасувати та обрати ОСОБА_6 запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою.

Свої вимоги обґрунтувала тим, що суд у своєму рішенні не наводить ризиків, передбачених ст. 177 КПК України та обставин, які б вказували, що ризики не зменшилися або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання під вартою. Прокурором, зазначені в клопотанні ризики не доведено, не підтверджено доказами, а сама по собі тяжкість покарання не може бути підставою для продовження запобіжного заходу.

Вважає, що суд не надав належну оцінку тому, що обвинувачений має місце проживання, сплачує аліменти дитині, працює та отримує дохід, є особою з інвалідністю 3-ї групи та не має можливості отримати лікування в умовах ізоляції.

Інші учасники провадження ухвалу не оскаржували.

Заслухавши доповідача, перевіривши доводи апеляційних скарг та матеріали кримінального провадження, колегія суддів дійшла такого висновку.

Апеляційним судом встановлено, що на розгляді суду першої інстанції перебуває кримінальне провадження № 0001202 за обвинуваченням ОСОБА_6 та ОСОБА_8 за ч.3 ст. 187 КК України. В судовому засіданні 29 вересня 2022 року суд першої інстанції постановив ухвалу про продовження обвинуваченому ОСОБА_6 строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 27.11.2022 включно.

У відповідності до ч.1 ст.331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Нормами ч.2 цієї статті визначено, що вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Розглядаючи питання про продовження строку тримання під вартою, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, суд повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе.

Відповідно до вимог ст.194 КПК України, під час розгляду питання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним стороною обвинувачення.

За змістом кримінального процесуального закону (ст.199 КПК України), при розгляді клопотання про продовження строку тримання під вартою суд досліджує матеріали провадження на предмет законності й обґрунтованості застосування даного запобіжного заходу, з`ясовує конкретні причини тривалого строку розгляду справи і тримання особи під вартою, інші обставини, необхідні для вирішення справи, чи не з`явилися причини, що дозволяють скасувати тримання під вартою та обрати інший запобіжний захід, тощо.

Суд першої інстанції, оцінивши в сукупності всі обставини, що враховуються при розгляді питання про продовження строку тримання під вартою, постановив ухвалу з дотриманням приписів статей 177, 183, 197, 199 та 331 КПК України.

Ухвалюючи рішення, суд врахував положення наведених вище норм процесуального закону та дійшов правильного висновку про доведеність наявності обставин, передбачених ч.1 ст.194 КПК України, вірно пославшись на обґрунтованість підозри та те, що існують ризики, передбачені ст.177 КПК України, які були підставою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованих злочинів судом перевірялося неодноразово під час обрання та продовження строку запобіжного заходу. 09.03.2021 було складено обвинувальний акт, який направлений до суду. Тому, всі доводи щодо наявність або відсутності вини обвинуваченого мають вирішуватися судом під час судового провадження. На даному етапі судового розгляду суди позбавлені можливості вирішувати ці питання до розгляду справи по суті. Строки тривалості розгляду справи судом не впливають на обґрунтованість підозри.

Тому, враховуючи тяжкість злочину, інкримінованого ОСОБА_6 , який є особливо тяжким, за який передбачено покарання від 7 до 12 років позбавлення волі, те, що злочин вчинено за попередньою змовою групою осіб, поєднаного з насильством, даних про особу обвинуваченого, встановлених судом першої інстанції, те, що судовий розгляд у даному провадженні не завершено, суд дійшов правильного висновку про продовження ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

При цьому, суд обґрунтовано послався на можливе покарання, яке загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим, оскільки відповідно до висновків Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків.

Отже, вказані вище обставини дають достатні підстави вважати про наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які були підставою для обрання запобіжного заходу та на час вирішення питання не зменшилися та продовжують існувати.

Наявність місця проживання та утриманців є явно недостатніми для обрання більш м`якого запобіжного заходу.

Також стороною захисту не надані жодні докази неможливості утримання обвинуваченого ОСОБА_6 в установі попереднього ув`язнення через стан здоров`я.

Клопотання про продовження строку запобіжного заходу прокурором було вручено обвинуваченому перед судовим засіданням, про що зазначає ОСОБА_6 , тобто йому було завчасно надано можливість ознайомитися зі змістом клопотання до його розгляду в судовому засіданні, а дотримання строку вручення клопотання є обов`язковим під час досудового розслідування.

Тобто, обвинувачений та його захисник не навели переконливих підстав для зміни запобіжного заходу на більш м`який або доказів, які б вказували, що більш м`який запобіжний захід здатний забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

Щодо доводів обвинуваченого ОСОБА_6 про вирішення питання про відвід судді ОСОБА_1 , необхідно зазначити, що на підставі ч.1 ст. 81 КПК України у разі заявлення відводу слідчому судді або судді, який здійснює судове провадження одноособово, його розглядає інший суддя цього ж суду, визначений у порядку, встановленому частиною третьою статті 35 цього Кодексу. У разі заявлення відводу одному, кільком або всім суддям, які здійснюють судове провадження колегіально, його розглядає цей же склад суду.

З вказаного вбачається, що суд апеляційної інстанції позбавлений можливості вирішувати питання щодо відводу судді суду першої інстанції.

За таких обставин, доводи апеляційних скарг щодо необґрунтованості ухвали є неспроможними.

З огляду на вказане, колегія суддів дійшла висновку, що ухвала суду є законною та обґрунтованою і підстави для її скасування відсутні, а тому у задоволенні апеляційних скарг необхідно відмовити.

Керуючись ст. 405, 419, 422-1КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Котелевського районного суду Полтавської області від 29 вересня 2022 року щодо ОСОБА_6 без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

Головуючий ОСОБА_2

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4