Справа № 1309/7139/12 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11/811/6/19 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2023 року м. Львів

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальну справу стосовно :

ОСОБА_6 , підозрюваних за ч.2 ст. 27, п.6, п.11, п.12 ч.2 ст. 115, ч.4 ст. 187, ч.2 ст. 342, ч.2 ст. 345, ч.3 ст. 357 КК України,

ОСОБА_7 , підозрюваних за ч.2 ст. 27, п.6, п.11, п.12 ч. 2 ст. 115, ч.4 ст. 187, ч.2 ст. 342, ч.2 ст. 345, ч.3 ст. 357 КК України,

ОСОБА_8 , підозрюваних за ч.2 ст. 27, п.6, п.11, п.12 ч.2 ст. 115, ч.4 ст. 187, ч.2 ст. 342, ч.2 ст. 345, ч.3 ст. 357 КК України

за апеляціями представника потерпілої - адвоката ОСОБА_9 , прокурора ОСОБА_10 на вирок Сихівського районного суду м. Львова від 03 жовтня 2016 року,

за участю:

прокурора - ОСОБА_11 ,

засуджених - ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

захисника - адвоката ОСОБА_13 ,

представника потерпілої ОСОБА_14 - адвоката ОСОБА_15 ,

встановила:

Представник потерпілої - адвокат ОСОБА_9 та прокурор подали апеляційні скарги на вирок Сихівського районного суду м. Львова від 03 жовтня 2016 року, яким:

ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Львова, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

засуджено за ч.3 ст. 27, ч.2 ст. 121 КК України на сім років позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_16 постановлено рахувати з часу звернення вироку до виконання.

На підставі ч.5 ст. 72 КК України зараховано у строк відбування покарання у виді позбавлення волі строк попереднього ув`язнення з 11 червня 2012 року по 15 серпня 2014 року, а всього - 2 роки 2 місяці 4 дні з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Львова, проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

засуджено за ч.2 ст.121 КК України на дев`ять років позбавлення волі;

за ст.198 КК України на два роки позбавлення волі;

за ч.2 ст.342 КК України на один рік позбавлення волі;

за ч.2 ст.345 КК України на два роки позбавлення волі.

На підставі ст. 49, ч.5 ст.74 КК України звільнено ОСОБА_6 від відбування призначеного йому покарання за ч.2 ст.342 КК України у зв`язку із закінченням строків давності.

На підставі ст.70 КК України шляхом часткового складання призначених покарань за ч.2 ст.121, ст.198, ч.2 ст.345 КК України остаточно визначено покарання ОСОБА_6 - десять років позбавлення волі.

Виправдано ОСОБА_6 за ч.3 ст.357 КК України.

Строк відбування покарання ОСОБА_6 постановлено рахувати з 14 листопада 2011 року.

На підставі ч.5 ст.72 КК України зараховано ОСОБА_6 в строк відбування покарання у виді позбавлення волі строк попереднього ув`язнення з 14 листопада 2011 року, часу фактичного затримання, по день набрання вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м. Львова, проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 ,

засудженого за ч.2 ст.121 КК України - дев`ять років позбавлення волі;

за ч.1 ст.186 КК України на два роки позбавлення волі;

за ч.2 ст.342 КК України на один рік позбавлення волі;

за ч.2 ст.345 КК України на два роки позбавлення волі.

На підставі ст. 49, ч.5 ст.74 КК України звільнено ОСОБА_7 від відбування призначеного йому покарання за ч.2 ст.342 КК України у зв`язку із закінченням строків давності.

На підставі ст.70 КК України шляхом часткового складання призначених покарань за ч.2 ст.121, ч.1 ст.186, ч.2 ст.345 КК України остаточно визначено покарання ОСОБА_7 - десять років позбавлення волі.

Виправдано ОСОБА_7 за ч.3 ст. 357 КК України.

Строк відбування покарання ОСОБА_7 постановлено рахувати з 14 листопада 2011 року.

На підставі ч.5 ст.72 КК України зараховано ОСОБА_7 в строк відбування покарання у виді позбавлення волі строк попереднього ув`язнення з 14 листопада 2011 року, часу фактичного затримання, по день набрання вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженця с. Нижній Березів, Косівського району, Івано-Франківської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_4 ,

засуджено за ч.2 ст.121 КК України на дев`ять років позбавлення волі;

за ч.2 ст. 342 КК України на один рік позбавлення волі;

за ч.2 ст.345 КК України на два роки позбавлення волі.

На підставі ст. 49, ч.5 ст.74 КК України звільнено ОСОБА_8 від відбування призначеного йому покарання за ч.2 ст.342 КК України у зв`язку із закінченням строків давності.

На підставі ст.70 КК України шляхом часткового складання призначених покарань за ч.2 ст.121, ч.2 ст.345 КК України остаточно визначено ОСОБА_8 покарання - дев`ять років шість місяців позбавлення волі.

Виправдано ОСОБА_8 за ч.4 ст.187, ч.3 ст.357 КК України.

Строк відбування покарання ОСОБА_8 постановлено рахувати з 14 листопада 2011 року.

На підставі ч.5 ст.72 КК України зараховано ОСОБА_8 в строк відбування покарання у виді позбавлення волі строк попереднього ув`язнення з 14 листопада 2011 року, часу фактичного затримання, по 03 жовтня 2016 року, а всього - 4 роки 10 місяців 19 днів з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

У зв`язку з фактичним відбуттям призначеного цим вироком покарання з урахуванням вказаного перерахунку, ОСОБА_8 звільнено з-під варти в залі суду.

Змінено до набрання вироком законної сили запобіжний захід ОСОБА_8 із тримання під вартою на підписку про невиїзд.

Запобіжні заходи до набрання вироком законної сили ОСОБА_6 , ОСОБА_7 у вигляді тримання під вартою, ОСОБА_16 у вигляді застави - залишено без змін.

Задоволено частково цивільний позов ОСОБА_14 до ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , ОСОБА_8 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної злочином.

Стягнуто солідарно з засуджених ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , ОСОБА_8 на користь потерпілої ОСОБА_14 29 675 (двадцять дев`ять тисяч шістсот сімдесят п`ять) грн. 01 коп. матеріальної шкоди та 1 200 000 (один мільйон двісті тисяч) грн. моральної шкоди.

Залишено без розгляду цивільний позов ОСОБА_14 в частині вимог до ОСОБА_16 .

Цивільний позов ОСОБА_17 до ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , ОСОБА_8 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної злочином - задоволено частково.

Стягнуто солідарно з засуджених ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , ОСОБА_8 на користь потерпілого ОСОБА_17 106 (сто шість) грн. 81 коп. матеріальної шкоди та 10 000 (десять тисяч) грн. моральної шкоди.

Цивільний позов ОСОБА_8 до ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , ОСОБА_8 про відшкодування моральної шкоди, заподіяної злочином - задоволено частково.

Стягнуто солідарно з засуджених ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , ОСОБА_8 на користь потерпілого ОСОБА_8 5 000 (п`ять тисяч) грн. моральної шкоди.

Цивільний позов ОСОБА_19 до ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , ОСОБА_8 про відшкодування моральної шкоди, заподіяної злочином - задоволено частково.

Стягнуто солідарно з засуджених ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , ОСОБА_8 на користь потерпілого ОСОБА_19 5 000 (п`ять тисяч) грн. моральної шкоди.

Вирішено питання судових витрат та речових доказів.

Ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 17 листопада 2017 року вирок Сихівського районного суду м. Львова від 03 жовтня 2016 року скасовано в частині засудження ОСОБА_16 , а кримінальну справу в цій частині повернуто прокурору на додаткове розслідування.

В апеляції представник потерпілої - адвокат ОСОБА_9 просить вирок суду скасувати, ухвалити новий вирок, яким визнати винним ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_20 у вчиненні інкримінованих їм досудовим слідством злочинах та на підставі ст.70 КК України остаточно призначити їм покарання - довічне позбавлення волі, з конфіскацією майна.

В обґрунтування апеляційних вимог покликається на такі доводи: вирок суду є незаконним і необґрунтованим, оскільки судом порушено норми матеріального і процесуального права, а тому згідно ст. 367 КПК України (в редакції 1960 року) він підлягає скасуванню. Суд поверхнево розглянув справу, дав неправильну оцінку здобутим доказам, деяким доказам не дав оцінку взагалі, деякі докази проігнорував, в основу вироку поклав припущення, внаслідок чого ухвалений вирок суперечить дійсним обставинам справи, тобто в наявності невідповідність висновків суду, викладених у вироку фактичним обставинам справи. Наведене свідчить про упередженість суду першої інстанції щодо оцінки здобутих доказів.

Апелянт покликається на те що суд першої інстанції у вироку зазначає, що дії підсудних ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , ОСОБА_8 були спрямовані на нанесення тяжких тілесних ушкоджень. При цьому судом не аргументовано дане твердження та не наведено жодних доказів, оскільки суд не посилається на будь-які докази. Очевидці вчинення злочину, працівники міліції-потерпілі ОСОБА_8 ОСОБА_17 та ОСОБА_24 на досудовому слідстві пояснили та підтвердили в судовому засіданні те, що вони бачили як після першого удару невідомий чоловік впав на землю, в подальшому виявилося, що це був ОСОБА_25 , а троє інших мужчин, одягнених у темний одяг та темні головні убори, як в подальшому виявилося ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , ОСОБА_6 наносять численні удари металевими трубами по голові та інших частинах тілу цього мужчини, тобто очевидним було для них те, що зазначені особи мають намір вбити потерпілого. Коли вони втрьох кинулися на допомогу потерпілому та намагалися припинили ці злочинні дії, то ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , ОСОБА_6 ще продовжували бити металевими тубами потерпілого, який вже не рухався та не подавав ознак життя, а потім втікаючи, відкрито викрали в них на очах барсетку потерпілого.

Аналогічні покази потерпілі ОСОБА_24 , ОСОБА_8 та ОСОБА_17 підтвердили під час відтворення обстановки та обставин події. Зазначені потерпілі чітко вказали, що ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , ОСОБА_6 наносили одночасно металевими трубами численні удари по голові, тулубі, руках, ногах потерпілого. Характер цих ударів, їх численність, одночасність, направленість в життєво важливі органи потерпілого свідчить про те, що підсудні намагалися саме вбити потерпілого, а не спричинити йому лише тілесні ушкодження. Від першого удару вчиненого ОСОБА_6 по голові потерпілого, той впав на землю, не подаючи ознак життя, а ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , ОСОБА_6 продовжували добивати його вже лежачого на землі. Суд ігнорує дані покази потерпілих, не бере їх до уваги та виправдовуючи підсудних вважає, що наміри ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_20 були спрямовані на нанесення тяжких тілесних ушкоджень. Будучи допитаний на досудовому слідстві в якості підозрюваного ОСОБА_20 в присутності адвоката пояснив, що до вчинення злочину він з ОСОБА_6 та ОСОБА_7 готувалися заздалегідь. Ними були приготовані металеві труби з якими вони чекали біля будинку потерпілого. ОСОБА_6 першим завдав удар потерпілому в область голови і той зразу впав на землю. Тоді до потерпілого підбіг він з ОСОБА_7 та втрьох почали наносити йому удари металевими трубами в область голови, тулуба та інших частин.

Допитаний на досудовому слідстві в якості підозрюваного ОСОБА_6 в присутності адвоката пояснив, що до вчинення злочину він з ОСОБА_20 та ОСОБА_7 готувалися заздалегідь. Тривалий час вистежували потерпілого, намагаючись встановити точне місце його проживання. Близько двох тижнів безпосередньо готувались вчинити злочин щодо потерпілого, вибираючи зручний момент. Він з ОСОБА_7 купив на гуртові «УВТК» металеві трубу, яку там же розпиляли на три відрізки по 1м довжиною. Між собою втрьох домовилися щось викрасти у потерпілого, щоб все виглядало на звичайне пограбування. ОСОБА_6 визнав, що він першим завдав удар потерпілому і той впав на землю. Після чого до потерпілого підбіг ОСОБА_20 з ОСОБА_7 та втрьох почали наносити йому удари металевими трубами в різні частини тіла. Втікаючи від працівників міліції ними було викрадено у потерпілого барсетку, як і домовлялися, готуючись до злочину. Дані покази ОСОБА_20 та ОСОБА_6 були підтверджені ними під час відтворення обстановки та обставин події в присутності адвоката, понятих, спеціаліста та працівників міліції, тобто учасників слідчої дії і повністю збігаються з показами безпосередніх очевидців злочину - ОСОБА_17, ОСОБА_28 та ОСОБА_8 .

Заперечення цих показів в судовому засіданні направлене виключно на намагання уникнути відповідальності за вчинення інкримінованих їм злочинів. Суд ігнорує дані покази, не бере їх до уваги та виправдовуючи підсудних вважає, що наміри ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_20 були спрямовані на нанесення тяжких тілесних ушкоджень.

Виправдовуючи розбійний напад, суд вважав, що відкрито викрав майно потерпілого (барсетку) один тільки ОСОБА_30 , без будь-якого зговору і без будь-якого обґрунтування, оскільки немає посилання на докази зібрані на досудовому слідстві чи здобуті під час судового розгляду. Суд, виправдовуючи ОСОБА_6 вважає, що той заздалегідь не обіцяючи, однак знаючи, що майно одержане злочинним шляхом, отримав та зберігав його. Наведене ОСОБА_6 заперечує, а жодні інші об`єктивні дані про таку об`єктивну сторону його дій відсутні. Суд у вироку суперечить сам собі, оскільки зазначив, що ОСОБА_6 дав покази про те, що у цей день він був зі своєю барсеткою та пакетом і міг на місці події переплутати свою барсетку з барсеткою ОСОБА_31 . Суд не бере до уваги вище зазначені покази ОСОБА_6 про домовленість на грабіж і нічим це не аргументує, а значить довільно трактує та оцінює дії підсудних. Суд, виправдовуючи ОСОБА_8 вважає, що той нічого не знав про викрадення барсетки. Пахолок, ОСОБА_32 та ОСОБА_8 категорично ствердили на досудовому слідстві в судовому засіданні, що дії всіх підсудних були спрямовані на вбивство та викрадення майна потерпілого. Крім цього, ОСОБА_6 дав покази про те, що всі троє домовлялись щось викрасти у потерпілого.

Суд першої інстанції довільно, без будь-якого обґрунтування трактує дії підсудних ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 . У суду немає жодних об`єктивних даних стверджувати, що не було вбивства та розбійного нападу, оскільки підсудні взагалі заперечують вчинення злочинів і зовсім не пояснюють своїх намірів, а жоден свідок не говорить, що у них був намір на спричинення тяжких тілесних ушкоджень потерпілому. Очевидці-потерпілі ОСОБА_17 , ОСОБА_28 та ОСОБА_8 стверджують, що в них на очах підсудні вбивали потерпілого. Суд незаконно і необґрунтовано виправдовує ОСОБА_8 ОСОБА_7 та ОСОБА_6 у вчиненні ними вбивства, групою осіб, з корисливих мотивів та виправдовує вчинення ними розбійного нападу організованою групою.

Суд першої інстанції покликається на п.22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 7.02.2003р. №2 «Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи» для відмежування умисного вбивства від умисного заподіяння тяжкого тілесного ушкодження, яке спричинило смерть потерпілого, разом з тим не враховує підготовку підсудних до вчинення злочину, тривалий час спостереження за потерпілим та спосіб безпосереднього вчинення злочину; знаряддя вчинення злочину, тобто наявність у ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 трьох металевих труб метрової довжини, які ними спеціально приготовлені для фактичного вбивства потерпілого; не враховує кількість, характер і локалізацію поранень та те, що вбивство потерпілого тривало не більше десяти секунд на очах у працівників міліції і навіть після їхнього втручання вони добивали на землі лежачого Назарка; не враховує причини припинення злочинних дій: втручання працівників міліції, які фактично не допустили вбивства на місці; не враховує поведінку ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 і потерпілого ОСОБА_31 , які між собою не були знайомі і злочин вчинено не спонтанно, а заздалегідь готувався на замовлення, організованою групою; не враховує ставлення ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 до наслідків своїх дій, оскільки такі взагалі заперечують свою вину у вчиненні інкримінованих їм дій.

Суд самовільно, незаконно, без будь-якого обґрунтування робить висновок, що підсудні, діючи як співвиконавці вчинили тяжкі тілесні ушкодження.

В апеляції прокурор просить вирок суду скасувати, постановити новий вирок, яким визнати винними та засудити:

ОСОБА_6 за ч.2 ст.27, п.п.6, 11, 12 ч.2 ст.115 КК України на 15 років позбавлення волі з конфіскацією майна, за ч.4 ст.187 КК України на 13 років позбавлення волі з конфіскацією майна, за ч.2 ст.342 КК України на 2 роки позбавлення волі, на підставі ст.49, ч.5 ст.74 КК України звільнити від призначеного покарання, за ч.2 ст.345 КК України на 4 роки позбавлення волі, згідно ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити покарання 15 років позбавлення волі з конфіскацією майна;

ОСОБА_7 за ч.2 ст.27, п.п.6, 11, 12 ч.2 ст. 115 КК України на 15 років позбавлення волі з конфіскацією майна, за ч.4 ст.187 КК України на 13 років позбавлення волі з конфіскацією майна, за ч.2 ст.342 КК України на 2 роки позбавлення волі, на підставі ст.49, ч.5 ст.74 КК України звільнити від призначеного покарання, за ч.2 ст.345 КК України на 4 роки позбавлення волі, згідно ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити покарання 15 років позбавлення волі з конфіскацією майна;

ОСОБА_8 за ч.2 ст.27, п.п.6, 11, 12 ч.2 ст.115 КК України на 15 років позбавлення волі з конфіскацією майна, за ч.4 ст.187 КК України на 13 років позбавлення волі з конфіскацією майна, за ч.2 ст.342 КК України на 2 роки позбавлення волі, на підставі ст.49, ч.5 ст.74 КК України звільнити від призначеного покарання, ч.2 ст.345 КК України на 4 роки позбавлення волі, згідно ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити покарання 15 років позбавлення волі з конфіскацією майна.

В обґрунтування апеляційних вимог покликається на такі доводи: рішення суду є незаконними і таким, що підлягає скасуванню у зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи, неправильним застосуванням кримінального закону, а також у зв`язку з істотними порушеннями вимог кримінально-процесуального закону.

Апелянт покликається на те, що суд першої встановивши та перевіривши фактичні обставини справи, дав їм неправильну юридичну оцінку, що потягло неправильну перекваліфікацію діянь засуджених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 з ч.2 ст.27, п.п.6,11,12 ч.2 ст.115 КК України на ч.2 ст.121 КК України, а також, перекваліфікацію інкримінованих ОСОБА_6 , ОСОБА_7 діянь за ч.4 ст.187 КК України на ст.198 КК України - ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на ч.1 ст.186 КК України, і виправдання ОСОБА_8 за ч.4 ст.187 КК України. Оцінюючи докази, суд передчасно прийшов до висновку про неправильність пред`явленого ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 обвинувачення у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.27, п.п.6,11,12 ч.2 ст.115 КК України та ч.4 ст.187 КК України.

Визнаючи ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 винними у нанесенні ОСОБА_35 умисного тяжкого тілесного ушкодження, що спричинило смерть потерпілого, суд послався як на докази їх винності на показання самих підсудних, які стверджували про непричетність до смерті ОСОБА_36 .

Правильно встановивши фактичні обставини справи щодо нанесення ОСОБА_35 ударів металевими трубами по різних частинах тіла, у тому числі по життєво важливих органах, суд не приділив належної уваги оцінці суб`єктивної сторони злочину, вчиненого ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , зокрема спрямованості їх умислу, що стало підставою передчасного висновку про те, що останні мали умисел тільки на нанесення тяжкого тілесного ушкодження потерпілому.

Як вбачається з матеріалів справи підсудні ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 заздалегідь готувалися до вчинення вбивства ОСОБА_37 , діючи відповідно до попередньо обумовленого та згідно з узгодженого із замовником вказаного злочину плану, розподілу ролей протягом жовтня-листопада 2011 року проводили зовнішнє спостереження за останнім, продумали місце вчинення злочину, підготували знаряддя злочину - металеві труби, які для полегшення вчинення злочину додатково оброблялися з використанням металообробного обладнання, а також з метою уникнення залишення біологічних слідів завернули їх в поліетиленові кульки та одягли рукавиці. Підготували шляхи відходу з місця нападу на потерпілого та спосіб маскування вбивства на розбійний напад задля уникнення підозри та неможливості доведення їх причетності до вбивства ОСОБА_37 з мотивів участі останнього у проведенні філією №14 1111 «Нива-В.Ш.» аукціонів та прилюдних торгів. З показань потерпілих - працівників міліції (які були очевидцями вчинення злочину та затримували підсудних) ОСОБА_8 , ОСОБА_17 , ОСОБА_19 у судовому засіданні вбачається, що після удару нанесеного ОСОБА_6 потерпілий впав на землю, продовжуючи свої дії, ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 наносили удари металевими трубами по тілу ОСОБА_37 одночасно. При цьому, вони не зважали на попередження працівників міліції припинити свої дії, а продовжували наносити удари. Такі показання потерпілих повністю узгоджуються із первинними показаннями підозрюваних ОСОБА_6 та ОСОБА_8 від 15.11.2011, які останні надавали за участі захисників. Достовірність вказаних показань ОСОБА_6 та ОСОБА_8 об`єктивно підтверджується зібраними у справі доказами.

Згідно з даними висновку судово-медичної експертизи заподіяні тілесні ушкодження відносяться до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя в момент спричинення. Від отриманих травм ОСОБА_38 помер ІНФОРМАЦІЯ_5 в приміщенні комунальної міської клінічної лікарні швидкої медичної допомоги.

Відповідно до протоколу огляду місця події від 14.11.2011 з місця події вилучено дві металеві труби, один кінець яких обмотаний чорною клейкою стрічкою. Згідно з видатковою накладною№РН-0001776 від 24.10.2011 на ПрАТ «УВТК» було придбано металеву трубу та здійснено її порізку. Також з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 чинили опір працівникам міліції під час їх затримання на місці скоєння злочину та заподіяння ОСОБА_17 , ОСОБА_19 та ОСОБА_8 легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я. Наведене свідчить про передчасність висновку суду про те, що вина ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 стосовно наслідку злочину - настання смерті ОСОБА_37 - має необережний характер. Передчасність рішення про кваліфікацію дій ОСОБА_16 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 за ч.2 ст.121 КК України та ОСОБА_7 за ч.1 ст.186 КК України, ОСОБА_6 за ст. 198 КК України, а також виправдування ОСОБА_8 за ч.4 ст.187 КК України обумовило неправильне рішення суду про покарання за злочини вчинені вказаними особами.

Судом першої інстанції встановлено, що особа, щодо якої кримінальну справу повернуто прокурору на додаткове розслідування з метою залякування та припинення ОСОБА_39 оскарження в правоохоронні органи результатів проведеного аукціону по лоту № 595251 - автомобіля марки «Mitshubishi», модель «PajeroSport» 2.5 TDGL, 2007 року випуску, шасі (кузов, рама) № НОМЕР_1 , реалізованого філією №14 ПП «Нива-В.Ш.» шляхом зменшення його вартості через відновлення аукціону за участю раніше визначених особою, щодо якої кримінальну справу повернуто прокурору на додаткове розслідування, двох учасників, а також з метою запобігання діяльності ОСОБА_37 з перешкоджання придбання на аукціонах та прилюдних торгах майна шляхом зменшення його вартості, через відновлення аукціону за участю раніше визначених двох учасників, що у подальшому унеможливило б зменшення вартості вказаного майна та збільшенню прибутків від його подальшої реалізації, замовила та організувала спричинення ОСОБА_35 тяжких тілесних ушкоджень групою осіб.

Для реалізації вказаного плану особа, щодо якої кримінальну справу повернуто прокурору на додаткове розслідування, залучила особу, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження, ОСОБА_6 , ОСОБА_8 та ОСОБА_7 .

Приблизно в червні 2011 року особа, щодо якої кримінальну справу повернуто прокурору на додаткове розслідування, зустрівшись з ОСОБА_6 , ОСОБА_8 та ОСОБА_7 поблизу фонтану навпроти готелю «Львів», що на пр. Чорновола у м. Львові, запропонував останнім здійснити напад на ОСОБА_37 з метою спричинення останньому тяжких тілесних ушкоджень за матеріальну винагороду - автомобіль ВАЗ 2109-21099 чи грошові кошти в розмірі, еквівалентному вартості вказаного автомобіля, 3000 доларів США, що за курсом НБУ на момент вчинення злочину становить 23914,50 грн.

Після отримання згоди особи, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження, ОСОБА_6 , ОСОБА_7 і ОСОБА_8 на нанесення ОСОБА_35 тілесних ушкоджень на замовлення, особа, щодо якої кримінальну справу повернуто прокурору на додаткове розслідування, розпочала збір особистих даних на потерпілого, й надала такі безпосереднім виконавцям через особу, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження.

Особа, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження, відповідно до попереднього та погодженого між всіма учасниками групи плану, забезпечував автомобілем марки ВАЗ, модель 21104, 2005 року випуску, № кузова НОМЕР_2 , реєстраційний номер НОМЕР_3 , перевезення групи до місця стеження за ОСОБА_39 , а також місця вчинення злочину та транспортування знаряддя вчинення злочину - металевих труб.

З метою визначення оптимального місця та часу вчинення злочину ОСОБА_6 , ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , діючи як співвиконавці згідно з попередньо обумовленим та узгодженим із замовником планом злочину розподілу ролей, протягом жовтня-листопада 2011 року проводили зовнішнє спостереження за ОСОБА_40 . Внаслідок таких дій останні встановили точне місце його проживання, шляхи пересування та приблизний час прибуття додому, а також обрали місце вчинення нападу. В подальшому, особа, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження, ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , діючи за узгодженням із замовником вказаного злочину - особою, щодо якої кримінальну справу повернуто прокурору на додаткове розслідування, розробили план нападу на ОСОБА_36 .

Для реалізації зазначеного плану ОСОБА_6 та ОСОБА_7 24 жовтня 2011 року придбали металеву трубу, яку, для полегшення вчинення нападу, попередньо розділили на три частини, один вільний край якої обернули поліетиленовим пакетом та з метою подальшого транспортування до місця вчинення злочину поклали розрізану трубу у багажник вищезазначеного автомобіля ВАЗ 21104, яким керувала особа, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження.

14 листопада 2011 року ОСОБА_6 прибув автомобілем ВАЗ 21104, яким керувала особа, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження, а ОСОБА_7 та ОСОБА_8 - автомобілем марки «Форд», під керуванням ОСОБА_41 , до багатоповерхового будинку № 29, що на вул. Виговського у м. Львові, де попередньо спільно очікували ОСОБА_36 .

Цього ж дня приблизно о 18:00 год., побачивши, що в напрямку будинку № 29 по вул. Виговського у м. Львові рухається ОСОБА_38 та опізнавши його, ОСОБА_6 , ОСОБА_7 і ОСОБА_8 напали на нього та нанесли чисельні удари частинами металевої труби по тілу, внаслідок яких заподіяли останньому тяжкі тілесні ушкодження, від яких ОСОБА_38 ІНФОРМАЦІЯ_6 помер.

Під час заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_35 ОСОБА_6 , ОСОБА_7 і ОСОБА_8 були викриті оперуповноваженими СКР Залізничного PBЛМУГУ МВС України у Львівській області ОСОБА_19 , ОСОБА_8 і ОСОБА_17 , які представившись працівниками міліції, вимагали припинити протиправні дії.

На законні вимоги працівників міліції СКР Залізничного PBЛМУГУ МВС України у Львівській області про припинення протиправних дій, ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 не реагували та почали чинити працівникам міліції опір, розпочали втечу з місця події з метою уникнення затримання та під час переслідування їх працівниками міліції, зупиняючись, висловлювались до останніх нецензурними словами та погрожували застосуванням фізичної сили, при цьому розмахуючи та демонструючи працівникам міліції металеві труби, які тримали у руках.

ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , продовжуючи свої неправомірні дії, перебуваючи поблизу будинку №96 на вул. Любінській у м. Львові, під час їх затримання працівниками СКР Залізничного PBЛМУГУ МВС України у Львівській області ОСОБА_17 , ОСОБА_19 та ОСОБА_8 , достовірно знаючи та усвідомлюючи, що останні є працівниками міліції та виконують свої службові обов`язки, вчинили їм опір, умисно застосовуючи відносно них фізичну силу. Зокрема, ОСОБА_6 наносив удари руками й ногами в голову та по інших частинах тіла ОСОБА_17 , а також погрожував складним ножем «Superknife» ОСОБА_17 , ОСОБА_19 та ОСОБА_8 . ОСОБА_7 наносив удари руками та ногами в голову й по інших частинах тіла ОСОБА_19 , а також удар металевою трубою в голову ОСОБА_17 , а ОСОБА_8 наносив удари руками, ногами в голову та по інших частинах тіла ОСОБА_8 . Вказані дії стали перешкодою для виконання ОСОБА_17 , ОСОБА_19 та ОСОБА_8 своїх службових повноважень, та їм було спричинено легкі тілесні ушкодження з короткочасним розладом здоров`я.

Окрім того, при викритті підсудних працівниками міліції ОСОБА_7 відкрито викрав майно ОСОБА_37 на загальну суму 800 грн., яке передав ОСОБА_6 , а останній, заздалегідь не обіцяючи, однак знаючи, що майно одержане злочинним шляхом, отримав та зберігав його до моменту виявлення на передньому пасажирському сидінні автомобіля - таксі марки «Опель Вектора», реєстраційний номер НОМЕР_4 .

Заслухавши доповідача, думку прокурора ОСОБА_11 про задоволення апеляції прокурора та часткове задоволення апеляції представника потерпілої - адвоката ОСОБА_15 в частині скасування вироку, міркування представника потерпілої - адвоката ОСОБА_15 про задоволення його апеляції в повному обсязі та часткове задоволення апеляції прокурора щодо скасування вироку, думку засуджених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та в їх інтересах захисника-адвоката ОСОБА_13 які просили залишити без задоволення апеляції прокурора і представника потерпілої, а вирок суду першої інстанції залишити без змін, позицію засудженого ОСОБА_8 , який на даний час мобілізований, проходить військову службу в зоні бойових дій, висловлену адвокатом ОСОБА_13 , який представляє його інтереси в суді апеляційної інстанції, про здійснення подальшого розгляд справи без участі ОСОБА_8 і проти цього учасники процесу не заперечували, розглянувши матеріали кримінальної справи та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_6 за ч.2 ст.121, ст. 198, ч.2 ст. 342, ч.2 ст. 345, 70 КК України та виправдання за ч.3 ст. 357 КК України; ОСОБА_7 за ч.2 ст.121, ч.1 ст. 186, ч.2 ст. 342, ч.2 ст. 345, 70 КК України та виправдання за ч.3 ст. 357 КК України; ОСОБА_8 за ч.2 ст.121, ч.2 ст. 342, ч.2 ст. 345 КК України та виправдання за ч.4 ст.187, ч.3 ст.357 КК України, а саме у вчиненні зазначених у вироку злочинних дій відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується зібраними у справі та перевіреними в судовому засіданні доказами, є обґрунтованим.

При перевірці справи колегією суддів не виявлено істотних порушень кримінально-процесуального закону, які перешкоджали чи могли перешкодити суду повно та всебічно розглянути справу і постановити законний, обґрунтований і справедливий вирок.

Суд першої інстанції підставно перекваліфікував дії ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 з п.6, 11, 12 ч.2 ст. 115 КК України на ч.2 ст. 121 КК України, оскільки в судовому засіданні суду першої інстанції не було доведено вчинення засудженими умисного вбивства з корисливих мотивів вчинене на замовлення з попередньою змовою групою осіб.

Такі висновки зроблено на основі детального та всебічного дослідження доказів наявних в матеріалах справи та встановлених і перевірених в суді першої інстанції.

Незважаючи на невизнання підсудними своєї вини у вчиненні інкримінованих їм злочинів, суд вважав, що зібраними та дослідженими судом доказами по справі повністю доведена винуватість у вчиненні: ОСОБА_6 злочинів, передбачених ч.2 ст.121, ст.198, ч.2 ст.342, ч.2 ст.345 КК України, ОСОБА_7 злочинів, передбачених ч.2 ст.121, ч.1 ст.186, ч.2, ст.342, ч.2 ст.345 КК України, ОСОБА_8 злочинів, передбачених ч.2 ст.121, ч.2 ст.342, ч.2 ст.345 КК України.

Зокрема, показаннями допитаної в судовому засіданні потерпілої ОСОБА_14 , яка пояснила, що її чоловік ОСОБА_38 неодноразово брав участь у аукціонах та ретельно цікавився діяльністю ПП « Нива В.Ш. », яке займається реалізацією з аукціону заставного майна, в тому числі і реалізацією автомобілів. Як зазначав її чоловік, торги проводились з порушеннями, тому він звертався зі скаргами в прокуратуру на незаконну діяльність керівництва ПП «Нива В.Ш.», після звернення з якими до нього на мобільний телефон дзвонили з погрозами різні люди. Про побиття 14.11.2011 року її чоловіка вона дізналася по телефону від невідомих людей, а згодом від працівників міліції їй стало відомо, що у вбивстві її чоловіка обвинувачуються ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_16 , а допомагав їм у цьому ОСОБА_45 . Цивільний позов про стягнення на її користь витрат, пов`язаних з лікуванням ОСОБА_37 у медичному закладі, - 1 506,66 грн.; витрат, пов`язаних з похованням - 10 468,35 грн. та встановленням пам`ятника - 17 700 грн.; витрат, пов`язаних з оформленням спадщини - 2490,04 грн, а також 1 600 000 грн. моральної шкоди підтримала, а цивільний позов в частині вимог до підсудного ОСОБА_16 просить залишити без розгляду, оскільки таким шкоду відшкодовано у повному обсязі.

Допитані у судовому засіданні потерпілі ОСОБА_8 , ОСОБА_19 та ОСОБА_17 , які на момент вчинення підсудними злочину працювали оперуповноваженими СКР Залізничного РВ ЛМУ ГУ МВС України у Львівській області, зазначили, що 14 листопада 2011 року вони виконували постанову слідчого СВ Залізничного РВ ЛМУ ГУ МВС України у Львівській області про здійснення приводу свідка за адресою: АДРЕСА_5 . Близько 18 год., перебуваючи за вказаною адресою, почувши крики, вони побачили, як троє невідомих осіб, одягнених у темний одяг, наносили удари палками, що в подальшому виявились металевими трубами, по всьому тілу невідомого чоловіка, як встановлено згодом - ОСОБА_36 . Після першого удару останній впав на землю, але незважаючи на це, невідомі продовжували наносити йому удари. Намагаючись припинити злочинні дії таких, вони голосно кричали, що з міліції і щоб останні негайно припинили свої дії, однак ОСОБА_6 , ОСОБА_8 та ОСОБА_7 ще декілька разів нанесли удари ОСОБА_35 , зокрема по голові, та почали втікати в сторону «Будинку меблів», що по вул. Любінській в м.Львові. Втікаючи з місця вчинення злочину, один з підсудних ОСОБА_7 взяв з собою барсетку ОСОБА_46 , яку в подальшому при втечі передав ОСОБА_6 . Водночас під час втечі підсудні, які були фізично сильніші за працівників міліції, декілька разів зупинялись і погрожували останнім, в тому числі металевими трубами, й такі погрози сприймалися ними реально, та демонстрували свою фізичну силу. Під час переслідування один з втікачів викинув металеву трубу, а біля «Будинку меблів» на вул. Яворницького - Любінська в м.Львові вони заскочили в таксі, яке було припарковане на зупинці громадського транспорту, і намагались втекти, чинили опір працівникам міліції, в результаті чого останнім були завдані тілесні ушкодження, однак працівниками міліції вдалося затримати підсудних. Окрім цього, у судовому засіданні потерпілі звернули увагу на те, що при затриманні у підсудного ОСОБА_6 бачили ніж, яким він їм також погрожував. Цивільні позови підтримали в повному обсязі.

Свідок ОСОБА_47 , який в листопаді 2011 року працював водієм таксі, зазначив, що 14 листопада 2011 року приблизно о 18 год. 15 хв. він припаркував свій автомобіль «Опель Вектра» на вул.Любінська - Яворницького в м.Львові та очікував на виклик. В цей час до нього в автомобіль на переднє сидіння сів невідомий чоловік та наказав їхати, і водночас на заднє сидіння автомобіля сів ще один невідомий чоловік, в руках якого була металева труба, замотана в поліетиленовий пакет, який також наказав їхати, проте не повідомляв куди. В цей час він помітив перед автомобілем невідомого чоловіка, який не був у формі, однак показав посвідчення працівника міліції та наказав виходити з автомобіля. Він вийшов з автомобіля, а працівник міліції витягнув з автомобіля чоловіка, який сидів на передньому сидінні, інший працівник міліції в ході боротьби затримав чоловіка, який сидів на задньому сидінні автомобіля, в свою чергу іншими працівниками міліції було затримано третього невідомого чоловіка. За словами свідка ОСОБА_47 , при затриманні одному з працівників міліції розбили голову.

Згідно з аналогічними за змістом показаннями свідків ОСОБА_49 , ОСОБА_50 , які працювали в стоматологічній клініці ПП «Аверс- Арт», що по вул. Виговського 29а в м.Львові, такі 14 листопада 2011 року близько 18 год. помітили на дорозі побитого та закривавленого чоловіка, якому до приїзду карети швидкої медичної допомоги ними було надано першу медичну допомогу.

Свідок ОСОБА_51 , який працює лікарем КП «Львівська станція швидкої медичної допомоги», зазначив, що 14 листопада 2011 року приблизно о 18 год. 30 хв. він в складі бригади швидкої медичної допомоги прибули на виклик на АДРЕСА_6 , де згідно з повідомленням невідомими особами було сильно побито людину. Прибувши на виклик, він побачив, що в дворі будинку АДРЕСА_6 на землі лежить чоловік з травмою голови та численними ранами, який був без свідомості, загальний стан такого був критичний, відтак його було госпіталізовано.

Аналогічні показам свідка ОСОБА_51 надала покази свідок ОСОБА_53 , яка станом на 2011 рік працювала медсестрою «Львівська станція швидкої медичної допомоги» ПС №1.

Відповідно до показань свідка ОСОБА_54 , такий підтвердив факт сутички між працівниками міліції та невстановленими особами біля «Будинку меблів» на перехресті вул. Люблінська - вул. Петлюри в м.Львові близько 18 год 14 листопада 2011 року.

Допитані у судовому засіданні свідки ОСОБА_55 , ОСОБА_56 , ОСОБА_57 , ОСОБА_58 , які працювали в Залізничному РВ оперуповноваженими карного розшуку, та дали аналогічні за змістом покази, зазначили, що восени 2011 року за вказівкою начальника виїхали до «Будинку меблів» по вул. Люблінській у м.Львові допомогти їхнім співробітникам ОСОБА_8 , ОСОБА_19 , ОСОБА_17 затримати злочинців. Прибувши на місце події вони побачили, як їх співробітники ОСОБА_8 , ОСОБА_19 , ОСОБА_17 приймають участь в сутичці з трьома невідомими чоловіками, які фізично значно сильніші за їх співробітників, як було встановлено пізніше, це були ОСОБА_6 , ОСОБА_8 та ОСОБА_7 . В руках таких був ніж й труби, останні активно чинили опір при затриманні та наносили удари працівникам міліції. Спільними зусиллями разом з ОСОБА_8 , ОСОБА_19 і ОСОБА_17 вони затримали ОСОБА_6 , ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , при цьому таким при затриманні тілесні ушкодження не були заподіяні. За словами свідка ОСОБА_59 , ОСОБА_8 після затримання при своїх поясненнях назвав прізвище ОСОБА_45 і ОСОБА_61 , та зазначив, що ОСОБА_45 їх привіз на саме місце, де відбулась подія, а ОСОБА_16 безпосередньо був організатором.

Згідно з показаннями свідка ОСОБА_63 - старшого експерта НДЕКЦ при ГУМВС України у Львівській області, 15 листопада 2011 року він був залучений в якості спеціаліста при проведенні відтворення обстановки та обставин події по вул. Виговського в м.Львові, та заперечив факт тиску від будь-яких присутніх осіб при відтворенні обставин місця події. За його словами, покази давалися добровільно і ані фізичного, ані психологічного впливу до учасників не застосовувалося.

Згідно з оголошеними у судовому засіданні показаннями свідка ОСОБА_64 (т.8 а.с.53-56) та аналогічними за змістом показаннями допитаного у судовому засіданні свідка ОСОБА_65 , 15 листопада 2011 року вони були присутні як поняті при проведенні працівниками міліції відтворення обстановки та обставин події з участю ОСОБА_6 та ОСОБА_8 по вул. Виговського в м.Львові. Вказані особи показали місце, де вони брали металеві труби, маршрут їх руху, де вони очікували на потерпілого поблизу будинку №29 по вул. Виговського в м.Львові, як наносили йому удари, де впав потерпілий та напрямок їх руху після того, як їх почали переслідувати працівники міліції, місце, де стояв автомобіль - таксі, в який вони сідали та місце, де їх затримали працівники міліції. Жодного фізичного чи психологічного тиску до осіб, які були на відтворенні обставин місця події, зі сторони працівників міліції не застосовувалось.

Згідно з аналогічними за змістом показаннями допитаних у судовому засіданні свідків ОСОБА_66 , ОСОБА_67 , а також оголошених показань свідків ОСОБА_68 (т.4 а.с.222-224), ОСОБА_69 (т.4 а.с.225-227), які на час вчинення інкримінованих підсудним злочинів працювали оперуповноваженими ЛМУ ГУМВС України у Львівській області, 14 листопада 2011 року з Залізничного РВ ЛМУ ГУМВС України у Львівській області надійшло повідомлення про те, що на вул. Виговського у м.Львові, троє чоловіків побили металевими палицями гр. ОСОБА_37 , який в критичному стані перебував в лікарні. З метою забезпечення розкриття даного злочину вони прибули до вказаного районного відділку, де на той час знаходились затримані за підозрою у вчиненні даного злочину ОСОБА_6 , ОСОБА_8 та ОСОБА_7 . Під час допиту дані особи повідомили, що діяли за вказівкою ОСОБА_16 та ОСОБА_45 , які пообіцяли винагороду за побиття потерпілого, надали інформацію про його місце проживання та автотранспорт. Після отримання даних про ОСОБА_16 , вказані свідки в нічний час прибули за місцем проживання останнього на АДРЕСА_7 . Вранці його затримали та доставили в Залізничний РВ ЛМУ ГУМВС України у Львівській області, де останній повідомив, що його роль у побитті потерпілого є мінімальною, оскільки він участі у вчиненні злочину не брав, інструкцій ніяких не надавав, а тільки звів людей.

Згідно з показаннями свідка ОСОБА_72 , який працював оперуповноваженим СКР Залізничного РВ ЛМУ ГУМВС, він відбирав пояснення в ОСОБА_6 з приводу побиття людини по вул. Виговського в м.Львові. В своїх поясненнях останній повідомив, що в листопаді він разом з ОСОБА_8 та ОСОБА_7 на вул. Виговського в м.Львові нанесли тілесні ушкодження невідомому йому чоловікові. Побиття вони виконували на замовлення особи на ім`я ОСОБА_73 , оскільки він заважав торгам на аукціоні. За що вони мали отримати винагороду автомобіль або грошовий еквівалент. Крім того, зазначив, що під час написання ОСОБА_6 явки з повинною не вказував останньому, що саме тому писати в ній.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_74 , яка є дочкою ОСОБА_37 , вказала, що, як їй відомо з телефонних розмов батька, він брав участь у прилюдних торгах та розкрив незаконну схему по аукціону, і з цього приводу неодноразово звертався в прокуратуру та райвідділ, через що йому телефонували з погрозами. Зокрема, від батька їй відомі такі прізвища як ОСОБА_61 , ОСОБА_75 і ОСОБА_45 , оскільки вони йому періодично телефонували та погрожували.

Свідки ОСОБА_76 , ОСОБА_77 та ОСОБА_78 в судовому засіданні дали аналогічні за змістом показання про те, що працювали разом з ОСОБА_39 в ПАТ «Родовід Банк», і останній зацікавився діяльністю фірми « Нива В.Ш. », яка здійснює торги з аукціону рухомим та нерухомим майном. За їх словами, ОСОБА_79 було встановлено, що дана фірма проводить аукціони з порушенням встановленого порядку. Окрім цього, вказані свідки зазначили, що зі слів ОСОБА_37 , після його звернень в прокуратуру, у нього виник конфлікт з директором фірми « Нива В.Ш. » ОСОБА_75, який телефонував йому та погрожував фізичною розправою.

Відповідно до показань свідка ОСОБА_80 , який перебував в родинних відносинах з ОСОБА_39 , зі слів останнього йому стало відомо, що ОСОБА_25 розкривав махінації ОСОБА_45 та ОСОБА_16 , та від них були погрози словесного характеру через телефонні розмови, з приводу чого він звертався до правоохоронних органів.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_61 , який є рідним братом підсудному ОСОБА_16 , зазначив, що весною 2011 року приймав участь в аукціоні по продажу автомобіля марки MITSUBISHI PAJERO Sport. Переможцем на даному аукціоні був визнаний він, оскільки запропонував більшу ціну від всіх запропонованих учасниками, а саме близько 115 000 грн. Автомобіль купував для власного користування, однак за порадою майстрів технічного обслуговування, через наявність технічних пошкоджень у червні місяці 2011 року продав його.

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_84 та ОСОБА_85 в судовому засіданні дали аналогічні за змістом покази про те, що в 2011 року ОСОБА_85 придбав автомобіль марки MITSUBISHI PAJERO Sport 2.5 TD GL2007 року випуску за 22 100 доларів США.

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_86 , ОСОБА_87 дали аналогічні за змістом показання про те, що є працівниками ПрАТ «УВТК», що по вул. Навроцького, 6 в м.Львові, дане підприємство займається реалізацією та порізкою виробів з металу. Під час проведення досудового розслідування та під час допиту в судовому засіданні їм було представлено для ознайомлення видаткову касову накладну, згідно з якою ПрАТ «УВТК» провело реалізацію та розрізання металевої труби розміром d-32х3.2. Осіб, які купували, та обставини придбання вказаної вище металевої труби їм невідомі.

З оголошених в судовому засіданні показань свідка ОСОБА_88 , яка допитана під час досудового розслідування, та показала, що дізналася від ОСОБА_37 про те, що в травні 2011 року під час проведення аукціону автомобіля «MITSHUBISHI PAJERO SPORT» вказаний автомобіль було незаконно продано за заниженою ціною, і з даного приводу він мав намір звертатись в правоохоронні органи (т.11 а.с.48-51).

Згідно з оголошених в судовому засіданні показань свідка ОСОБА_89 , який був допитаний під час досудового розслідування, весною 2011 року на пропозицію свого знайомого ОСОБА_37 він приймав участь в аукціоні, який проводився фірмою ПП « Нива В.Ш. » в приміщенні готелю «Львів». Під час проведення торгів він мав намір придбати автомобіль «MITSHUBISHI PAJERO SPORT», однак щодо кожного підняття ним ціни на автомобіль, його суперник не задумуючись піднімав ціну ще вище, тобто було видно, що ця особа спеціально піднімає ціну, тому відразу склалось враження, що аукціон виграти неможливо, тому зупинився на ціні 160 000 грн. В подальшому з офіційного сайту стало відомо результати торгів, згідно з якими згаданий автомобіль було придбано за 100 000 грн. (т. 7 а.с.63-66).

Відповідно до оголошених в судовому засіданні показань допитаного під час досудового розслідування свідка ОСОБА_90 , який перебував з ОСОБА_39 в дружніх відносинах, такий пояснив, що при розмовах з останнім чув від нього неодноразово про те, що на аукціонах відбувається фальсифікація результатів торгів, згадував прізвище ОСОБА_75 та повідомляв про наміри звернутися в правоохоронні органи з приводу незаконних дій, пов`язаних із проведенням аукціонів ПП « Нива В.Ш. » з продажу автомобілів та нерухомого майна. В кінці серпня на початку вересня 2011 року при зустрічі з ОСОБА_39 , останній повідомив, що йому відмовили в правоохоронних органах в порушенні справи, однак він цього не залишить і продовжить збирати інформацію про махінації на аукціонах, проведених ПП « Нива В.Ш. » з метою відкриття їх незаконної діяльності. Орієнтовно в жовтні 2011 року ОСОБА_38 повідомив його, що за ним ведеться спостереження, бо зауважував один і той самий автомобіль марки ВАЗ. При цьому однозначно зазначав, що це пов`язано з його самостійним розслідуванням з приводу фірми « Нива В.Ш. » і її керівника ОСОБА_75 (т.8 а.с. 43- 47)

Згідно з оголошених в судовому засіданні показів свідка ОСОБА_92 , наданих під час досудового розслідування, такий був знайомий з ОСОБА_39 з 1998 року та ствердив, що був очевидцем конфлікту між директором ПП «Нива В.Ш.» та ОСОБА_39 під час перебування в місці проведення торгів (т.8 а.с. 48-51), а також вказав на те, що останній повідомив його про виявлення махінацій при проведенні аукціону, у зв`язку з чим звернувся до правоохоронних органів, після чого йому погрожували фізичною розправою.

Даними протоколу огляду місця події від 14.11.2011 року стверджується, що місцем події є ділянка місцевості, розташована на перехресті вулиць Любінської-Яворницького у м. Львові між будинками №94 та №96, на якій поблизу автомобіля Опель Вектра, р.н. НОМЕР_4 , знаходилися затримані - ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 . При проведенні огляду автомобіля Опель Вектра, реєстраційний номер НОМЕР_4 , з підлоги виявлено та вилучено розкладний ніж з рукояткою коричневого кольору; з салону автомобіля між задньою правою дверкою та заднім сидінням - металеву трубу довжиною 80 см.; з переднього пасажирського сидіння - барсетку чорного кольору, у якій знаходилися мобільний телефон Нокія 1112, паспорт громадянина України серії НОМЕР_5 на прізвище ОСОБА_38 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу на автомобіль Ford Transit, р.н. НОМЕР_6 , на прізвище власника - ОСОБА_93 , дозвіл на зброю № НОМЕР_7 від 22.02.2008р. З асфальтного покриття по ліву сторону від даного автомобіля виявлено металеву трубу довжиною 79 см. (т. 1 а.с. 28-36).

Висновком судово-трасологічної експертизи №5/321 від 18.05.2012 року підтверджується, що дві металеві труби, які вилучені 14.11.2011 року з ділянки місцевості на перехресті вулиць Любінської-Яворницького у м. Львові між будинками №94 та №96, мають спільні групові та індивідуальні ознаки, спільну лінію розрізу і до розділення складали одне ціле ( т.8 а.с. 190-191).

Згідно з протоколом огляду місця події від 14.11.2011 року на ділянці місцевості, що розташована між будинками АДРЕСА_6 та АДРЕСА_6 , виявлено та вилучено медичні серветки та марлеві відрізки зі слідами крові ОСОБА_37 (т.1 а.с. 37-40).

З висновку судово-медичної експертизи №935/2011-ім від 07.12.2011 року вбачається, що на двох марлевих тампонах, медичній серветці, вилучених під час місця події - ділянки місцевості, що розташована між будинками АДРЕСА_6 та АДРЕСА_6 , виявлена кров людини, яка може походити від потерпілого ОСОБА_37 (т.3 а.с. 109-112)

Відповідно до протоколу відтворення обстановки та обставин події із підозрюваним ОСОБА_6 від 15.11.2011 року, який проведений з участю адвоката ОСОБА_95 , та долученої до нього фототаблиці, обвинувачений ОСОБА_6 розповів про обставини замовлення ОСОБА_16 побиття ОСОБА_37 , показав на місці про обставини нанесення ним, ОСОБА_8 та ОСОБА_7 металевими трубами ударів ОСОБА_35 , а також обставини їх затримання працівниками міліції (т.1 а.с.158-183).

Згідно з висновком судово-медичної експертизи №102/11 від 22.12.2011 року та долучених таблиць, причиною смерті ОСОБА_37 є відкрита черепно-мозкова травма у вигляді переломів кісток склепіння та основи черепа, забою головного мозку важкого ступеня з переважним ураженням базально- стовбурового відділу, субарахноїдального крововиливу, субдуральної гематоми, яка ускладнилась аспіраційним синдромом, гострим запаленням та набряком легенів, набряком-набуханням головного мозку, та відноситься до тяжкого тілесного ушкодження за ознакою небезпеки для життя в момент спричинення. Смерть ОСОБА_37 констатована ІНФОРМАЦІЯ_7 о 21 год. 45 хв. При проведенні судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_37 виявлено такі ушкодження: синяк на верхній повіці правого ока, крововилив в білкову оболонку правого ока, три забійних рани волосистої частини голови - в лобній ділянці справа, в правій тім`яно-скроневій ділянці, в лівій тім`яно-потиличній ділянці, перелом лобної кістки справа з переходом на основу черепа, перелом правої скроневої кістки з переходом на основу - мале крило основної кістки справа, переломом тім`яної та потиличної кісток черепа зліва з переходом на ліву піраміду скроневої кістки, переломом виличної дуги справа, забій головного мозку важкого ступеня субарахноїдальні крововиливи з ураженням правої лобної та скроневої часток, лівої потиличної та правої тім`яно-потиличної часток, крововилив у стовбурний відділ мозку - Вароліїв міст та ніжки мозку, субдуральний крововилив правої лобно-скроневої ділянки голови, синяк в правій приорбітально-виличній ділянці, 3 садна смугоподібної форми, розташовані поперечно, передньої черевної стінки з крововиливами в підшкірну жирову клітковину на рівні саден, синяки на тильній поверхні між фалангових суглобів 3,4 пальців лівої кисті, синяк смугоподібної форми з осадженням по верхньому краю на передній поверхні правого колінного суглобу, синяк на передньо-внутрішній поверхні правого колінного суглоба, уламковий перелом правого наколінника, розміжчення підшкірної клітковини по передній поверхні правого колінного суглобу, синяк та садно на внутрішній поверхні н/з лівого стегна. Пошкодження утворилися від контакту з тупими предметами з обмеженою травмуючою поверхнею, імовірно, циліндричної форми, могли бути спричинені 14.11.2011 року незадовго до поступлення в лікарню від неодноразових ударів металевою трубою (т.2 а.с. 11-23).

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_8 , ОСОБА_96 помер ІНФОРМАЦІЯ_6 у віці 44 років (т.4 а.с.7).

Згідно з даними висновку судово-медичної експертизи клаптя шкіри з тім`яної ділянки голови трупа ОСОБА_37 №316/2011-мк від 20.12.2011 року та таблицею до нього, забійна рана, яка утворилася від дії тупого предмета з обмеженою поверхнею, ймовірно циліндричної форми ( т.2 а.с. 40-42).

З висновку медико-криміналістичної експертизи №13/2012 від 27.01.2012 року та доданої таблиці вбачається, що забійна рана на клапті шкіри з тім`яної ділянки голови від трупа ОСОБА_37 могла утворитися від дії металевої труби №1, вилученої в ході огляду місця події - ділянки місцевості, на перехресті вулиць Любінської-Яворницького у м. Львові між будинками №94 та №96 (т.5 а.с. 89-92).

Згідно з висновком медико-криміналістичної експертизи №14/2012-мк від 27.01.2012 року та долученої до нього таблиці, не виключено, що забійна рана на клапті шкіри з тім`яної ділянки голови від трупа ОСОБА_37 утворилася від дії металевої труби №2, вилученої в ході огляду місця події - ділянки місцевості, що розташована на перехресті вулиць Любінської-Яворницького у м. Львові між будинками №94 та №96 ( т.5 а.с. 97-100).

З висновку судово-медичної експертизи №970/2011-ім від 09.12.2011 року та таблиці до нього вбачається, що у слідах на куртці, майці, светрі, лівому черевику, вилучених у потерпілого ОСОБА_37 , виявлена кров людини, я ка може походити від останнього (т.3 а.с. 7-14).

Відповідно до даних висновку судово-медичної експертизи №972/2011-ім від 12.12.2011 року та таблиці до нього, у слідах на куртці, капюшоні, лівому черевику, вилучених у ОСОБА_6 , виявлена кров людини, яка може походити від потерпілого ОСОБА_37 (т.3 а.с. 54-60).

Згідно з протоколом прийому телефонного повідомлення від 14.11.2011 року, в Залізничний РВ ЛМУ ГУ МВС України у Львівській області поступило повідомлення з травмпункту №3 від лікаря ОСОБА_21 про те, що за медичною допомогою звернувся ОСОБА_96 , ІНФОРМАЦІЯ_8, якого 14.11.2011 року о 18.00 год. по вул. Виговського, 29А у м. Львові побили невідомі, госпіталізований із діагнозом відкрита черепно-мозкова травма (т.1 а.с. 10).

З протоколу пред`явлення осіб для впізнання від 23.01.2012 року видно, що потерпілі ОСОБА_8 , ОСОБА_19 та ОСОБА_17 прямо вказали на ОСОБА_7 як на особу, яка 14.11.2011 року, перебуваючи поблизу будинку №29 по вул. Виговського у м. Львові, спільно із ОСОБА_6 та ОСОБА_8 наносила ОСОБА_35 удари металевою трубою, а при затриманні вчинила опір працівникам міліції (т. 5 а.с.105-108, 109-112, 113-116).

Відповідно до даних протоколу пред`явлення осіб для впізнання від 27.02.2012 року, свідок ОСОБА_47 прямо вказав на ОСОБА_6 як на особу, яка 14.11.2011 року сіла на переднє сидіння його автомобіля та вчинила опір працівникам міліції при затриманні (т.6 а.с.38-41).

Згідно з протоколами відтворення обстановки та обставин події із потерпілими ОСОБА_8 , ОСОБА_19 від 23.02.2012 року та ОСОБА_17 від 28.02.2012 року, такі розповіли та показали на місці про обставини нанесення 14.11.2011 року поблизу будинку №29 по вул. Виговського у м. Львові ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 потерпілому ОСОБА_35 ударів металевою трубою по голові та інших частинах тіла, а в подальшому вчинення ними фізичного опору працівникам міліції (т.6 а.с. 17-25, 26-34, 46-61).

Рапортами оперуповноважених о Залізничного РВ ЛМУ ГУ МВС України у Львівській області ОСОБА_19 ОСОБА_17 ОСОБА_8 від 16.11.2011 року, які кожен окремо повідомилт, що 14.11.2011 року будучи оперуповноваженими Залізничного РВ ЛМУ ГУ МВС України у Львівській області, виконуючи постанову на привід свідка ОСОБА_99 , стали очевидцями нанесення ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 чисельних ударів металевими трубами по різних частинах тіла ОСОБА_36 . У подальшому, при їх затриманні вчинили активний фізичний опір та наносили удари працівникам міліції (т.1 а.с. 16-18).

Висновком судово-медичної експертизи №644/2011 від 17.11.2011 року підтверджується, що у громадянина ОСОБА_17 виявлено тілесні ушкодження: струс головного мозку, рана тім`яної ділянки голови, синяк на зовнішній боковій поверхні лівого та правого плеча, на передній поверхні обох колінних суглобів, які утворилися від неодноразового контакту з тупими предметами, могли бути спричиненні 14.11.2011 від ударів тупими предметами, можливо металевою трубою та відносяться до легкого тілесного ушкодження з короткочасним розладом здоров`я (т.2 а.с. 59).

З висновку судово-медичної експертизи №974/2011-ім від 09.12.2011 року та долученої таблиці, вбачається, що на паперовій серветці, вилученої з місця події - ділянки місцевості, що розташована на перехресті вулиць Любінської-Яворницького у м. Львові між будинками №94 та №96, виявлена кров людини, яка може походити від потерпілого ОСОБА_17 (т.3 а.с. 93-97).

Даними протоколу прийому телефонного повідомлення від 14.11.2011 року, підтверджується, що в Залізничний РВ ЛМУ ГУ МВС України у Львівській області поступило повідомлення з травмпункту №1 від лікаря ОСОБА_12 про те, що за медичною допомогою звернувся ОСОБА_17 , якого 14.11.2011 року о 18.20 год. по вул. Любінській у м. Львові побили невідомі. Діагностовано - закриту черепно-мозкову травму, струс головного мозку під знаком питання, забійна рана тім`яної ділянки зліва (т.1 а.с. 11)

Згідно з протоколом прийому телефонного повідомлення від 14.11.2011 року, в Залізничний РВ ЛМУ ГУ МВС України у Львівській області поступило повідомлення з травмпункту №3 від лікаря ОСОБА_18 про те, що за медичною допомогою звернувся ОСОБА_17 , якого 14.11.2011р. о 18.00 год. по вул. Любінській у м. Львові побили невідомі, госпіталізований із діагнозом - струс головного мозку, забійна рана тім`яної ділянки зліва (т.1 а.с. 12).

Даними висновку судово-медичної експертизи №648/2011 від 17.11.2011 року підтверджується те, що у громадянина ОСОБА_19 виявлено тілесні ушкодження : два садна на передній поверхні лівої гомілки, два садна в нижній третині лівого передпліччя, які утворилися від контакту з тупими предметами, могли бути спричинені 14.11.2011 та відносяться до легкого тілесного у шкодження (т.2 а.с. 69).

Згідно з протоколом прийому телефонного повідомлення від 14.11.2011 року, в Залізничний РВ ЛМУ ГУ МВС України у Львівській області поступило повідомлення з травмпункту №3 від лікаря ОСОБА_18 про те, що за медичною допомогою звернувся ОСОБА_19 , якого 14.11.2011 року о 18.00 год. по вул. Любінській у м. Львові побили невідомі. При огляді діагностовано - забій м`яких тканин, садно лівої гомілки, забій грудної клітки (т.1 а.с. 14).

З висновку судово-медичної експертизи №646/2011 від 17.11.2011 року вбачається, що у громадянина ОСОБА_8 виявлено тілесні ушкодження: садно третього пальця правої кисті, синяк біля основи четвертого пальця правої кисті, які утворилися від контакту з тупими предметами, могли бути спричинені 14.11.2011 та відносяться до легкого тілесного уш кодження (т.2 а.с. 79).

Протоколом прийому телефонного повідомлення від 14.11.2011 року підтверджується, що в Залізничний РВ ЛМУ ГУ МВС України у Львівській області поступило повідомлення з травмпункту №3 від лікаря ОСОБА_18 про те, що за медичною допомогою звернувся ОСОБА_8 , якого 14.11.2011р. о 18.00 год. по вул. Любінській у м. Львові побили невідомі. При огляді діагностовано - забій грудної клітки, забій третього пальця правої кисті (т.1 а.с. 13).

Згідно з висновком від 21.11.2011 року за фактом отримання тілесних ушкоджень оперуповноваженими СКР Залізничного PB ЛМУ ГУМВС України у Львівській області було проведено службове розслідування (т.4 а.с. 306-338).

З протоколу обшуку автомобіля ВАЗ 21104, р.н. НОМЕР_3 , від 27.03.2012 року та долучених до нього фототаблиць видно, що під час проведення даної слідчої дії у вказаному автомобілі виявлено та вилучено бінокль чорного кольору «Tasсo», копію паспорта та ідентифікаційного номеру ОСОБА_101 , на якому містяться записи від руки барвником синього кольору «Родовід банк служба безп», довідку про особу ОСОБА_102 та довідку про особу ОСОБА_14 , документи щодо купівлі та порізки труби на ПрАТ «УВТК» (т.7 а.с. 161-167).

Згідно з висновком криміналістичної експертизи №227 від 09.02.2012 року та долученої таблиці, на дактилоскопічній плівці (на яку поміщено мікрооб`єкт, вилучений при огляді місця події - салону автомобіля марки «Опель» модель «Вектра», реєстраційний номер НОМЕР_4 ) виявлені волокна бавовни синього кольору з нерівномірним розподілом спільної родової належності з волокнистим складом предметів одягу ОСОБА_6 (т.5 а.с. 76-78).

Згідно з аналізом телефонних з`єднань, якими користувались ОСОБА_8 , ОСОБА_16 , ОСОБА_7 та ОСОБА_6 протягом 2011 року, встановлено, наявні з`єднання між ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , а також між ОСОБА_6 та ОСОБА_8 (т.10 а.с. 206-208).

Окрім цього, вина підсудних підтверджується іншими дослідженими в ході судового слідства доказами, зокрема оглянутими та долученими до справи речовими доказами: біноклем чорного кольору на якому міститься напис «Tasсo», вилученим у ході проведення обшуку автомобіля ВАЗ 2110 4, реєстраційний номер НОМЕР_3 (т.7 а.с. 161-167, 176); копією паспорта та ідентифікаційного номеру ОСОБА_102 , на якому містяться записи від руки барвником синього кольору «Родовід банк Служба безп», вилученою у ході проведення обшуку автомобіля ВАЗ 2110 4, реєстраційний номер НОМЕР_3 (т.7 а.с. 161-167, 176); довідкою про особу ОСОБА_102 та довідкою про особу ОСОБА_14 , вилученою у ході проведення обшуку автомобіля ВАЗ 2110 4, реєстраційний номер НОМЕР_3 (т.7 а.с. 161-167, 176-178); документами щодо купівлі та порізки труби на ПрАТ «УВТК», вилученими у ході проведення обшуку автомобіля ВАЗ 2110 4, реєстраційний номер НОМЕР_3 (т.7 а.с. 161-167, 176, 181-183, 186); видатковою накладною №РН-0001776 від 24.10.2011 року щодо купівлі та порізки труби на ПрАТ «УВТК» (т.8 а.с. 34-37); двома металевими трубами, які вилучені 14.11.2011 року з місця події - ділянки місцевості, що розташована на перехресті вулиць Любінської-Яворницького у м. Львові між будинками №94 та №96 (т.8 а.с. 174-181).

Показання потерпілої, свідків ОСОБА_74 , ОСОБА_76 , ОСОБА_77 , ОСОБА_78 , ОСОБА_88 , ОСОБА_90 , ОСОБА_106 стверджуються, зокрема:

наказом №35-01-12 о/с від 01.03.2012р., згідно з яким ОСОБА_38 працював на посаді провідного фахівця відділу оперативної роботи з проблемними активами управління по роботі з проблемними активами відділення ЛРУ AT «Родовід Банк» (т.8 а.с. 152);

заявою ОСОБА_37 від 02.08.2011 року, адресованою директору філії 14 ПП «Нива-В.Ш.» ОСОБА_75 , відповідно до якої ОСОБА_38 вказує, що за результатами торгів автомобіля MITSHUBISHI, марки PAJERO SPORT 2.5 TD GL, реєстраційний № лоту НОМЕР_9 , переміг учасник, який запропонував 161 000 грн., однак на офіційному сайті опубліковано повідомлення, що вказаний автомобіль був проданий за 100 000 грн.(т.4 а.с. 12);

заявою ОСОБА_37 від 03.08.2011 року, адресованою прокурору Галицького району м. Львова, згідно з якою ОСОБА_38 вказує, що результати торгів щодо автомобіля MITSHUBISHI, марки PAJERO Sport 2.5 TD GL, реєстраційний № лоту НОМЕР_9 , сфальсифіковані (т.4 а.с. 13);

документами щодо участі ОСОБА_37 у аукціонах та прилюдних торгах з реалізації філією №14 ПП «Нива-В.Ш.» рухомого та нерухомого майна (т.4 а.с. 8, 9,11, 28-38, 56-196) ;

документами - протоколами проведеного аукціону з реалізації арештованого рухомого майна, а саме автомобіля MITSHUBISHI, марки PAJERO SPORT 2.5 TD GL, реєстраційний № лоту НОМЕР_9 (т.4 а.с. 86-89,195);

матеріалами про відмову в порушенні кримінальної справи №341-2775, №341-2775/1, №341-2775/2, згідно з яких вбачається, що ОСОБА_38 звертався в правоохоронні органи з приводу фальсифікації результату аукціону з продажу автомобіля марки MITSHUBISHI, модель PAJERO SPORT 2.5 TD GL, реєстраційний № лоту НОМЕР_9 (т.7 а.с.8-61).

Оцінивши покази підсудних, потерпілих, свідків та досліджених доказів, суд першої інстанції надав їм віри, оскільки вони знаходяться в об`єктивному зв`язку з матеріалами кримінального провадження, стверджуються іншими дослідженими в ході судового слідства доказами, представленими суду.

З таким висновком колегія суддів апеляційної інстанції погоджується в повному обсязі.

Згідно п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 29.06.1990 року, у відповідності до вимог ст. 323 КПК України 1960 року, судом першої інстанції було в основу вироку покладено лише достовірні докази, досліджені в судовому засіданні, яким дано аналіз усіх зібраних по справі доказам, тобто всім фактичним даним, які містяться в показаннях свідків, потерпілих, підсудного, у висновку експерта та інших джерелах доказів в яких йде мова про фактичні дані, що стосуються доказуваної обстановки, в тому числі і доказам на які покликається засуджений у справі.

Так суд першої інстанції оцінивши докази в їх сукупності дійшов висновку, що в діях підсудних наявні ознаки склад кримінальних правопорушень передбачених Кримінальним кодексом України, однак в судовому засіданні стороною обвинувачення не доведено винуватості ОСОБА_6 ОСОБА_7 ОСОБА_8 за п.п 6, 11, 12 ч.2 ст. 115 КК України у зв`язку з чим їх дії були перекваліфіковані на ч.2 ст. 121 КК України.

Суду апеляційної інстанції сторонами обвинувачення та захисту не було представлено переконливих доказів про вчинення засудженими ОСОБА_6 ОСОБА_7 . ОСОБА_8 злочину саме за п.п 6, 11, 12 ч.2 ст. 115 КК України

При цьому судом першої інстанції було досліджено зібрані докази, виходячи з сукупності всіх обставин, враховано спосіб, знаряддя злочину, характер нанесення ударів, поведінку винних та потерпілого, що передувала події, їх стосунки, та зроблено судом відповідний висновок про те, що підсудні ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , діючи як співвиконавці, спричинили тяжкі тілесні ушкодження ОСОБА_35 з мотивів виконання замовлення ОСОБА_16 , як організатора, яке було досягнуто у формі усної угоди. Відповідно до умов якої виконавці зобов`язувалися побити потерпілого, а замовник в інтересах виконавців вчинити певні дії матеріального характеру. При цьому, судом встановлено, що виконавці із ОСОБА_39 ніяких стосунків не мали, його не знали, причини особистого характеру, з яких би вони побили останнього відсутні. Замовляючи побиття ОСОБА_46 ОСОБА_16 , а ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 наносячи такому удари усвідомлювали, що вони можуть заподіяти тяжкі тілесні ушкодження та бажали їх настання. Разом з тим, виконавці могли усвідомлювати можливість настання наслідків - смерті потерпілого при нанесенні йому тяжких тілесних ушкоджень, однак замовник не міг передбачити такі.

Враховуючи вищезазначене, суд першої інстанції дійшов переконання, що по факту смерті ОСОБА_108 . Дії ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 слід кваліфікувати за ч.2 ст.121 КК України, тобто вчинення умисного тяжкого тілесного ушкодження, вчиненого на замовлення, групою осіб, що спричинило смерть потерпілого. Доказів організації та вчинення умисного вбивства підсудними, які б можна було кваліфіковати за п.п.6, 11, 12 ч.2 ст.115 КК України, органами досудового розслідування не доведено та судом не встановлено. При цьому суд звернув увагу на те, що в обвинувальному висновку обвинувачення підсудним в умисному вбивстві сформульовано як заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, що спричинило смерть потерпілого.

Дії підсудних ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 по факту заволодіння майном ОСОБА_37 , які кваліфіковано за ч.4 ст.187 КК України (розбій) як напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із заподіянням тяжких тілесних ушкоджень, не знайшли свого підтвердження в суді першої інстанції.

Покликання представника потерпілих адвоката ОСОБА_9 на тому, що вирок суду першої інстанції побудований на припущеннях, що судом першої інстанції надано неправильну оцінку здобутим доказам чи проігноровану ряд доказів не знайшли підтвердження в суді першої інстанції відтак колегія суддів не вважає, що вирок не відповідає фактичним обставинам справи через упередженість суду першої інстанції. Покази допитаних в суд першої інстанції підсудних, потерпілих, свідків, понятих, узгоджуються між собою в багатьох деталях та особами дані такі свідчення, зокрема підсудними, про які сторонні особи не могли знати. Факт винуватості засуджених у вчиненні злочинів по даній справі повністю та об`єктивно доведена органами досудового слідства та перевірена в суді першої інстанції, при цьому судом розцінено невизнання підсудними своєї вини у скоєному, як обрану ними форму захисту, спрямовану на уникнення кримінальної відповідальності за вчинене.

Судом апеляційної інстанції було проведено судове слідство .

Так в суді апеляційної інстанції засуджені ОСОБА_6 , ОСОБА_7 дали відповіді на питання колегії суддів та зокрема повідомили, що повністю підтримують покази надані ними в суді першої інстанції та наполягали на них в суді апеляційної інстанції. При цьому підтвердили, що наміру вбивати потерпілого ОСОБА_38 вони не мали, а між ними була тільки бійка.

Крім того покликанням підсудних про те, що до них під час досудового розслідування було вчинено моральний та фізичний тиск працівниками міліції з метою отримання показань не знайшло підтвердження в суді першої інстанції та у вироку по цьому було зазначено, що згідно з висновками службових перевірок щодо можливих неправомірних дій з боку працівників міліції Залізничного РВ ЛМУ ГУМВС України до підсудних, то такі свого підтвердження не знайшли, а постановою слідчого в особливо важливих справах слідчого відділу слідчого управління прокуратури Львівської області ОСОБА_109 від 9 липня 2012 р. в порушенні кримінальної справи відносно працівників міліції за фактом спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 відмовлено у зв`язку з відсутністю в їх діяннях ознак складу злочину, передбаченого ст.365 КК України.

Суду апеляційної інстанції було надано прокурором, для долучення до справи, постанову від 29.07.2016 про закриття кримінального провадження № 0000180 від 01.09.2015 порушеного за ознаками кримінального правопорушення, за ч.2 ст. 365 КК України. Дане провадження було порушено для перевірки інформації щодо факту можливого перевищення службових повноважень працівниками Залізничного РВ ЛМУ ГУМВС України у Львівській області, яке виразилося у застосування фізичного насильства стосовно ОСОБА_20 , ОСОБА_7 , за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 365 КК України. По даному провадженню було проведено слідчі (процесуальні) дії і за їх результатом 30.10.2015 слідчий слідчого відділу прокуратури Львівської області ОСОБА_111 закрив кримінальне провадження на підставі п.2 ч.1 ст. 384 КПК України, у зв`язку з відсутністю в діяннях службових осіб Залізничного РВ ЛМУ ГУМВС України у Львівській області, зокрема ОСОБА_17 , ОСОБА_19 , ОСОБА_8 та ОСОБА_22 ознак складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 365 КК України. Відомості про дане рішення внесено до ЄРДР.

Стосовно кваліфікації дій засуджених по інших пред`явлених статтях обвинувачення судом першої інстанції було перевірено обставини справи та враховано зокрема наступне.

Потерпілий ОСОБА_8 суду показав, що при виявленні ним злочинних дій підсудними ОСОБА_7 особисто заволодів барсеткою потерпілого, яку він в подальшому передав підсудному ОСОБА_6 , що і зазначено останнім в протоколі допиту на досудовому слідстві. Згідно з протоколом огляду місця події вказану барсетку виявлено на передньому пасажирському сидінні автомобіля марки Опель Вектра, реєстраційний номер НОМЕР_4 , де за показаннями потерпілих ОСОБА_17 , ОСОБА_19 , ОСОБА_8 та свідка ОСОБА_47 сидів ОСОБА_6 . Відтак, умисел у ОСОБА_7 на заволодіння майном потерпілого виник раптово, а саме після нанесення потерпілому ударів та виявлення їх дій працівниками міліції. ОСОБА_6 заздалегідь не обіцяючи, отримав та зберігав майно ОСОБА_37 - барсетку, яке завідомо для нього було одержане злочинним шляхом. Будь-яких даних, щодо участі ОСОБА_8 у заволодінні, отриманні чи зберіганні майном потерпілого органом досудового слідства суду не надано та при судовому слідстві не здобуто.

На підставі наведеного по даному епізоду злочинної діяльності дії ОСОБА_7 суд першої інстанції кваліфікував за ч.1 ст.186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), дії ОСОБА_6 - за ст.198 КК України, тобто заздалегідь не обіцяне отримання та зберігання майна, завідомо одержаного злочинним шляхом, а ОСОБА_8 за ч.4 ст.187 КК України було виправдано за відсутності в його діянні складу злочину.

Щодо інкримінації органами досудового слідства дії підсудних за ч.3 ст.357 КК України як незаконне заволодіння паспортом та іншими важливими особистими документами потерпілого, то такий злочин вчиняється з прямим умислом. Враховуючи, відсутність даних, які б підтверджували те, що підсудні ОСОБА_7 та ОСОБА_6 знали про знаходження в барсетці особистих документів потерпілого - паспорта громадянина України серії НОМЕР_5 , свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу на автомобіль Ford Transit, реєстраційний номер НОМЕР_10 , на прізвище власника ОСОБА_93 , дозволу на зброю № НОМЕР_7 від 22.02.2008 року, а ОСОБА_8 взагалі не причетний до викрадення барсетки, а тому їх за вказаною статтею було виправдано за відсутності в діянні складу злочину.

Крім того, дії підсудних ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 вірно кваліфіковано за ч.2 ст.342, ч.2 ст.345 КК України як опір працівникова правоохоронного органу під час виконання ними службових обов`язків, а також умисне заподіяння працівникові правоохоронного органу побоїв, легких тілесних ушкоджень у зв`язку з виконання цим працівником службових обов`язків. Вказане підтверджується показаннями потерпілих ОСОБА_17 , ОСОБА_19 та ОСОБА_8 , а також висновками відповідних зазначених судово-медичних експертиз, які були предметом розгляду в суді першої інстанції, про наявність ушкоджень у таких потерпілих.

У зв`язку із наведеним суд першої інстанції критично оцінив покази підсудних щодо невизнання вини у вчиненні згаданих вище злочинів, а саме, як обрану форму захисту з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинені злочини, оскільки вони були спростовані сукупністю доказів їх вини, зібраними по справі, які були детально та безпосередньо досліджені судом під час судового розгляду, та встановленими обставинами справи. Вказані докази відповідно до вимог Кримінально-процесуального кодексу України були отримані під час досудового розслідування кримінальної справи - протоколи слідчий дій, висновки експертів, речові докази та документи, а також здобуті в ході судового слідства - показання свідків та потерпілих, попереджених відповідно за дачу завідомо неправдивих показань за ст.384 КК України. Судом першої інстанції не було встановлено підстав вказаним особам оговорювати підсудних, таких мотивів також захистом не наведено.

Відповідно покликання прокурора в апеляції про те, що суд першої інстанції при визнанні підсудних винними послався лише на їх покази не відповідає фактичним обставинам справи. Не було матеріалами справи доведено умислу підсудних на вбивство потерпілого і таке підтверджено формулюванням дій підсудних у обвинувальному акті, як заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, що спричинило смерть потерпілого.

З врахуванням зазначеного вище колегія суддів дійшла переконання, що судом першої інстанції при призначення підсудним покарання було належним чином враховані всі фактичні обставини справи та призначено покарання в межах статей обвинувачення з врахуванням вимог ст. ст. 50, 65, 709 КК України, а також було враховано особи підсудних та характеризуючі їх обставини, при цьому суд врахував ступінь тяжкості вчинених ними злочинів проти життя та здоров`я особи, авторитету органів державної влади, вчинення обвинуваченими злочинів один з яких є тяжким, особи підсудних, , які на обліках в психоневрологічному та наркологічному диспансерах не перебувають, судимості не мали, позитивно характеризуються за місцем проживання кожен з них мають на утриманні малолітніх та неповнолітніх дітей, відсутність обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання, з врахуванням принципу індивідуалізації покарання судом не було знайдено підстав для можливості застосування до підсудних ст. 69 КК України.

Крім того судом першої інстанції, у відповідності до чинного законодавства, станом на день винесення вироку, 03.10.2016 року, було враховано строк призначеного покарання та тяжкість скоєних злочинів за деякими статтями та строк притягнення осіб до відповідальності.

Згідно зі ст.11-1 КПК України (1960 року) правовими підставами для звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є закінчення цих строків, відсутність обставин, що порушують їх перебіг, а також згода підсудного на таке звільнення.

Відповідно до ч.1 ст.49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минули строки, зокрема, три роки - у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачене покарання у виді обмеження або позбавлення волі (п.2 ч.1 ст. 49 КК України).

Ураховуючи те, що з дня вчинення ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 злочину, передбаченого ч. 2 ст.342 КК України, який згідно з ч.2 ст. 12 КК України є злочином невеликої тяжкості, на час винесення вироку минули строки давності, встановлені п.2 ч.1 ст.49 КК України, однак ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 свою вину у вчиненні злочину не визнали і про звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності клопотань не заявляли, однак суд першої інстанції вважав за необхідне, на підставі ч.5 ст.74 КК України, звільнити їх від призначеного за ч.2 ст.342 КК України покарання на підставах, передбачених ст.49 КК України.

Згідно з п.20 постанови Пленуму Верховного Суду України № 12 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності», звільняючи особу від кримінальної відповідальності, суд має вирішити відповідно до вимог кримінально-процесуального законодавства (1960 р.) питання про скасування чи зміну запобіжного заходу, речові докази, відшкодування судових витрат тощо.

Щодо заявлених цивільних позовів потерпілих ОСОБА_14 , ОСОБА_17 , ОСОБА_19 та ОСОБА_8 судом були прийнято рішення, однак апеляційних вимог по цьому в апеляціях учасники процесу не ставили.

На питання головуючого в суді апеляційної інстанції засуджені ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , кожен окремо, відповіли, що самостійно нічого не відшкодовували потерпілим оскільки очікували набуття вироком законної сили і вже в порядку його виконання будуть відшкодовувати завдану моральну та матеріальну шкоду.

Апеляційні вимоги апелянтів не спростовують правильність висновків викладених у вироку суду першої інстанції.

При перевірці справи колегією суддів не виявлено істотних порушень кримінально-процесуального закону, які перешкоджали чи могли перешкодити суду повно та всебічно розглянути справу і постановити законний, обґрунтований і справедливий вирок. Також не е встановлено обставин, які б давали підстави для зміни чи скасування вироку, пом`якшення чи обтяження покарання.

Керуючись ст. ст. 362, 365, 366, 377, 386 КПК України (в редакції 1960 року) , колегія суддів,- ухвалила:

Апеляції представника потерпілої - адвоката ОСОБА_9 , прокурора ОСОБА_10 - залишити без задоволення.

Вирок Сихівського районного суду м. Львова від 03 жовтня 2016 року відносно засуджених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 - залишити без змін.

Ухвала Львівського апеляційного суду може бути оскаржена в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом одного місяця з моменту її винесення.

Головуючий:

Судді: