Справа № 932/1589/23
Провадження №1-кс/932/608/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 лютого 2023 року м. Дніпро

Слідчий суддя Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпрі клопотання слідчого СВ Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_6 , яке погоджено прокурором Центральної окружної прокуратури м. Дніпра ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, українця, громадянина України, із середньо-спеціальною освітою, не працюючого, одруженого, маючого на утриманні дитину, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючий за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого, за підозрою у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України,

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшло вищевказане клопотання, яке передано для розгляду в моє провадження.

Узагальнені доводи клопотання.

Слідчою групою СВ ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000377 від 13.02.2023 року, за ознаками кримінального правопорушення (злочину), передбаченому ч. 4 ст. 186 КК України.

У ході досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_4 , будучи раніше судимим, достеменно знаючи, що в Україні введено та діє воєнний стан, 13.02.2023 року приблизно об 11 год. 40 хв., перебуваючи біля Центрального вокзалу, розташованого по пл. Вокзальній, 2 в м. Дніпро, побачив раніше незнайомого потерпілого ОСОБА_7 , який тримав в руках гаманець з грошовими коштами. Далі у ОСОБА_4 раптово виник умисел на відкрите заволодіння вказаним майном, реалізовуючи який, останній діючи умисно, повторно, в умовах воєнного стану, з корисливих мотивів, шляхом ривку своєю правою рукою заволодів гаманцем ОСОБА_7 з грошовими коштами у розмірі у сумі 1500, 00 грн., після чого, утримуючи викрадене майно при собі, з місця вчинення злочину зник, розпорядившись ним на власний розсуд, тим самим спричинивши ОСОБА_7 матеріальний збиток на суму 1500, 00 грн.

Дії ОСОБА_4 кваліфіковані як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчиненому повторно, в умовах воєнного стану, тобто злочин, передбачений ч. 4 ст. 186 КК України.

13 лютого 2023 року ОСОБА_4 було затримано в порядку ст. 208 КПК України, і того ж дня повідомлено про підозру за ч. 4 ст. 186 КК України.

Зважаючи на наявність достатніх відомостей, які дають підстави обґрунтовано підозрювати ОСОБА_4 у вчиненні грабежу, та існування ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, сторона обвинувачення просить обрати відносно підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у цьому кримінальному провадженні, а саме тримання під вартою та визначити альтернативний запобіжний захід заставу у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Позиції сторін кримінального провадження.

Прокурор надав пояснення, відповідно до змісту яких вважає підозру ОСОБА_4 обґрунтованою, а ризики такими, що існують. Просить обрати відносно ОСОБА_4 винятковий запобіжний захід із можливістю внесення застави.

Підозрюваний заперечував проти задоволення клопотання. Пояснив, що даного злочину не вчиняв, підозру не визнає. Просить застосувати до нього більш м`який запобіжний захід, оскільки переховуватись від слідства не має наміру, вчиняти інші злочини не буде. Має на утриманні дитину, одружений.

Захисник також заперечував проти задоволення клопотання, просив застосувати більш м`який запобіжний захід, оскільки підстав для застосування тримання під вартою немає.

Релевантні джерела права.

Відповідно до ст. 29 Конституції України, кожна людина має право на свободу та особисту недоторканність. Ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Відповідно до Резолюції Комітету міністрів Ради Європи № 11 від 9 квітня 1965 року «Взяття під варту» і Рекомендацією R(80) 11 від 27 червня 1980 року «Про взяття під варту до суду», Комітет міністрів рекомендував дотримуватися таких принципів при розгляді питання про застосування запобіжного захід як взяття під варту:

взяття під варту не повинно бути запобіжним заходом, що застосовується в обов`язковому порядку, судовий орган повинен приймати рішення з урахуванням всіх обставин справи;

взяття під варту повинно розглядатися як виняткова міра;

взяття під варту повинно застосовуватися або продовжуватися лише в разі суворої необхідності і не повинно застосовуватися для цілей покарання;

особу, взяту під варту, має бути поінформовано про свої права і про порядок їх здійснення.

Завдання кримінального провадження сформульовано в ст. 2 КПК. Ними є:

1) захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень;

2) охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження;

3) забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Як викладено у окремій думці судді ЄСПЛ Калайджиєвої в рішенні «Шалімов проти України» від 04.03.2010 р. «будь-яка концепція «автоматичної законності» позбавлення свободи несумісна з принципами Конвенції і немає сумніву, що пункт 4 статті 5 Конвенції є процесуальною гарантією та засобом юридичного захисту проти такого тримання під вартою».

У відповідності до ст. 131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Заходами забезпечення кримінального провадження є, крім інших, і запобіжні заходи.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 176 КПК України, тримання під вартою є одним з видів запобіжних заходів.

Згідно ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до вимог, викладених у ч. 2 ст. 177 КПК України, підставами для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до рішення ЄСПЛ за скаргою № 25629/94 від «27» листопада 1997 року по справі «К.Ф. проти Німеччини», п. 57, обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватись арешт, складає суттєву частину гарантії від безпідставного арешту і затримання, закріпленої у статті 5 § 1 (с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин.

Статтею 178 КПК України визначено, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього кодексу, слідчий суддя, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосування запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчинення іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Згідно ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжний заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Обставини, які встановлені слідчим суддею.

З досліджених матеріалів клопотання убачається, що 13.02.2023 року СВ ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області були внесені відомості про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000377 з попередньою кваліфікацією за ч. 4 ст. 186 КК України.

Копією витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 14.02.2023 року підтверджено, що до СВ ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області звернувся ОСОБА_7 про те, що 13.02.2023 гр. ОСОБА_4 , перебуваючи в районі адреси: м. Дніпро, вул. Вокзальна, 5, відкрито, шляхом ривку заволодів майном заявника, в умовах воєнного стану на території України.

Згідно протоколу допиту потерпілого від 13.02.2023 ОСОБА_7 вживав із малознайомими чоловіками пиво біля залізничного вокзалу у м. Дніпро. В ході спілкування один із чоловіків побачив гаманець у ОСОБА_7 та вирвав його з рук потерпілого та почав бігти. Потерпілий та інші чоловіки не змогли наздогнати незнайомого чоловіка, однак інший чоловік, який був поряд з потерпілим, повідомив, що знає цього крадія, його звуть « ОСОБА_8 », і у нього є його номер телефону. Про факт злочину потерпілий одразу повідомив працівників патрульної поліції.

За результатами проведення пред`явлення осіб для впізнання із потерпілим ОСОБА_7 від 13.02.2023, останній впізнав особу, яка відкрито, шляхом ривку заволоділа його гаманцем. Ним виявилась особа під № 3 у додатку до протоколу, а саме гр. ОСОБА_4 , 1986 р.н.

Свідок ОСОБА_9 також впізнав ОСОБА_4 (протокол пред`явлення осіб для впізнання за фотознімками, особа під № 2).

13.02.2023 о 13 год. 30 хв. слідчим СВ ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області складено протокол про затримання та затримано гр. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 згідно ст. 208 КПК України.

13.02.2023 гр. ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_4 підтверджується також іншими матеріалами, які є у клопотанні. Це протокол прийняття заяви про вчинення злочину від 13.02.2023, протокол огляду від 13.02.2023, протокол допиту свідка ОСОБА_9 , протокол затримання ОСОБА_4 , протокол огляду від 13.02.2023, протокол допиту свідка ОСОБА_10 від 13.02.2023, протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 13.02.2023, протокол огляду від 13.02.2023, протокол пред`явлення речей для впізнання від 13.02.2023 та іншими доказами.

Таким чином, на підставі вивчення фактів та відомостей, які надані стороною обвинувачення, встановлена причетність саме гр. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до скоєння злочину, передбаченому ч. 4 ст. 186 КК України, а тому підозра визнається обґрунтованою.

Щодо ризиків, які заявлені прокурором.

На ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України вказує те, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за яке можливо буде призначено покарання в межах санкції ч. 4 ст. 186 КК України, тобто від 7 до 10 років. Розуміючи такий розмір покарання, підозрюваний може вдатись до переховування, порушити процесуальні обов`язки. Тому цей ризик є доведеним прокурором.

Щодо ризик впливу на свідків чи потерпілих, то всі свідки та потерпілий є малознайомими особами, і вони вже допитані. Впливати на них підозрюваний не буде, оскільки його провина також підтверджується іншими матеріалами кримінального провадження у сукупності, тому такий вплив не буде ефективним і не послабить позицію обвинувачення. Тож, цей ризик не знайшов свого підтвердження.

Стосовно ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, то він об`єктивно існує, оскільки підозрюваний схильний до вчинення корисливих злочинів, не має офіційного заробітку, тому може скоїти новий злочин. Отже, цей ризик є доведеним.

Висновки слідчого судді.

За результатами розгляду клопотання встановлена наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України та наявність ризиків, передбачених п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

При вирішенні питання щодо застосування запобіжного заходу слід врахувати, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, тобто найбільш суворим і обтяжливим. Проте обрання такого запобіжного заходу не може обґрунтовуватись виключно тяжкістю покарання, оскільки така обставина оцінюється у сукупності з іншими факторами.

Вивчивши особу підозрюваного, мною встановлено, що він має постійне місце проживання, одружений, має на утриманні дитину. Ці обставини вказують на те, що у нього існують міцні соціальні зв`язки у місці проживання, тому вважаю, що інші запобіжні заходи також здатні запобігти ризикам та забезпечити процесуальну поведінку ОСОБА_4 .

Враховуючи, що в країні введено воєнний стан, а перетинання кордону обмежено, ОСОБА_4 немає сенсу переховуватись від слідства.

Перевіряючи можливість застосування більш м`якого запобіжного заходу, вважаю можливим застосувати до ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за місцем проживання, встановивши заборону покидати житло цілодобово та носити засіб електронного контролю. Також необхідно покласти на нього процесуальні обов`язки, а саме прибувати за кожним викликом до слідчого, прокурора або суду, у разі зміни місця проживання повідомляти про це слідчого, прокурора чи суд, не спілкуватись зі свідками по даному кримінальному провадженню.

Підсумовуючи викладене, слідчий суддя відмовляє у задоволенні клопотання слідчого, та застосовує більш м`який запобіжний захід.

Керуючись ст. ст. 181, 193, 194, 196, 372, 376, 395 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя,

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання слідчого відмовити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_2 , заборонивши йому залишати це житло цілодобово.

Для виконання застосованого запобіжного заходу покласти на підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 такі обов`язки:

-прибувати за кожним викликом до слідчого, прокурора або суду;

-у разі зміни місця проживання повідомляти про це слідчого, прокурора чи суд;

-не спілкуватись зі свідками по даному кримінальному провадженню;

-носити електронний засіб контролю.

Підозрюваного доставити для виконання запобіжного заходу у квартиру за адресою: АДРЕСА_2 .

Попередити підозрюваного, що в разі невиконання покладених, згідно ухвали слідчого судді, обов`язків, до нього може бути застосований більш тяжкий запобіжний захід.

Роз`яснити підозрюваному, що працівники поліції мають право перевіряти виконання запобіжного заходу в будь-який час доби, шляхом надання усних чи письмових пояснень з питань виконання покладених обов`язків.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Строк дії ухвали до 13.04.2023.

Апеляційна скарга на ухвалу подається до суду Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя Ігор КОНДРАШОВ