Провадження № 1-кп/537/40/2023
Справа № 537/2042/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.01.2023 року Крюківський районний суд м. Кременчука Полтавської області в складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого - ОСОБА_4 та його захисника ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_7 , розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду в м. Кременчуці, кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0000265 від 24.05.2022 року, за обвинуваченням ОСОБА_4 , ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 121 КК України,

встановив:

В провадженні Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області перебуває на розгляді кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 , ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 121 КК України.

Від прокурора надійшло клопотання про продовження обвинуваченим запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення застави. В обґрунтуванні клопотань вказано, що ОСОБА_4 , ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюються у вчиненні інкримінованого їм кримінального правопорушення, яке кваліфікується як тяжке, що підтверджується зібраними у кримінальному провадження доказами в їх сукупності.

Обвинуваченому ОСОБА_4 слід продовжити саме такий запобіжний захід з метою запобігання спробам останнього переховуватися від суду так, як в разі визнання обвинуваченого винним у вчиненні кримінального правопорушення, санкція статті передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк до десяти років, тому обвинувачений з метою ухилення від відбування покарання може ухилитися від суду. Обвинувачений ОСОБА_4 не має стійких соціальних зв`язків, не одружений, рідних та близьких не має, не працевлаштований, а тому може залишити територію м. Кременчука з метою уникнення від кримінальної відповідальності. Також обрання саме такого запобіжного заходу матиме за мету запобігання спробам вчинити інше кримінальне правопорушення та незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обставин, що дають підстави обвинувачувати особу у вчиненні особою тяжкого кримінального правопорушення, за яке законом передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до десяти років позбавлення волі, а також наявність ризиків, визначених п.п. 1,3,5 ст. 177 КПК України, які дають підстави вважати, що обвинувачений може здійснювати дії щодо переховування від суду, незаконно впливати на свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення. При цьому інші більш м`які запобіжні заходи не можливо застосувати до обвинуваченого у з в`язку з нездатністю їх запобігти вказаним ризикам.

Обвинуваченому ОСОБА_6 слід продовжити саме такий запобіжний захід з метою запобігання спробам останнього переховуватися від суду так, як в разі визнання обвинуваченого винним у вчиненні кримінального правопорушення, санкція передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк до десяти років, тому обвинувачений з метою ухилення від відбування покарання може ухилитися від суду. Обвинувачений ОСОБА_6 не має стійких соціальних зв`язків, не одружений, рідних та близьких не має, не працевлаштований, а тому може залишити територію м. Кременчука з метою уникнення від кримінальної відповідальності. Також обрання саме такого запобіжного заходу матиме за мету запобігання спробам вчинити інше кримінальне правопорушення та незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обставин, що дають підстави обвинувачувати особу у вчиненні особою тяжкого кримінального правопорушення, за яке законом передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до десяти років позбавлення волі, а також наявність ризиків, визначених п.п. 1,3,5 ст. 177 КПК України, які дають підстави вважати, що обвинувачений може здійснювати дії щодо переховування від суду, незаконно впливати на свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення. При цьому інші більш м`які запобіжні заходи не можливо застосувати до обвинуваченого у з в`язку з нездатністю їх запобігти вказаним ризикам.

Прокурор в судовому засіданні подані клопотання підтримав та прохав їх задовольнити.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечував проти продовження відносно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та прохав змінити на більш м`який запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_4 ОСОБА_5 заперечував проти продовження відносно його підзахисного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та прохав змінити на більш м`який запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту, який забезпечить належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

Обвинувачений ОСОБА_6 в судовому засіданні не заперечував проти продовження відносно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_6 ОСОБА_7 прохала змінити на більш м`який запобіжний захід у виді домашнього арешту.

Суд заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, встановив наступне.

Згідно реєстру матеріалів досудового розслідування та матеріалів клопотань прокурора ухвалами слідчого судді Крюківського районного суду м. Кременчука від 26.05.2022 року до обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_6 були застосовані запобіжні заходи у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб без встановлення застави. Ухвалами слідчого судді Крюківського районного суду м. Кременчука від 19.07.2022 року обвинуваченим ОСОБА_4 та ОСОБА_6 продовжено раніше обрані запобіжні заходи у вигляді тримання під вартою без визначення застави в межах строку досудового розслідування до 25.08.2022 року включно.

Ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука від 23.08.2022 року до обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_6 були застосовані запобіжні заходи у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб без встановлення застави, а ухвалою суду від 01.12.2022 року продовжено обвинуваченим запобіжні заходи у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб без встановлення застави, які закінчують свою дію 29.01.2023 року.

Згідно ч. ч. 1, 3 ст. 331 КПК України суд під час судового розгляду за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Відповідно до ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першої цієї статті.

Згідно ч. 1 статті 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Вирішуючи питання щодо продовження обвинуваченим запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд виходить із вимог статті 29 Конституції України, якими передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Наведені Конституційні гарантії права на свободу та особисту недоторканість поєднується з такими ж вимогами статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (1950 року), яка відповідно до вимог частини 1 статті 9 Конституції України ратифікована 17 липня 1997 року Законом України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав і основоположним свобод людини (1950 року), Першого протоколу та протоколів №№2, 4, 7 та 11 до Конвенції».

У пункті 1 статті 1 цього Закону зазначено, що Україна повністю визнає на своїй території дію статті 46 Конвенції щодо визнання обов`язковою і без укладення спеціальної угоди юрисдикцію Європейського Суду з прав людини в усіх питаннях, що стосуються тлумачення і застосування Конвенції, а статтями 13, 17 Закону України «Про визнання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права» та змінюють практику застосування національного закону відповідно до Рішення цього Суду.

Європейський суд з прав людини у справі "Ілійков проти Болгарії" закріпив, що суворість передбаченого покарання є суттєвим моментом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів. У справі "Летельє проти Франції" від 26.06.1991 року вказано, що особлива якість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість покарання не є самостійною підставою для застосування запобіжного заходу, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не застосувавши запобіжний захід. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 25.07.2001 року Європейський суд з прав людини зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризику повторного вчинення злочинів».

Вирішуючи клопотання щодо продовження обвинуваченим запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд враховує наступне.

Обвинувачений ОСОБА_4 офіційно не працевлаштований, не одружений, раніше судимий, обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину проти життя та здоров`я особи, за вчинення якого передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до десяти років.

Обвинувачений ОСОБА_6 офіційно не працевлаштований, не одружений, раніше не судимий, обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину проти життя та здоров`я особи, за вчинення якого передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до десяти років.

Вказані обставини вказують на ризик продовження обвинуваченими злочинної діяльності та спроб ухилення від явки до суду для уникнення покарання.

Щодо незаконного впливу на свідків для уникнення покарання, то в ході кримінального розслідування встановлено свідків вказаного злочину, які своїми показами викривають злочину діяльність обвинувачених, тому останні з метою уникнення покарання, можуть вчиняти дії з метою зміни показань свідків.

Медичних висновків які б обґрунтовано давали суду підстави вважати, що за станом здоров`я обвинувачені не можуть утримуватися в умовах установи виконання покарань суду не подані.

З огляду на наведене, суд вважає обґрунтованими наявність зазначених прокурором підстав для продовження обвинуваченим запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, передбачених ст. 177, ст. 178, ст. 197, ст. 199 КПК України, при цьому менш суворі запобіжні заходи не можуть забезпечити належної процесуальної поведінки обвинувачених.

За викладених обставин, оцінюючи суспільну небезпечність та тяжкість кримінального правопорушення, яке інкримінується обвинуваченим, з метою запобігання встановлених ризиків, що передбачені статтею 177 КПК України, а саме запобігання спробам переховуватися від суду, вчиняти повторно кримінальні правопорушення, вчиняти незаконний вплив на свідків, суд вважає за необхідне продовжити відносно обвинувачених запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні зокрема щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства.

Враховуючи, що злочин вчинений із застосуванням насильства, тож суд не визначає розмір застави.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 182, 183,194, 199, 315, 371, 372 КПК України, суд

постановив:

Клопотання прокурора про продовження застосування до обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_6 запобіжних заходів у вигляді тримання під вартою - задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком на 60 днів, а саме: з 17 січня 2023 року до 17 березня 2023 року до 24 години.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком на 60 днів, а саме: з 17 січня 2023 року до 17 березня 2023 року до 24 години.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Головуючий суддя: ОСОБА_1

Повний текст ухвали складено та проголошено 20.01.2023 року о 13.00 год.