У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«01» лютого 2023 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд

в складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4

учасника судового провадження:

обвинуваченого ОСОБА_5 (в режимі відеоконференції)

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_5 на ухвалу Ленінського районного суду м. Миколаєва від 23 січня 2023 року, щодо

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

- обвинуваченого за ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 357, ч. 1 ст. 309 КК України,

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 23 січня 2023 року продовжено обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 23 березня 2023 року.

Визначено заставу у розмірі 198 480 грн. з покладанням на обвинуваченого обов`язків:

-не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає без дозволу суду;

-утримуватися від спілкування (крім зали судового засідання) зі свідками та потерпілими.

Короткий зміст вимог апеляційних скарг.

Обвинувачений ОСОБА_5 просить ухвалу суду скасувати та постановити нову ухвалу, якою обрати запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Узагальнені доводи осіб, які подали апеляційні скарги.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_5 зазначив, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у цьому кримінальному провадженні йому продовжують з 24.08.2021. Вину він не визнає, оскільки, як вважає обвинувачений, потерпіла його обмовила, а орган досудового розслідування сфабрикував щодо нього справу.

На думку апелянта, сторона обвинувачення ставиться до нього упереджено, бере до уваги його попередні судимості, які обумовлюють ризики, передбачені ст. 177 КК України.

Зазначив, що під час розгляду клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, він неодноразово спростовував необґрунтовані ризики, на які посилається сторона обвинувачення.

Вказав, що має родичів, з якими постійно спілкується, працював неофіційно, займався ремонтом помешкань. Зазначив, що 27.01.2021 йому дійсно були надані кошти для придбання будівельних матеріалів, а також передплату за виконання будівельних робіт (утеплення фасаду), що підтвердив в судовому засіданні 23.01.2023 свідок ОСОБА_6 .

Встановлені судом першої інстанції обставини.

В провадженні Ленінського районного суду м. Миколаєва перебуває обвинувальний акт за №0000906 за обвинуваченням ОСОБА_5 за ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 357, ч.1 ст. 309 КК України.

Прокурором заявлено клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 .

Задовольняючи клопотання прокурора, суд дійшов висновку, що продовжують існувати ризики переховування обвинуваченого ОСОБА_5 від суду та вчинення інших кримінальних правопорушень, доказів на їх зменшення суду не надано. Суд вважав, що інший, менш суворий запобіжний захід, не забезпечить належної поведінки обвинуваченого щодо виконання ним своїх процесуальних обов`язків.

Позиції учасників судового провадження.

Обвинувачений ОСОБА_5 підтримав апеляційну скаргу просив її задовольнити та застосувати щодо нього запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Захисник ОСОБА_7 надіслав до суду клопотання про розгляд справи без його участі.

Прокурор ОСОБА_8 надіслав до суду заяву про розгляд апеляційної скарги без його участі, просив ухвалу залишити без змін.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини. Мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходив при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався.

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого, вивчивши матеріали судового провадження та обговоривши викладені в апеляційній скарзі доводи, суд дійшов таких висновків.

Частиною 3 ст. 331 КПК України передбачено, що незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Приймаючи рішення про продовження строку тримання під вартою, суд першої інстанції дотримався зазначених вимог закону.

З наданих судом першої інстанції матеріалів вбачається, що в провадженні Ленінського районного суду м. Миколаєва перебуває обвинувальний акт за №0000906 за обвинуваченням ОСОБА_5 за ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 357, ч.1 ст. 309 КК України.

Під час судового розгляду кримінального провадження прокурором заявлено клопотання про продовження строку тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_5 , оскільки ризики переховування від суду та вчинення інших кримінальних правопорушень, не зменшились.

Судом враховано, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні тяжкого корисливого злочину та двох кримінальних проступків, не працює та не має стабільного джерела доходів, не має міцних соціальних зв`язків, раніше неодноразово судимий за вчинення корисливих злочинів, обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень в період іспитового строку.

Судове провадження на даний час триває.

Суд першої інстанції достатньо мотивував рішення в частині наявності ризиків, передбачених п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України у вигляді можливості обвинуваченим переховуватися від органів досудового розслідування та суду, та вчинення ним інших кримінальних правопорушень, які не зменшилися.

Суд вважає правильними висновки суду першої інстанції, що зазначені ризики продовжують існувати та їм неможливо запобігти в умовах застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу більш м`якого, ніж тримання під вартою, і що більш м`який запобіжний захід не забезпечить належної процесуальної поведінки обвинуваченого.

Суд погоджується з рішенням суду першої інстанції про необхідність продовження щодо обвинуваченого строку тримання під вартою, оскільки рішення належним чином мотивоване, клопотання прокурора розглянуто відповідно до вимог ч. 3 ст. 331 КПК України.

Доводи ОСОБА_5 про те, що докази у кримінальному провадженні нібито сфальсифіковані, а також прохання врахувати показання свідка ОСОБА_9 , апеляційним судом не обговорюються, оскільки наразі судовий розгляд триває, і ці доводи не є предметом даного розгляду щодо вирішення питання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

За такого, відсутні підстави для скасування ухвали про продовження строку тримання обвинуваченого під вартою, про що просить апелянт.

Керуючись ст. 376, 405, 407, 424, 425, 532 КПК України,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_5 залишити без задоволення, а ухвалу Ленінського районного суду м. Миколаєва від 23 січня 2023 року, якою обвинуваченому ОСОБА_5 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_10