Справа №949/335/20
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 грудня 2022 року Дубровицький районний суд Рівненської області в складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

за участю секретаря: ОСОБА_2 ,

прокурора: ОСОБА_3 ,
обвинуваченого: ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого: ОСОБА_5 ,

потерпілої: ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дубровиця, кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000422 від 06 вересня 2019 року по обвинуваченню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , неодруженого, працюючого заступником директора Дубровицької районної філії Рівненського обласного центру зайнятості, проживаючого по АДРЕСА_1 , громадянина України, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 обвинувачується у тому, що 06 вересня 2019 року біля 12 години, він, керуючи автомобілем «ВАЗ 2107», реєстраційний номер НОМЕР_1 , в світлу пору доби, рухаючись по вулиці Воробинська, в м. Дубровиця, по асфальтній, сухій дорозі, зі сторони приміщення Дубровицької міської ради, проявивши неуважність до дорожньої обстановки, перед початком зміни напрямку руху не переконався, що це буде безпечним та не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам дорожнього руху, напроти приміщення Дубровицької районної державної адміністрації, увімкнув правий покажчик повороту та почав виконувати маневр повороту праворуч не з крайнього положення на проїзній частині, тобто такого, що не дає можливості рухатися попутньому транспортному засобу, для подальшого заїзду до прилеглої території вулиці Воробинська, коли в цей час позаду автомобіля «ВАЗ 2107», реєстраційний номер НОМЕР_1 в попутному напрямку, в крайньому положенні на проїзній частині, рухався мопед «ALPHA ZS50F», реєстраційний номер НОМЕР_2 , водій якого, ОСОБА_7 керуючи без мотошолома, без посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії та без поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, не мав технічної можливості уникнути контактування, шляхом своєчасного застосування екстреного гальмування та допустив зіткнення з вищевказаним автомобілем, після чого мопед став некерованим та здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_6 , яка рухалася по тротуару, від чого остання отримала тілесні ушкодження у вигляді забійних ран губ, травматичних вивихів трьох зубів верхньої щелепи, садна середньої третини правої гомілки, із внутрішньо суглобовим імпресійним переломом латерального відростку великогомілкової кістки правої гомілки, які згідно висновку судово-медичної експертизи № 226 від 19 вересня 2019 року, відносяться до категорії середнього ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, які викликали довготривалий розлад здоров`я.
В безпосередньому причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди і наслідками, що настали, є грубе порушення водієм автомобіля ОСОБА_4 сукупності наступних пунктів Правил дорожнього руху України: п.10.1 - згідно якого, перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху; п.10.4- перед поворотом праворуч та ліворуч, у тому числі в напрямку головної дороги, або розворотом водій повинен завчасно зайняти відповідне крайнє положення на проїзній частині, призначеній для руху в цьому напрямку, крім випадків, коли здійснюється поворот у разі в`їзду на перехрестя, де організовано круговий рух, напрямок руху визначено дорожніми знаками чи дорожньою розміткою або рух можливий лише в одному напрямку, установленому конфігурацією проїзної частини, дорожніми знаками чи розміткою.
Таким чином ОСОБА_4 своїми діями грубо порушив вимоги п.10.1, п.10.4 Правил дорожнього руху України, які потягли за собою отримання потерпілою ОСОБА_6 тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, які викликали довготривалий розлад здоров`я.
Вказані дії ОСОБА_4 , органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 1 ст.286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

В судовому засіданні захисник обвинуваченого - адвокат ОСОБА_5 подав клопотання про закриття кримінального провадження та звільнення обвинуваченого ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності на підставі ст.49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Прокурор у судовому засіданні, покликаючись на норми кримінально процесуального закону, вказав, що звільнення від кримінальної відповідальності за спливом строку давності є безумовною підставою, тому підстав відмовити у задоволенні клопотання немає.

Обвинувачений ОСОБА_4 клопотання захисника підтримав та просив його задоволити.

В судовому засіданні потерпіла ОСОБА_6 проти задоволення клопотання не заперечувала.

Заслухавши думку учасників процесу, суд вважає клопотання обвинуваченого таким, що підлягає задоволенню, а провадження закриттю з наступних підстав.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку із звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Частиною 1, 2 ст.285 КПК України передбачено, що особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність. При цьому особі, яка обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення та щодо якої передбачено можливість звільнення від кримінальної відповідальності у разі здійснення передбачених законом України про кримінальну відповідальність дій, роз`яснюється право на таке звільнення.
Згідно ч.4 ст. 286 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Санкція ч.1 ст.286 КК України, що діяла станом на дату вчинення кримінального правопорушення, тобто на 06 вересня 2019 року, передбачала максимальне основне покарання - обмеження волі строком до трьох років. Таким чином, інкриміноване ОСОБА_4 кримінальне правопорушення, відноситься до нетяжкого злочину.

Статтею 44 КК України передбачено, що особа, яка вчинила злочин, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом. Звільнення від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом, здійснюється виключно судом
За нормою ч. 1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки, зокрема: три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років.

Як вбачається із матеріалів кримінального провадження, злочин, інкримінований ОСОБА_4 вчинений 06 вересня 2019 року. Обвинувальний акт Дубровицьким районним судом Рівненської області отримано 16 березня 2020 року. Ухвалою суду від 17 березня 2020 року по вказаному провадженню було призначено підготовче судове засідання, а 11 червня 2020 року кримінальне провадження було призначено до судового розгляду. Проте, судовий розгляд за клопотанням учасників судового провадження, а також за неявкою свідків в судове засідання, неодноразово відкладався. Крім того, за клопотанням захисника ОСОБА_5 було постановлено ухвалу про судове доручення на проведення слідчих та розшукових дій, що потягло за собою також відкладення розгляду справи.

В судовому засіданні під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_4 свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, не визнавав. В той же час, відповідно до положень ст.63 Конституції України та ст.18 КПК України жодну особу не може бути примушено визнати свою вину у вчиненні кримінального правопорушення або примушено давати пояснення чи показання, які можуть стати підставою для її підозри або обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення. Виходячи з цих положень Закону, визнання винуватості є правом, а не обов`язком обвинуваченого, а отже невизнання останнім своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення, за наявності його згоди на звільнення від кримінальної відповідальності, не може бути перешкодою в реалізації ним свого права на таке звільнення та правовою підставою для відмови судом у задоволенні заявленого клопотання (Вказане узгоджується з позицією, викладеною колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду в постанові від 29 липня 2021 року у справі № 552/5595/18).
З моменту вчинення обвинуваченим інкримінованого злочину минуло більше трьох років, а тому є достатні визначені законодавством правові підстави для звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 286 КК України, в зв`язку із закінченням строків давності.

Відомостей про умисні дії обвинуваченого, спрямовані на ухилення від слідства і суду, про оголошення обвинуваченого у розшук під час судового розгляду не встановлено.

При вирішенні питання про звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за строками давності, враховано практику застосування цієї норми висловлену у постановах Верховного Суду. Зокрема Велика Палата Верховного суду у постанові від 17 червня 2020 року (справа № 598/1781/17, провадження № 13-47кс20) вказала, що звільнення від кримінальної відповідальності за ст. 49 КК (сплив строків давності) є безумовним і здійснюється судом незалежно від факту примирення з потерпілим, відшкодування обвинуваченим шкоди потерпілому, щирого каяття тощо.

Крім іншого у постанові від 26 березня 2020 року (справа № 730/67/16-к, провадження № 51-6463км19) колегією суддів Касаційного кримінального суду зроблено висновок про те, що передбачений законом (ст. 49 КК) інститут звільнення підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності не пов`язує таке звільнення із визнанням ними своєї винуватості у вчиненні кримінального правопорушення. Таким чином, невизнання підозрюваним, обвинуваченим вини у вчиненні кримінального правопорушення за наявності їхньої згоди на звільнення від кримінальної відповідальності у передбачених законом випадках за умови роз`яснення їм судом суті підозри чи обвинувачення, підстав звільнення від кримінальної відповідальності та права заперечувати проти закриття кримінального провадження не є правовою підставою для відмови в задоволенні клопотання сторони кримінального провадження про таке звільнення.

За таких обставин ОСОБА_4 підлягає звільненню від кримінальної відповідальності, а кримінальне провадження щодо нього - закриттю, у зв`язку з закінченням строків давності, передбачених ст. 49 КК України.

Водночас, покладення судових витрат на осіб, звільнених від кримінальної відповідальності, у справах публічного обвинувачення кримінальним процесуальним законом (ст.124 КПК) не передбачено, що узгоджується з правовою позицією, викладеною в ухвалі ВССУ від 17 листопада 2015 року, справа №5-2325км15).Заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, до обвинуваченого не застосовувались.

Майнової шкоди не завдано.

З огляду на викладене, на підставі ст. 49 КК України, керуючись п. 1 ч. 2 ст. 284, ч. 3 ст. 285, ст. 288, 350, 372 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_5 про закриття кримінального провадження та звільнення від кримінальної відповідальності на підставі ст.49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності - задоволити.

Звільнити ОСОБА_4 на підставі ст. 49 КК України від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, на підставі ст.49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000422 від 06 вересня 2019 року по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України - закрити.

Ухвала може бути оскаржена до Рівненського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали суду складено о 14-00 год. 09 грудня 2022 року.

Суддя: підпис.

Виготовлено з автоматизованої системи документообігу суду

Суддя Дубровицького
районного суду
Рівненської області ОСОБА_1 .