Справа № 749/1031/21
Номер провадження 1-кп/749/1/23
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 лютого 2023 року м. Сновськ

Щорський районний суд Чернігівської області:

у складі головуючого- судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження №0000488 внесеного в ЄРДР 23.09.2021 року, щодо ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт.Березна, Менського району Чернігівської області, громадянина України, інваліда другої групи, фактично проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

по обвинуваченню у вчиненні злочину,

передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України,

за участю: прокурора ОСОБА_4 , ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_3

захисників ОСОБА_6 , та ОСОБА_7

потерпілої ОСОБА_8

В С Т А Н О В И В :

Суд визнав доведеним, що 23.09.2021, ОСОБА_3 , керуючи автомобілем «SKODA OCTAVIA», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався автодорогою Т-2518 «Березна-Сновськ» Корюківського району Чернігівської області, у напрямку від с. Кучинівка до с. Рогізки, приблизно о 16 год. 43 хв., на заокругленні дороги вліво по ходу свого руху, проявив неуважність, неправильно оцінив дорожню обстановку, яка склалась, не обрав безпечної швидкості руху, внаслідок чого не впорався з керуванням та на 11 км. + 264,7 м. вказаної автодороги Корюківського району Чернігівської області виїхав на праве узбіччя, де здійснив наїзд на протилежний берег меліораційного каналу.

У результаті дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля «SKODA OCTAVIA», реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_9 отримав тілесні ушкодження у вигляді поєднаної травми, що включає: садна та крововиливи кінцівок, грудей та обличчя, перелом грудини, правого плеча, забій головного мозку, розрив серця, розрив перикарду, гемоторакс та ушкодження внутрішніх органів, яка має ознаки тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя та знаходиться у прямому причинно-наслідковому зв`язку з настанням смерті ОСОБА_9 .

Смерть ОСОБА_9 настала ІНФОРМАЦІЯ_2 на місці події внаслідок закритої травми грудної клітки з розривом серця.

У результаті дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля «SKODA OCTAVIA», реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_8 отримала тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно-мозкової травми зі струсом головного мозку, множинних переломів кісток лицевого черепу, забійно-рваної рани підборіддя, субкон`юнктивальних крововиливів та гематом повік обох очей, саден голови; закритої травми грудної клітки з переломом 11 ребра зліва зі зміщенням уламків та забоєм обох легень; перелому поперечного відростка 4-го поперекового хребця зліва та саден тулубу, які в сукупності відносяться до категорії середнього ступнею тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров?я на строк понад 21 добу.

У даній дорожній обстановці водій ОСОБА_3 порушив вимоги п. 2.3 б) (для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну), п. 12.1 (під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним) Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 (зі змінами та доповненнями), що є причиною і умовою виникнення та настання даної дорожньо-транспортної пригоди та знаходиться в прямому причинному зв`язку з наслідками, які наступили у результаті дорожньо-транспортної пригоди.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення визнав, але не згоден з його правовою кваліфікацією, оскільки він не керував в стані алкогольного сп`яніння. Пояснив, що 23.09.2021 року він зі своїми друзями дитинства ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , автомобілем «SKODA OCTAVIA», реєстраційний номер НОМЕР_1 , по трасі Березна-Сновськ поїхали у ліси Сновського району по гриби. Почався дощ, тому вирішили повертатись додому. Приблизно о 17 годині повертаючись цією дорогою між селами Кучинівка-Рогізки на заокругленій ділянці дороги, яка була мокра, він не врахував погодні умови, не впорався з керуванням транспортного засобу і з`їхав в кювет. Їх дістали з автомобіля, обвинувачений втрачав свідомість і його доставили до лікарню. Через декілька днів йому стало відомо, що ОСОБА_10 помер. Маршрут, по якому він рухався, знає добре та неодноразово їздив по новому покриттю дороги. Їхав приблизно 95 км за годину. ОСОБА_8 відшкодував повністю лікування та моральну шкоду по рішенню Менського районного суду. Цивільний позов ОСОБА_11 відшкодував добровільно, але остання просила не розголошувати суму. Він і його друзі не вживали алкоголю. У нього є підозра про те, що при відбору крові проводячи дезінфекцію спиртом було попадання його в кров. Щиро кається у скоєному та просить визначити міру покарання, що не пов`язана з позбавленням волі. У подальшому буде підтримувати потерпілих матеріально.

Потерпіла ОСОБА_8 пояснила, що 23.09.2021 року зі своїми друзями ОСОБА_12 та ОСОБА_10 на автомобілі Шкода, що належить обвинуваченому, поїхали в ліс по гриби. Повертались додому десь о 17-30 год дорогою Сновськ-Березне. Обвинувачений керував автомобілем, Молодший сидів на пасажирському місці спереду, а свідок на задньому сидінні автомобіля та вела переписку у телефоні. Моменту аварії вона не бачила і нічого не пам`ятає, оскільки втратила свідомість та була госпіталізована до лікарні де два тижня знаходилась у важкому стані. І лише за спливом цього часу стало відомо, що пасажир ОСОБА_10 загинув. Ні вона, ні обвинувачений, ні інші пасажири не вживали алкогльні напої, візуально не було помічено, щоб ОСОБА_12 знаходився в стані алкогольного сп`яніння. Обвинувачений відшкодував їй лікування в лікарні в розмірі 30 тисяч. Також Менським районним судом стягнуто з обвинуваченого на користь потерпілої 48 тис грн. Щодо міри покарання ОСОБА_13 просить визначити на розсуд суду, а взагалі вважає, що, це неумисний злочин, а тому на можна обмежитись покаранням, що не пов`язане з позбавленням волі.

На підтвердження винуватості обставини події ДТП внаслідок порушення обвинуваченим ПДР України стороною обвинувачення зібрано слідуючі докази:

З витягу з ЄРДР від 23.09.2021 року вбачається, що відомості про вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_3 за ознаками кримінального правопорушення внесені за ст..286 ч.2 КК України (а.с.1) т.2;

З витягу з ЄРДР від 23.09.2021 року вбачається, що відомості про вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_3 за ознаками кримінального правопорушення внесені за ст..286 ч.2 КК України (а.с.2 ) т.2;

З рапортів старшого інспектора Корюківського РВП ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_14 вбачається, що 23.09.2021 надійшло повідомлення, що на трасі Р83-1 на під`їзді до смт. Березна ОСОБА_3 не вибрав безпечної швидкості руху внаслідок чого з`їхав в меліораційний канал. При ДТП ОСОБА_15 отримала тілесні ушкодження та ОСОБА_9 , який помер на місці події (а.с.3-4) т.2;

З рапортів старшого інспектора Корюківського РВП ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_14 вбачається, що ОСОБА_15 з травмами госпіталізована до Сновської ЦРЛ (а.с.5) т.2;

З рапортів старшого інспектора Корюківського РВП ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_14 вбачається, що ОСОБА_3 з травмами госпіталізований до Сновської ЦРЛ (а.с.6) т.2;

З рапортів старшого інспектора Корюківського РВП ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_14 вбачається, що ОСОБА_8 з Менської ЦРЛ госпіталізована до нейрохірургічного відділення ЧОЛ (а.с.7) т.2;

Згідно протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди зі схемою до протоколу огляду місця ДТП з таблицями ілюстрацій до протоколу від 23.09.2021 року проведеного слідчим відділу СУ ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_16 за участю спеціаліста ОСОБА_17 встановлено, що місцем ДТП являється автодорога поза межами населеного пункту. Елементи дороги горизонтальна ділянка крива в рівна поздовжньо-горизонтального профілю без ям та вибоїн. Вид покриття асфальтне. Стан покриття мокре, чисте. На проїздній частині нанесені дорожні розмітки 1.1. радіус закруглення хорда 2,7 м. До проїзної частини примикає праворуч узбіччя, ліворуч узбіччя. Далі за узбіччям розміщені праворуч кювет та меліоративний канал, ліворуч кювет. Місце пригоди знаходиться у дії дорожніх знаків, встановлених по ходу огляду: 1.2, та 1.4.2, в зустрічному напрямку 3.15, 3.16,, 1.1. На місці ДТП виявлено транспортний засіб SKODA OKTAVIA д.н НОМЕР_1 в правому кюветі, передом у напрямку с.Рогізки, зазначеного у схемі. Наявні сліди юзу лівих та правих коліс автомобіля SKODA OKTAVIA ознаки напряму руху ТЗ за слідами юзу та кінцевим розташуванням ТЗ, у напрямку від с.Кучинівка до с.Рогізки. Наявність слідів зіткнення ТЗ з навколишніми предметами виїзд за межі проїзної частини та контактування з берегом річки меліоративного каналу. На передньому пасажирському сидінні місцезнаходження трупу ОСОБА_9 .. Оглядом встановлено пошкодження передньої частини капоту, переднього бамперу, передніх правого та лівого крил, лобового скла, лівих переднього та заднього дверей, лівого скла багажника, ліве переднє колесо (а.с.11-23);

Постановою від 23.09.2021 року автомобіль марки SKODA OKTAVIA д.н НОМЕР_1 визнаний речовим доказом та поміщено на майданчик тимчасового зберігання ТЗ ГУНП в Чернігівській області (а.с.24);

Зі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу автомобіля марки «SKODA OKTAVIA» д.н НОМЕР_1 власником є ОСОБА_18 (а.с.25);

З висновку експерта судової інженерно-транспортної експертизи від 11.11.2021 року №СЕ19/125-21/8669-ІТ, що проведена Чернігівським НДЕКЦ вбачається, що розгерметизація переднього лівого колеса автомобіля SKODA OCTAVIA», реєстраційний номер НОМЕР_1 , відбулась в процесі описаної в ДТП, в результаті контактної взаємодії переднього лівого колеса автомобіля із берегом меліораційного каналу (а.с.44-50) т.2

З висновку експерта судової інженерно-транспортної експертизи від 08.11.2021 року №СЕ19/125-21/8686-ІТ, що проведена Чернігівським НДЕКЦ вбачається, що на момент експертного огляду, доступними методами дослідження, технічних несправностей в робочій гальмівній системі та в системі рульового керування автомобіля SKODA OCTAVIA», реєстраційний номер НОМЕР_1 , які б перебували в причинному зв`язку з описаною ДТП, не виявлено (а.с.56-60) т.2.

Обставини отримання пасажиром ОСОБА_9 в результаті ДТП тілесних ушкоджень, що спричинили його смерть підтверджені доказами, які не оспорюються учасниками кримінального провадження:

Висновком експерта №86 від 23.03.2021 року що виконаний КЗ «Чернігівське обласне бюро судово-медичної експертизи», з якого вбачається, що при судово-медичній експертизі трупу громадянина ОСОБА_9 виявлено поєднана травма, що включає: садна та крововиливи кінцівок, грудей та обличчя, перелом грудини, правого плеча, забій головного мозку, розрив серця, розрив перикарду, гемоторакс, ушкодження внутрішніх органів, утворена дією твердих тупих предметів за механізмами ударів та тертя, спереду-назад має ознаки ушкоджень тяжкого ступеня, за ознакою небезпеки для життя (згідно п.2.1 правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень), утворена під час ДТП, за обставин викладених у описовій частині постанови слідчого у якості пасажира легкового автомобіля, знаходиться у прямому причинно-наслідковому зв`язку з його смертю. Причиною смерті громадянина ОСОБА_9 є закрита травма грудної клітки з розривом серця (а.с.34-39) т.2.

Свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 від 27.09.2021 року на ім`я ОСОБА_9 (а.с.245) т2.

Обставини отримання пасажиром ОСОБА_8 в результаті ДТП тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості підтверджується доказами, які не оспорюються учасниками кримінального провадження:

Висновком експерта №506 від 21.10.2021 року, що виконаний КЗ «Чернігівське обласне бюро судово-медичної експертизи» з якого вбачається, що у потерпілої ОСОБА_8 виявлені тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно-мозкової травми зі струсом головного мозку, множинними переломами кісток лицьового черепу, забійно-рваною раною підборіддя, субкон`юнктивальними крововиливами та гематомами повік обох очей, саднами голови, закритої травми грудної клітини з переломом 11 ребра зліва зі зміщенням уламків, забоям обох легень, перелому поперечного відростка четвертого поперекового хребця зліва, саден тулубу котрі виникли унаслідок ударної дії тупих, твердих предметів, по давності утворення можуть відповідати даті 23.09.2021 року в умовах ДТП. Тілесні ушкодження відносяться до категорії середнього ступеня тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я. Не виключена можливість, що тілесні ушкодження могли бути отримані на момент ДТП в якості пасажира легкового автомобіля (а.с.102-107) т.2.

Щодо керування ОСОБА_13 транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

Підставою для відкриття кримінального провадження за ст. 286-1 КК України та кваліфікації дій обвинуваченого за згаданою статтею є висновок проведення медичного огляду з метою встановлення стану сп`яніння людини.

Кваліфікуючою ознакою ч.3 ст. 286-1 Кримінального кодексу України є порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керують транспортними засобами в стані сп`яніння, якщо вони спричинили смерть потерпілого.

На підтвердження вказаних обставин прокурором надано наступні докази:

копія та оригінал результату токсикологічного дослідження № 876 від 08.10.2021 р. з яких вбачається, що в крові громадянина ОСОБА_3 виявлено алкоголь в концентрації 6,62 г/л (а.с.61, 246 т.2);

висновок експерта №494 від 18.10.2021 року проведеного КЗ «Чернігівське обласне бюро судово-медичної експертизи на підставі копії результату токсикологічного дослідження № 876 від 08.10.2021 року з якого вбачається, що в крові громадянина ОСОБА_3 виявлено алкоголь в концентрації 6,62 г/л, що може відповідати смертельному сп`янінню (а.с. 65-67) т.2.

В обгрунтування протилежного стороною захисту заявлено клопотання про допит в якості свідків медичних працівників лікарні. Суд звертає увагу, що при допиті свідків не було порушено право обвинуваченого на таємницю про стан здоров`я, оскільки свідки були допитані за клопотанням сторони захисту.

Свідок ОСОБА_19 пояснив, що 23.09.2021 року о 17-50 год його як ургентного лікаря викликали до постраждалого внаслідок ДТП, хворого. Ним виявився ОСОБА_3 , який швидкою допомогою був доставлений до лікарні та госпіталізований у травматологічне відділення. При огляді хворого було діагностовано травму голови, перелом та інші тілесні ушкодження. Враховуючи, що на той період тривала пандемія ковіду та був масочний режим, тому він був в масці і не відчував запаху алкоголю від обвинуваченого. Ознак схожих з ознаками сп`янінням не помітив.

Свідок ОСОБА_20 пояснив, що 23.09.2021 року він був викликаний на роботу, оскільки після ДТП до лікарні карета швидкої допомоги доставила постраждалого, який мав перелом та рвані рани. ОСОБА_3 знаходився в шоковому стані. Йому була надана необхідна медична допомога та він був поміщений до реанімації. Ознак сп`яніння та запаху алкоголю свідок не помітив. Як би лікар помітив ознаки сп`яніння, то він би записав це до історії хвороби. У ОСОБА_3 були відібрані зразки крові на наявність алкоголю.

Свідок ОСОБА_21 пояснила, що 23.09.2021 року надавала хворому первинну медичну допомогу в реанімаційному відділенні лікарні в м. Сновськ. Стан обвинуваченого був після ДТП. За зовнішніми ознаками та поведінці обвинуваченого ознак сп`яніння не було. Свідок відбирала біологічний зразок крові у обвинуваченого на аналіз для встановлення наявності або відсутності етанолу в корові. Оскільки ліва рука в обвинуваченого була зафіксована гіпсом, а на правій руці до центральної вени була підключена крапельниця, то свідок фізично не змогла з периферичної вени відібрати достатньо крові для лабораторного дослідження. Тому в порушення інструкції замість 20 мл крові відібрала тільки 10 мл. Ємність зі зразком крові було опечатано та поміщено до холодильника. Якщо результат токсикологічного дослідження 6,62, то це смертельна доза алкоголю для організму людини. Пояснити, чому такий показник алкоголю в крові, свідок не може.

Свідок ОСОБА_22 пояснила, що вона, як молодша медична сестра надавала обвинуваченому допомогу у реанімаційному відділенні. Обвинувачений перебував у шоковому стані. По зовнішнім ознакам не помітила, щоб ОСОБА_12 був в стані алкогольного сп`яніння.

З метою встановлення істини, перевірки фактів та прийняття справедливого і законного рішення були допитані спеціаліст та експерт:

Спеціаліст ОСОБА_23 пояснила, що вона працює в КНП «Чернігівська обласна психоневрологічна лікарня» МОЗ України, біологом і на підставі постанови слідчого виконувала на хроматографі токсикологічне дослідження крові ОСОБА_3 на наявність концентрації алкоголю в крові. Дане дослідження виконується на хроматографі, який і видає результат аналізу. Визначити стан здоров`я хворого з високими показниками етанолу в крові, спеціаліст не може. При відібранні зразків крові у обвинуваченого в центральній лікарні було порушено прядок відбору біологічного матеріалу, ввідповідно до інструкції кров мала б відбиратись у дві ємності. З одного біологічного матеріалу проводиться токсикологічне дослідження крові на наявність етанолу, а інший зберігається, як контрольний матеріал на випадок проведення повторного дослідження за клопотанням правоохоронних органів. Наявність високої концентрації етанолу в крові не викликав у неї якихось сумнівів. За період її роботи було 4-5 випадків коли результат токсикологічного дослідження видавав такі високі показники етанолу в крові, як у ОСОБА_3 . Навіть, при правильному відібранні біологічних зразків, спеціаліст без відповідної вказівки правоохоронних органів не могла б провести самостійно додаткове дослідження біологічного матеріалу. Оригінал результату токсикологічного дослідження видається в одному екземплярі. Копії на вимогу правоохоронних органів можуть видаватися.

Експерт ОСОБА_24 пояснила, що на підставі копії результату токсикологічного дослідження № 876 виконаного КНП «Чернігівська обласна психоневрологічна лікарня» проводила судово-медичну експертизу у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_3 . Вона повністю підтверджує свій висновок про те, що у громадянина ОСОБА_3 виявлено алкоголь в концентрації 6,62 г/л, що відповідає смертельному сп`янінню. Висновок експерта складався на підставі постанови слідчого за копією результату токсикологічного дослідження. Надана копія результату токсикологічного дослідження завірена слідчим і не викликала сумнівів у її достовірності, тому не було підстав витребувати оригінал результату у слідчого. Показник алкоголю в крові від 5 і більше йде, як смертельна інтоксикація. Смерть людини може настати від любої концентрації алкоголю в крові. Це залежить від того наскільки стійка і толерантна людина до концентрації алкоголю. Чим більше людина вживає, тим більше толерантність до алкоголю. Для стійких людей до алкоголю навіть при такій концентрації, як зазначено у висновку експерта, людина могла жити і керувати транспортним засобом. Експерта не здивувала така концентрація алкоголю у крові людини, такі випадки рідко, але бувають. Категорично стверджувати, що концентрація алкоголю в крові 6,62 г/л % призведе до смерті людини стверджувати не може. Експерт не має право повторно досліджувати біологічний матеріал відібраний у обстежуваного. Це питання не входить до компетенції експерта.

Захисником обвинуваченого, адвокатом ОСОБА_6 заявлено клопотання про визнання неналежними та недопустимими докази надані прокурором на підтвердження вчинення обвинуваченим даного кримінального правопорушення в стані алкогольного сп`яніння, з підстав порушення норм КПК ст..241-245 саме відбирання біологічних зразків у особи здійснилось без постанови прокурора, та ухвали слідчого судді або суду за клопотанням сторони кримінального провадження в порядку, передбаченому ст. 160166 КПК України. Окрім цього, на проведення токсикологічного дослідження у Сновській ЦРЛ в порушення п.10 Розділу І спільного наказу МВС та МОЗ України №1452/735 від 09 листопада 2015 року «Про затвердження Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», який передбачає, що зразки біологічного середовища для лабораторного дослідження відбираються у дві ємності. Експертиза була проведена на підставі копії результату токсикологічного дослідження №876 від 08.10.2021 року, тоді як він не був належним чином засвідчений слідчим, що є порушенням ДСТУ 4163:2020 «Уніфікована система організаційно-розпорядчої документації, а як наслідок виготовлений висновок експерта №494 від 18.10.2021 року є неналежним доказом. Просив прийняти до уваги покази працівників медичної установи, які спростовують доводи обвинувачення щодо керування Пінчуком транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння та постановити відносно ОСОБА_3 , виправдувальний вирок.

Суд, дослідивши та проаналізувавши надані докази, оцінивши такі докази згідно досліджених в судовому засіданні матеріалів кримінального провадження, які суд керуючись законом, оцінив за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, приходить до наступного висновку.

Згідно ст.86 КПК України доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч.1 ст.84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. В статті 85 КПК України закріплено, що належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Також при дослідженні матеріалів справи та оцінки доказів судом враховуються правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 15 березня 2018 року у справі №372/2291/16-к (провадження №51-138 км 18), від 03.12.2019р. у справі №571/1436/15-к, від 21.11.2019р. у справі №564/590/17 (провадження №51-2532 км 19), від 11.02.2020р. у справі №643/20474/15-к (провадження №51-8622км18), згідно яких Інструкція про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затверджена наказом МВС України, МОЗ України від 09 листопада 2015 року №1452/735, не регулює питання доказування у кримінальному провадженні та не виключає можливість встановлення судом факту перебування особи у момент вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, у стані алкогольного чи іншого сп`яніння шляхом дослідження всієї сукупності доказів, а не виключно результатами відповідного огляду.

Відповідно до п.п.7,8 Розділу І спільного наказу МВС та МОЗ України №1452/735 від 09 листопада 2015 року «Про затвердження Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», передбачено, що у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров?я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення. У разі скоєння дорожньо-транспортної пригоди, унаслідок якої є особи, що загинули або травмовані, проведення огляду на стан сп`яніння учасників цієї пригоди є обов?язковим у закладі охорони здоров?я.

Відповідно до п.п.3,4,5,10-16 Розділу ІІІ вказаної інструкції, огляд на стан сп`яніння проводиться лікарем закладу охорони здоров?я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов тематичне удосконалення за відповідною програмою, згідно чинного законодавства). Метою цього огляду є встановлення наявності чи відсутності стану сп`яніння в обстежуваної особи. Лікар (фельдшер) повинен ознайомитися з документами особи, яку оглядає (паспорт, особисте посвідчення, посвідчення водія тощо) (за наявності). Зразки біологічного середовища для лабораторного дослідження відбираються у дві ємності. Вміст однієї ємності використовується для первинного дослідження, вміст другої ємності зберігається протягом 90 днів.. За збереження та транспортування ємностей з біологічним середовищем до іншого закладу охорони здоров`я, цілісність пломбування відповідає заклад охорони здоров`я, у якому проводився відбір біологічного середовища. Предметом дослідження біологічного середовища можуть бути слина, сеча та змиви з поверхні губ, шкірного покриву обличчя і рук. Для дослідження біологічного середовища може використовуватися кров, якщо в обстежуваної особи неможливо взяти зразки біологічних середовищ, вказаних у пункті 12 цього розділу. Якщо водій учасник дорожнього руху внаслідок ДТП перебуває у несвідомому стані або з тяжкими травмами, обов`язково проводиться дослідження біологічного середовища або крові на вміст алкоголю, наркотичних чи психотропних речовин у закладах охорони здоров`я, куди він доставлений. За результатами огляду на стан сп`яніння та лабораторними дослідженнями встановлюється діагноз, який вноситься до акта медичного. Висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі - висновок щодо результатів медичного огляду особи на стан сп`яніння), видається на підставі акта медичного огляду.

Як зазначено в п. 22 Розділу ІІІ Інструкції висновки щодо результатів медичного огляду осіб на стан сп`яніння, складені з порушенням вимог цієї Інструкції, вважаються недійсними.

Для проведення медичного огляду на стан сп`яніння у обвинуваченого ОСОБА_3 23.09.2021 року о 18 год у Сновській ЦРЛ було відібрано зразок крові. З показів свідка-медсестри ОСОБА_21 зразок біологічного середовища, крові для лабораторного дослідження відбирався в порушення вимог до даної Інструкції тільки у одну ємність. Свідки в судовому засіданні підтвердили, що при наданні медичної допомоги обвинуваченому ніхто не помітив ознак сп`яніння, тоді як згідно висновку експерта №494 від 08.10.2021 в крові громадянина ОСОБА_3 виявлено концентрація алкоголю, що може відповідати смертельному сп?янінню.

Таким чином, суд приходить до висновку, що забір крові в Сновській ЦРЛ зроблено із порушенням вимог Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а тому суд визнає, що результат токсикологічного дослідження № 876 від 08.10.2021 року є недопустимим та неналежним доказом, а похідні докази від його, а саме висновок експерта №494 від 18.10.2021 року зроблений КЗ «Чернігівське обласне бюро судово-медичної експертизи» вважаються недопустимими доказами, за принципом доктрини плодів отруєного дерева.

Крім того, суд зауважує, що статтею 245 КПК передбачено порядок отримання зразків для експертизи.

За змістом ч. 3 ст. 245 КПК України відбирання біологічних зразків у особи здійснюється за правилами, передбаченими статтею 241 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 3 ст. 241 КПК України в редакції чинній на день проведення процесуальної дії, перед початком освідування особі, яка підлягає освідуванню, пред`являється постанова прокурора. Після цього особі пропонується добровільно пройти освідування, а в разі її відмови освідування проводиться примусово.

Обов`язковою умовою для отримання зразків для експертизи є пред`явлення особі постанови прокурора перед початком слідчої дії. Водночас з матеріалів кримінального провадження вбачається, що відповідної постанови прокурора обвинуваченому не пред`являлося. У матеріалах кримінального провадження така постанова також відсутня, а тому відбирання зразків для експертизи у обвинуваченого відбулося без додержання порядку, встановленого КПК України, а тому висновок експерта №494 від 18.10.2021 року зроблений КЗ «Чернігівське обласне бюро судово-медичної експертизи» також вважаються недопустимим доказом з зазначених мотивів, за принципом доктрини плодів отруєного дерева.

Зазначена позиції суду повністю узгоджується, з висновком, що викладений у постанові ВС у справі № 688/2878/19, провадження № 51-702км21 від 19.05.2021 року.

Також, ч. 3 ст. 241 КПК України, в редакції чинній на день проведення процесуальної дії, передбачає, що у разі відмови освідування проводиться примусово. При цьому ч. 3 ст. 245 КПК України передбачає порядок відбирання біологічних зразків у особи у випадку відмови добровільно надати біологічні зразки за постановою прокурора. Так, наведеною нормою процесуального права чітко передбачено, що у разі відмови особи добровільно надати біологічні зразки слідчий суддя, суд за клопотанням сторони кримінального провадження, що розглядається в порядку, передбаченому статтями 160-166 цього Кодексу, має право дозволити слідчому, прокурору (або зобов`язати їх, якщо клопотання було подано стороною захисту) здійснити відбирання біологічних зразків примусово.

До матеріалів справи не додано ухвали слідчого судді про надання дозволу на відбирання біологічних зразків примусово у ОСОБА_3 , також не додано жодних відомостей, які б свідчили про добровільне надання ОСОБА_3 , своїх біологічних зразків, тоді як останній згідно показів свідків ОСОБА_20 , ОСОБА_22 та ОСОБА_25 перебував у реанімаційному відділенні Сновської ЦРЛ з травмою голови та в шоковому стані, що фактично свідчить про його безпорадний стан.

Таким чином, посилання сторони захисту на порушення порядку відбору біологічних зразків крові є слушним та заслуговує на увагу.

Щодо посилання захисника на порушення слідчим ДСТУ 4163:2020 «Уніфікована система організаційно-розпорядчої документації в частині засвідчення копії документа суд зазначає, що вказане посилання зводиться до надмірного формалізму, а копія відповідає оригіналу, який був доданий до суду та не викликало сумнівів у експерта ОСОБА_24 , а тому є неспроможними.

Важливо зазначити, що за своїм змістом ч.3 ст. 286-1 КК України, яка інкримінується обвинуваченому є бланкетною і для визначення такої ознаки об`єктивної сторони злочину як «перебування в стані алкогольного сп`яніння», вона потребує обов`язкового зазначення норми закону чи іншого нормативно-правового акту, які були порушенні і якими регулюються питання щодо керування траспортними засобами в стані алкогольного сп`яніння, зокрема порушення п. 2.9 «а» «Правил дорожнього руху».

Проте, як вбачається з обвинувального акту, ОСОБА_3 , не інкримінується порушення п. 2.9 «а» «Правил дорожнього руху».

Згідно з п.18 Постанови Пленуму Верховного Суду № 5 від 29.06.1990 року «Про виконання судами України законодавства і постанов Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку» роз`яснено, що мотивування у вироку висновків щодо кваліфікації злочину полягає у зіставленні ознак установленого судом злочинного діяння і ознак злочину, передбаченого тією чи іншою статтею кримінального закону, його частиною або пунктом, і формулюванні висновку про їх відповідність. Додержуючись вимог ст. 277 КПК України 1960 року (на даний час 338 КПК України 2012 року), суд повинен навести у вироку мотиви зміни в суді пред`явленого підсудному обвинувачення. При наявності підстав для застосування закону про менш тяжкий злочин ніж той, за яким було пред`явлено обвинувачення, суду належить обгрунтувати у вироку висновок про перекваліфікацію дій обвинуваченого на закон, що передбачає відповідальність за менш тяжкий злочин, не виправдовуючи за тим обвинуваченням, яке йому було пред`явлено.

При розгляді вказаного кримінального провадження суд керується закріпленим у статті 8 Конституції України принципом Верховенства права, положеннями ч. 3 ст. 62 Конституції України про те, що, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, що усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, а також вимогами ст. 6 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини (далі - Конвенції) про те, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Оскільки в ході розгляду даного кримінального провадження стороною обвинувачення, поза розумним сумнівом, не було доведено про вчинення обвинуваченим вказаного кримінального правопорушення у стані алкогольного сп`яніння, а в обвинувальному акті обвинуваченому не інкримінується порушення п. 2.9 «а» «Правил дорожнього руху», суд вважає, що кримінально-правова кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_3 , що викладена в обвинувальному акті за ч. 3 ст. ст. 286-1 КК України не знайшла свого підтвердження під час судового розгляду даної справи, проте враховуючи положення ч.3 ст. 337 КК України, яким передбачено, що суд з метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження, суд приходить до висновку, що ОСОБА_3 допустив порушення правил безпеки дорожнього руху, будучи особою, яка керувала транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілої особи ОСОБА_9 та спричинило ОСОБА_8 тілесні ушкодження середньої тяжкості, а тому дії обвинуваченого слід перекваліфікувати на ч. 2 ст.286 КК України, що передбачає відповідальність за менш тяжкий злочин, не виправдовуючи за тим обвинуваченням, яке йому було пред`явлено в обвинувальному акті, що відповідає п.18 Постанови Пленуму Верховного Суду № 5 від 29.06.1990 року.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого суд визнає щире каяття, добровільне відшкодування заподіяної шкоди, той факт, що обвинувачений є інвалідом 2 групи.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого судом не встановлено.

Особу обвинуваченого встановлено (а.с.122, 123 ) т.2.

У постанові Верховного Суду від 26.06.2018 справа № 570/3743/15-к, зазначається, що покарання має відповідати принципам справедливості, співмірності й індивідуалізації. Для вибору такого покарання суд повинен урахувати ступінь тяжкості кримінального правопорушення, конкретні обставини його вчинення, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу винного, обставини, що впливають на покарання, ставлення винної особи до своїх дій, інші обставини кримінального провадження, які впливають на забезпечення відповідності покарання характеру й тяжкості вчиненого кримінального правопорушення.

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд враховує, що прокурор у судовому засіданні зазначив, що під час судового розгляду встановлено, що інкриміноване кримінальне правопорушення вчинено обвинуваченим, тому просив суд визнати винуватим та призначити покарання за ч.3 ст.286-1 КК України у виді позбавлення волі строком на 6 роки з позбавленням права керувати транспортним засобом на строк до 6 років.

Потерпіла ОСОБА_26 в судовому засіданні просила визначити міру покарання без позбавлення волі, а ОСОБА_11 поклалась на розсуд суду.

Захисник обвинуваченого просив ухвалити виправдувальний вирок, а обвинувачений просив визначити покарання не пов`язане з позбавленням волі.

При обранні виду та міри покарання обвинуваченому відповідно до ст. 65 КК України, суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого злочину, що згідно зі ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, конкретні обставини злочину, а саме, що злочин скоєний з необережності. Особу обвинуваченого, який вперше притягується до кримінальної відповідальності, позитивно характеризується за місцем проживання, на обліку в лікаря психіатра не перебуває, має молодий вік. Суб`єктивне ставлення ОСОБА_3 до вчиненого злочину характеризується тим, що він визнає свою провину, дав правдиві показання про відомі йому обставини вчиненого злочину, належно виконував процесуальну поведінку, висловлює жаль з приводу вчиненого, відшкодував потерпілим матеріальну та моральну шкоду, наявність декількох обставин, що пом`якшуючих покарання та відсутні обтяжуючих обставин.

У статті 50 КК України визначено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Конституція України та закони України покликані охороняти не лише конкретного громадянина, а й суспільство в цілому, в той час як людина, її життя та здоров`я є найвищою соціальною цінністю. Зважаючи на викладене суд вважає що для досягнення мети попередження кримінальних правопорушень та виправлення обвинуваченого необхідно призначити покарання у виді позбавлення волі на мінімальний строк передбаченого санкцією ч.2 ст.286 КК України, з позбавленням права керування транспортними засобами. Таке покарання, на думку суду, є необхідним й достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень. При цьому, суд відхиляє висновок Чернігівського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Чернігівській області, що викладений в досудові доповіді про можливість виправлення обвинуваченого без відбування призначеного покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, оскільки вказаний злочини хоча і вчинений з необережності, але спричинили тяжкі невідворотні наслідки.

Підстави для застосування щодо обвинуваченого запобіжного заходу відсутні.

Крім того, як вбачається з реєстру досудового розслідування у даному кримінальному проваджені застосовано захід забезпечення кримінального провадження у виді арешту майна, а тому арешт майна підлягає скасуванню.

Цивільний позов ОСОБА_11 до ОСОБА_3 , про відшкодування моральної шкоди в розмірі 800 000, 00 грн. слід залишити без розгляду за заявою цивільного позивача.

Процесуальні витрати в кримінальному провадженні пов`язані з проведенням в ході досудового розслідування судових експертиз в розмірі 2745, 92 грн., підлягають стягненню з обвинуваченого. Інші процесуальні витрати відсутні.

Долю речових доказів необхідно вирішити у відповідності до ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 368,370,374КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 2 (два) роки.

Початок строку відбування покарання у вигляді тримання під вартою рахувати з моменту фактично затримання.

Цивільний позов ОСОБА_11 до ОСОБА_3 , про відшкодування моральної шкоди - залишити без розгляду.

Речові докази:

автомобіль марки SKODA OKTAVIA, реєстраційний номер НОМЕР_1 , що зберігається на майданчик тимчасового зберігання транспортних засобів ГУНП в Чернігівській області, за адресою: м.Чернігів, пров. Вокзальний, 17, повернути власнику, ОСОБА_18 .

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави суму процесуальних витрат в розмірі 2745, 92 грн.

Скасувати застосовані 28.09.2021 року слідчим суддею Новозаводського районного суду міста Чернігова заходи забезпечення кримінального провадження у виді арешту майна на автомобіль марки SKODA OKTAVIA», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_18 .

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Щорський районний суд Чернігівської області.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку після проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1