Ухвала

Іменем України

19 грудня 2022 року

м. Київ

справа № 752/6549/20

провадження № 51-3822ск22

Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянув касаційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження в суді апеляційної інстанції, на ухвалу Київського апеляційного суду від 08 листопада 2022 року стосовно засудженого ОСОБА_4 .

Встановлені обставини

Вироком Голосіївського районного суду м. Києва від 22 листопада 2021 року ОСОБА_4 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 187 КК, та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки.

На підставі ст. 75 КК звільнено засудженого ОСОБА_4 від відбування покарання з випробовуванням з іспитовим строком тривалістю 2 роки та покладено на нього обов`язки, передбачені п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 2 ст. 76 КК.

Вирішено долю речових доказів та судових витрат.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 08 листопада 2022 року апеляційну скаргу прокурора залишено без задоволення, а вирок Голосіївського районного суду м. Києва від 22 листопада 2021 року стосовно засудженого ОСОБА_4 - без зміни.

Вимоги касаційної скарги і доводи особи, яка її подала

У касаційній скарзі прокурор, посилаючись на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, просить скасувати ухвалу апеляційного суду стосовно ОСОБА_4 та призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.

Мотиви Верховного Суду

Перевіривши відповідність касаційної скарги вимогам ст. 427 КПК, колегія суддів дійшла висновку, що касаційну скаргу подано без додержання вимог зазначеної статті.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК касаційна скарга, зокрема, має містити обґрунтування заявлених скаржником вимог із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судових рішень.

Частиною 1 ст. 438 КПК визначено, що підставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є лише: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК), неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК) чи невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК).

Посилаючись у касаційній скарзі на незаконність судового рішення, особа, котра подає касаційну скаргу, має вказати на конкретні порушення закону, що є підставами для скасування або зміни судового рішення, які, на її думку, були допущені судами при винесенні судових рішень, навести конкретні аргументи на обґрунтування кожної позиції.

Водночас слід ураховувати, що відповідно до ст. 433 КПК суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Як видно з поданої касаційної скарги прокурор, зазначаючи про незаконність судового рішення стосовно засудженого ОСОБА_4 хоча формально і послався на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, проте, окрім іншого, по суті скарги заперечує правильність установлення фактичних обставин кримінального провадження (ст. 411 КПК), вказує на однобічність судового розгляду (ст. 410 КПК), просить дати іншу оцінку доказам у кримінальному провадженні, ніж її дали суди, що в силу статей 433, 438 КПК не може бути предметом касаційного розгляду та виходить за межі перегляду суду касаційної інстанції.

Крім того, прокурор не зазначив, які питання ставилися щодо повторного дослідження доказів в суді апеляційної інстанції, що всупереч вимогам ч. 3 ст. 404 КПК апеляційний суд безпідставно не задовольнив та у дослідженні яких обставин, установлених під час кримінального провадження і досліджених судом першої інстанції, не повністю або з порушеннями (у чому полягає неповнота і порушення) відмовив.

Також прокурор не вказав, яких конкретно доводів, наведених в апеляційній скарзі, усупереч ст. 419 цього Кодексу, апеляційний суд узагалі не дослідив, не перевірив та не оцінив, унаслідок чого визнав їх необґрунтованими.

Посилаючись на незаконність ухвали апеляційного суду, прокурор не навів положень кримінального процесуального закону, порушених апеляційним судом, а також обґрунтування того, у чому конкретно полягають такі порушення із урахуванням вимог статей 370, 404 і 419 КПК та ч. 1 ст. 187 КК у їх взаємозв`язку. Також у касаційній скарзі не зазначено, як ці порушення вплинули на законність та обґрунтованість судового рішення, і чому їх слід відносити до підстав для скасування касаційним судом вказаних судових рішень.

Крім того, прокурор, посилаючись в касаційній скарзі на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, не навів обґрунтування незаконності ухвали апеляційного суду, як він мав зробити відповідно до ст. 413 КПК. Таким чином, допущені порушення перешкоджають суду касаційної інстанції вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.

З огляду на викладене, оскільки касаційна скарга не відповідає вимогам, передбаченим ст. 427 КПК, Верховний Суд вважає за необхідне на підставі ч. 1

ст. 429 КПК залишити її без руху та встановити строк, необхідний для усунення допущених недоліків.

Керуючись ч. 1 ст. 429 КПК, Суд

постановив:

Залишити без руху касаційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження в суді апеляційної інстанції, на ухвалу Київського апеляційного суду від 08 листопада 2022 року стосовно засудженого ОСОБА_4 та встановити строк для усунення недоліків - десять днів з дня отримання копії ухвали.

У разі не усунення недоліків касаційної скарги в установлений строк, вона буде повернута.

Ухвала є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_6 ОСОБА_3