УХВАЛА
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 грудня 2022 року Жовтневий районний суд

м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді ОСОБА_1

з секретарем ОСОБА_2

за участю: прокурора ОСОБА_3

обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5

захисника адвоката ОСОБА_6

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська в м. Дніпрі клопотання захисника - адвоката ОСОБА_6 , про повернення обвинувального акта, заявленого у кримінальному провадженні № 201/6133/22 (провадження № 1-кп/201/739/2022), відомості про яке 05 жовтня 2020 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001830, стосовно:

-ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у м. Волгоград Російської Федерації, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України;

-ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка народилася у м. Маріуполь Донецької області, громадянки України, проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , обвинуваченої у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Прокурором до суду надісланий обвинувальний акт стосовно ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , обвинувачених у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України. В день його надходження до суду було ухвалено рішення про призначення підготовчого судового засідання.

У судовому засіданні захисником адвокатом ОСОБА_6 було заявлено письмове клопотання про повернення прокурору обвинувального акта, у зв`язку із його невідповідністю вимогам ст. 291 КПК України. Обґрунтовуючи подане клопотання захисник зазначив, що під час досудового розслідування на підставі заяви ОСОБА_7 від 05 жовтня 2020 року були внесені відомості до ЄРДР за ч. 3 ст. 369-2 КК України та визнано останнього потерпілим у вказаному кримінальному провадженні. В подальшому, 30 червня 2021 року на адресу Жовтневого районного суду надійшов обвинувальний акт, стосовно ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , обвинувачених у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України, із зазначенням відомостей про потерпілого у кримінальному провадженні, а саме: ОСОБА_7 . Вказаний обвинувальний акт на підставі ухвали Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 22 червня 2022 року був повернутий прокурору з підстав його невідповідності вимогам КПК України. Після усунення недоліків на адресу суду було повторно направлено обвинувальний акт стосовно ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , обвинувачених у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України, із зазначенням відомостей про потерпілого у кримінальному провадженні, а саме: ОСОБА_7 , проте обвинувальний акт був повторно повернутий прокурору з підстав його невідповідності вимогам КПК України. Як вбачається з обвинувального акта від 30 серпня 2022 року, який втрете надійшов на адресу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська, не змінюючи правову кваліфікацією інкримінованого ОСОБА_4 та ОСОБА_5 діяння, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України, сторона обвинувачення всупереч вимог ст. 291 КПК України не зазначила обов`язкові відомості про потерпілого у кримінальному провадженні, що є підставою для повернення обвинувального акта прокурору.

Обвинувачені ОСОБА_4 та ОСОБА_5 підтримали клопотання свого захисника та просили повернути вказаний обвинувальний акт прокурору.

Прокурор ОСОБА_3 у підготовчому судовому засіданні заперечував проти клопотання сторони захисту про повернення обвинувального акта, зазначивши, що дійсно за заявою ОСОБА_7 його було визнано в якості потерпілого в рамках даного кримінального провадження, однак після ретельного дослідження матеріалів кримінального провадження, було вирішено, що останній не є потерпілим в даному кримінальному провадженні, у зв`язку з чим, обвинувальний акт відповідає вимогам ст. 291 КПК України, а відтак відсутні підстави для його повернення.
Вирішуючи по суті подане клопотання сторони захисту про повернення обвинувального акта прокурору, дослідивши зміст останнього на відповідність вимогам ст. 291 КПК України, суд доходить до наступних висновків.

Частиною 1 ст. 8 КПК України передбачено, що кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Згідно з ч. 1 ст. 9 КПК України, під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Як вбачається з положень ч. 1 ст. 17 КПК України, особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, за результатами підготовчого провадження суд має право прийняти рішення щодо повернення обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру прокурору, якщо вони не відповідають вимогам Кримінального процесуального кодексу України.

Згідно п. 3 ч. 2 ст. 291 КПК України, обвинувальний акт має містити анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата і місце народження, місце проживання, громадянство).

Положеннями ч. 1 ст. 55 КПК України передбачено, що потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.

Пунктом першим ч. 2 ст. 55 КПК України визначено, що права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.

Відповідно до ч. 7 ст. 55 КПК України якщо особа не подала заяву про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяву про залучення її до провадження як потерпілого, то слідчий, прокурор, суд має право визнати особу потерпілою лише за її письмовою згодою. За відсутності такої згоди особа в разі необхідності може бути залучена до кримінального провадження як свідок. Положення цієї частини не поширюються на провадження, яке може бути розпочате лише на підставі заяви потерпілого (кримінальне провадження у формі приватного обвинувачення).

Як вбачається з наданого суду обвинувального акта, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 обвинувачуються у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України, а саме: одержання неправомірної вигоди для себе за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави, поєднане з вимаганням такої вигоди.

При цьому, згідно з викладеними у обвинувальному акті фактичними обставинами кримінального правопорушення, 05 жовтня 2020 року до органів Національної поліції в Дніпропетровській області надійшли матеріали правоохоронних органів за заявою громадянина ОСОБА_7 , щодо вимагання директором TOB «Освіта» - ОСОБА_4 , неправомірної вигоди за вплив на прийняття рішення уповноваженими особами ДЗ «Дніпропетровська медична академія» МОЗ України.

Як встановлено з Реєстру матеріалів досудового розслідування долученого до обвинувального акта, а також матеріалів долучених до клопотання сторони захисту, ОСОБА_7 під час досудового розслідування був визнаний потерпілим у даному кримінальному провадженні, враховуючи, що факт подання особою заяви про вчинення стосовно нього кримінального правопорушення (т. 1 а.с. 74-75), заява про залучення до провадження як потерпілого (т. 1 а.с. 76), а також допит його в якості потерпілого (т.1 а.с. 54), свідчать про наявність у цьому кримінальному провадженні потерпілої особи.

Однак, у наданому суду обвинувальному акті взагалі відсутні обов`язкові відомості щодо анкетних даних потерпілого, передбачені п. 3 ч. 2 ст. 291 КПК України, в супереч практики застосування судами законодавства України, якими передбачено захист прав потерпілих від скоєних злочинів та правовій позиції, викладеній в Постанові Пленуму Верховного Суду України № 13 від 02 липня 2004 року, відповідно до якої суди зобов`язані вживати всіх можливих заходів для забезпечення участі потерпілого в судовому засіданні з метою з`ясувати всі обставини справи й захистити його права та законні інтереси.

Таким чином, відсутність відомостей про потерпілого в обвинувальному акті, зокрема його анкетних даних, є істотним порушенням вимог кримінального процесуального законодавства, та наявність такої неузгодженості матеріалів кримінального провадження безпосередньо з текстом обвинувального акта, прямо порушують права потерпілого на доступ до судочинства, оскільки, у такий спосіб суд позбавлений можливості повідомити потерпілого про дату підготовчого судового засідання, участь якого є обов`язковою. В той же час, згідно вимог чинного кримінального процесуального законодавства, суд лише сприяє, в даному випадку прокурору, у виклику в судове засідання потерпілого шляхом направлення судової повістки про виклик, а не забезпечує його участь, як учасника процесу.

Крім того, суд звертає увагу, що забезпечення прав потерпілого на стадії судового розгляду, без їх попередньої реалізації під час досудового розслідування, є неможливим і неефективним в розумінні дотримання основоположних прав і свобод вказаних громадян, гарантованих, як Конституцією України, так і Європейською Конвенцією з прав людини.

Встановлені вище обставини, самі по собі, виключають процесуальну можливість призначення даного кримінального провадження до судового розгляду, оскільки невідповідності та суперечності, які містяться в обвинувальному акті, є такими, що прямо впливають на об`єктивність і диспозитивність судового процесу та в першу чергу є такими, що порушують права потерпілого, визначені ст. 56 КПК України, що у відповідності до ст. ст. 409, 412 КПК України, є істотним порушенням чинного законодавства і являється правовою підставою для послідуючого скасування вироку суду постановленого у даному кримінальному провадженні.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне повернути обвинувальний акт стосовно ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , обвинувачених у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України, прокурору Центральної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_3 для його належного оформлення у розумний строк, відповідно до вимог КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. 62 Конституції України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.ст. 8, 9, 17, 55-56, 291, 314, 372, 376 КПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання захисника - адвоката ОСОБА_6 про повернення обвинувального акта, заявленого в кримінальному провадженні № 201/6133/22 (провадження № 1-кп/201/739/2022), відомості про яке 05 жовтня 2020 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001830, стосовно ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , обвинувачених у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України задовольнити.

Обвинувальний акт стосовно ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , обвинувачених у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України, повернути прокурору Центральної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_3 для його належного оформлення у розумний строк, відповідно до вимог Кримінального процесуального кодексу України.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана сторонами кримінального провадження до Дніпровського апеляційного суду протягом семи днів з дня оголошення ухвали через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська, а сторонами кримінального провадження, які не були присутні у судовому засіданні у той же строк з дня отримання копії ухвали суду.

Головуючий суддя: ОСОБА_1