Справа № 301/3840/22
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"16" березня 2023 р. м. Іршава

Іршавський районний суд Закарпатської області

В складі головуючої: ОСОБА_1

при секретарі: ОСОБА_2

за участю прокурора: ОСОБА_3

обвинуваченого: ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Іршава кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінального проступку , передбаченого ч.1 ст.309 КК України,

В С Т А Н О В И В :

В провадженні Іршавського районного суду Закарпатської області перебуває кримінальне провадження відносно ОСОБА_4 обвинуваченого у вчиненні кримінального проступку , передбаченого ч.1 ст.309 КК України .

В судовому засіданні після проведення судового слідства обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник ОСОБА_5 заявили клопотання про звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 309 КК України, на підставі ч. 4 ст. 309 КК України, просили кримінальне провадження закрити. Дане клопотання обгрунтоване тим, що він згідно виписки з медичної карти амбулаторного хворого від 01.03.2023 року виданою лікуючим лікарем ОСОБА_6 звернувся до Закарпатського обласного медичного центру психічного здоров`я та медицини залежностей» , де було проведено два візити , а саме 27.02.2023 року та 01.03.2023 року , та проведені консультації і спостереження з приводу наркоманії. Просили клопотання задоволити та звільнити ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності, передбаченої ч.1 ст.309 КК України у зв`язку з добровільним зверненням до лікувального закладу та розпочатим лікуванням та закрити кримінальне провадження.

Прокурор ОСОБА_3 заперечила щодо задоволення клопотання, оскільки вважає,що ОСОБА_4 звернувся за допомогою лише 27.02.2023 року , а злочин вчинено 05.12.2022 року , тобто вже під час слухання кримінального провадження по суті , крім того при врученні підозри нею було роз`яснено ОСОБА_4 його право на добровільне лікування від наркоманії , на що останній відмовився та повідомив , що краще сплатить штраф

Заслухавши думку учасників судового процесу, кожного зокрема, дослідивши письмові докази, суд приходить наступного висновку.

Частиною четвертою статті 309 КК України передбачено, що особа, яка добровільно звернулася до лікувального закладу і розпочала лікування від наркоманії, звільняється від кримінальної відповідальності за дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Верховний Суд України неодноразово роз`яснював питання можливості звільнення особи від кримінальної відповідальності згідно положень ч. 4 ст. 309 КК України.

Пленум Верховного Суду України у п.п.23, 24 свої постанови «Про судову практику в справах про злочини у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів» від 26.04.2002 року №4 роз`яснив, що вирішуючи питання про звільнення особи від кримінальної відповідальності з підстави, передбаченої ч.4 ст.309 КК України, суду необхідно з`ясовувати, чи дійсно особа страждала на наркоманію і потребувала лікування від неї, чи дійсно вона звернулася до лікувального закладу і розпочала лікування добровільно, а не вимушено, і чи дійсно ставить за мету вилікуватися від наркоманії, а не ухилитись у такий спосіб від кримінальної відповідальності за вчинений злочин. При цьому таке звернення повинно мати місце після вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст.309 КК України.

Також, у своїй постанові від 11 вересня 2019 року у справі № 227/2400/17 зазначив, що при вирішенні питання про звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі ч. 4 ст. 309 КК України суд має з`ясувати, чи дійсно особа страждала від наркотичної залежності та потребувала лікування. Встановлення такого діагнозу, як наркоманія, а також проходження особою курсу її лікування може здійснюватися лише в лікувальному закладі, який має ліцензію на цей вид діяльності. Добровільність звернення до лікувального закладу та початок лікування від наркоманії як умова звільнення від кримінальної відповідальності особи на підставі ч.4 ст.309 КК має місце у випадку, коли особа ставить за мету вилікуватися, а не ухилитися від кримінальної відповідальності за вчинений злочин.

Аналогічне тлумачення зазначеної норми викладене й у постановах Верховного Суду від 12.03.2019 у справі № 641/222/18, від 06.09.2018 у справі № 450/3304/17 та у постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 29 листопада 2021 року в справа № 357/11205/19, провадження №51-2776 кмо 21.

Відповідно до Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними» медичне обстеження - обстеження особи в стаціонарних умовах з метою встановлення діагнозу «наркоманія»; добровільне лікування - лікування від наркоманії, яке здійснюється за згодою хворого або його законного представника; якщо в результаті медичного огляду чи медичного обстеження встановлено, що особа, яка зловживає наркотичними засобами або психотропними речовинами і відносно якої встановлено діагноз «наркоманія», потребує лікування, у тому числі в стаціонарних або амбулаторних умовах, лікар-нарколог зобов`язаний запропонувати такій особі пройти курс добровільного лікування і видати направлення до наркологічного закладу для такого лікування.

Із долученої до клопотання виписки з медичної карти амбулаторного хворого виданою лікуючим лікарем ОСОБА_6 встановлено , що ОСОБА_4 , здійснив два візити , а саме 27.02.2023 року та 01.03.2023 року, де були проведені консультації та спостереження з приводу наркоманії .Наступний візит був запланований на 09.03.2023 року , однак результатів такого візиту суду не надано , як не надано і підтвердження проходження лікування ОСОБА_4 від наркоманії , що передбачено ч.4 ст.309 КК України .

Крім того обвинувачений ОСОБА_4 в суді вину у вчиненні кримінального правопорушення передбаченої ст.309 ч.1 КК України визнав , однак заперечив зберігання психотропних речовин для власного вживання , а тому у суду відсутні підстави для застосування до обвинуваченого положень ч. 4 ст. 309 КК України.

З урахуванням часу (після надходження обвинувального акту до суду) звернення для лікування та його тривалості, виписки з медичної карти амбулаторного хворого , якою підтверджується , що обвинувачений ОСОБА_4 здійснив лише два консультаційних візита до лікаря , на диспансерному обліку з приводу психічних захворювань не стоїть, на обліку в лікаря-нарколога не знаходиться, в суді заперечив факт зберігання психотропних речовин для власного вживання, не розпочав лікування від наркоманії , оскільки доказів перебування на стаціонарноому лікуванні суду не надав , суд не знаходить підстав для беззаперечного переконання у тому, що обвинувачений ОСОБА_4 ставить за мету вилікуватись від наркоманії, а не ухилитися від кримінальної відповідальності.

Крім того , як вбачається з витягу з ЄРДР №0000003 від 02.01.2023 року зареєстроване кримінальне правопорушення відносно ОСОБА_4 за ч.2 ст.307 КК України та повідомлено про підозру 30.01.2023 року . Згідно протоколу затримання від 29.01.2023 року ОСОБА_4 був затриманий , як особа підозрювана у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.307 КК України , що спростовує клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 про звільнення його від кримінальної відповідальності , як такого що добровільно розпочав лікування в медичному закладі від наркозалежності

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.284, п.2 ч.3, ст.376, ст.369, ст.370, ст.371, ст.372 КПК України, на підставі ч.4 ст.309 КК України, суд,

УХВАЛИВ :

У задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 та його захисника ОСОБА_5 про звільнення від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0000382 від 05 грудня 2022 року про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 309 КК України, - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає, заперечення проти неї може бути включене до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене ч.1 ст.392 КПК України.

Суддя ОСОБА_1