Справа № 541/1126/22
Провадження № 1-кс/541/847/2022
У Х В А Л А

07 листопада 2022 рокум. Миргород

Слідчий суддя Миргородського міськрайонного суду Полтавської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , скаржника ОСОБА_4 , адвоката ОСОБА_5 , розглянув в режимі відеоконференції в залі суду м.Миргород клопотання адвоката ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна по кримінальному провадженню № 0000156 від 22.06.2022,

в с т а н о в и в:

01 листопада 2022 року адвокат ОСОБА_5 , в інтересах ОСОБА_4 , звернувся із зазначеним клопотанням до слідчого судді Миргородського міськрайонного суду Полтавської області.
В обґрунтування клопотання зазначив, що 24 червня 2022 року слідчим суддею Миргородського міськрайонного суду Полтавської області було задоволено клопотання прокурора Миргородської окружної прокуратури про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000156 від 22.06.2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 290 КК України, а саме на автомобіль марки «Citroen Berlingo», державний номерний знак НОМЕР_1 , сірого кольору, власником якого є ОСОБА_4 , з метою збереження речового доказу до закінчення проведення відповідних слідчих дій, зокрема судової експертизи криміналістичного дослідження транспортного засобу. На даний момент, судова експертиза належного заявнику автомобіля проведена та долучена до матеріалів досудового розслідування. Після проведеної експертизи, будь-які слідчі дії з транспортним засобом не проводилися, тому вважає, що у подальшому застосуванні заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна автомобіля марки «Citroen Berlingo», державний номерний знак НОМЕР_1 , відпала потреба, тому просив скасувати арешт.

В судовому засіданні ОСОБА_4 та адвокат ОСОБА_5 клопотання підтримала та просили його задовольнити.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні просив відмовити у задоволенні клопотання, мотивуючи тим, що слідчі дії в рамках кримінального провадження тривають, на підтвердження чого надав постанову про проведення слідчих (розшукових) дій на іншій території від 03.10.2022. Зазначив, що відповідно до ст.37 ЗУ «Про дорожний рух» забороняється експлуатація транспортних засобів , ідентифікаційні номери складових частин яких не відповідають записам у реєстраційних документах. Також, зазначив, що апеляційна інстанція, яка розглядала скаргу ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді про накладення арешту на автомобіль, в ухвалі від 17.10.2022 р. зазначає, що будь-яких негативних наслідків від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження, які можуть суттєво позначитися на інтересах інших осіб, не вбачається.

Заслухавши учасників процесу, вивчивши клопотання, слідчий суддя вважає, що клопотання не підлягає задоволенню виходячи з наступного.
Судом встановлено, що в провадженні СВ Миргородського РВП перебуває кримінальне провадження за № №0000156 від 22.06.2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 290 КК України.

Ухвалою слідчого судді Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 24.06.2022 задоволено клопотання прокурора Миргородської окружної прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна у даному кримінальному провадженні, на транспортний засіб автомобіль марки «Citroen Berlingo», державний номерний знак НОМЕР_2 , сірого кольору, власником якого є ОСОБА_4 із забороною на відчуження, розпорядження та користування власником зазначеним майном, Визначене місце зберігання майна майданчик тимчасового утримання транспортних засобів Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області за адресою: м. Миргород, вул. Я. Усика, 34.

Арешт майна, відповідно до п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України , є заходом забезпечення кримінального провадження і застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

Згідно з вимогами ч. 3 ст. 132 КПК України, доведення необхідності застосування заходів забезпечення кримінального провадження покладено на слідчого, прокурора.

Так, вирішуючи питання про подальше застосування заходів забезпечення кримінального провадження, слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб; умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Згідно зі ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності і ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституції та законами України.

Статтею 1 додаткового (першого) протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожна фізична, або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом, або загальними принципами міжнародного права.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 07 червня 2007 року у справі «Смирнов проти України» було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою майна у кримінальному провадженні належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку вимагати охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей (майна) державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.

Абзацом 2 ч. 1 ст. 174 КПК України визначено, що арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Отже, обов`язок з доведення відсутності подальшої потреби застосування арешту майна покладається саме на особу, яка просить скасувати такий арешт.

Як вказує прокурор в судовому засіданні, на теперішній час тривають слідчі дії, кримінальне провадження не завершено, а тому фактично мета заходу забезпечення кримінального провадження в повному обсязі не досягнута.

З урахуванням наведеного, слідчий суддя приходить до висновку, що арешт на майно накладено обґрунтовано, досудове розслідування, в межах якого було накладено арешт на майно, не завершено, у органу досудового слідства є необхідність у перевірці обставин скоєного злочину, тобто , обставин, передбачених ч. 1 ст. 174 КПК України, які б вказували на необхідність скасування арешту майна, про яке йдеться, не встановлено.

При цьому, слідчий суддя роз`яснює, що заявник не позбавлений процесуальної можливості повторно ініціювати питання скасування арешту майна, попередньо долучивши відповідні матеріали, якими правова позиція заявника буде підтверджуватися.
За наведених підстав, клопотання про скасування арешту майна задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст. 170, 174, 309 КПК України, слідчий суддя,

П О С Т А Н О В И В :

У задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна під час досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000156 від 22.06.2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 290 КК України - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали виготовлений 08.11.2022.

Слідчий суддяОСОБА_1