справа № 619/737/23
провадження № 1-кп/619/47/23
УХВАЛА

02 березня 2023 року,

м. Дергачі,

Дергачівський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю:

секретаря судового засідання - ОСОБА_4

розглянув у підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження №0000077 від 28.01.2022 за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки смт Козача Лопань Харківського району Харківської області, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні злочину, передбаченого п. 2 ч. 2 ст. 115 КК України.

Сторони кримінального провадження:

прокурор - ОСОБА_6

захисник - ОСОБА_7

обвинувачена - ОСОБА_5

потерпіла - ОСОБА_8 .

Суть питання, що вирішується ухвалою.

31 січня 2023 року до Дергачівського районного суду Харківської області надійшов обвинувальний акт стосовно ОСОБА_5 за фактом скоєння злочину, передбаченого п. 2 ч. 2 ст. 115 КК України, внесеного в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000077 від 28.01.2022.

Під час проведення підготовчого судового засідання не встановлено підстав для прийняття рішень, передбачених п. 1-4 ч. 3 ст. 314 КПК України.

Підстав для здійснення кримінального провадження у закритому судовому засіданні не встановлено.

Як передбачено п. 4 ч. 2 ст. 315 КПК України з метою підготовки до судового розгляду суд розглядає клопотання учасників судового провадження про здійснення судового виклику певних осіб до суду для допиту.

Захисником обвинуваченої заявлено клопотання про виклик свідка ОСОБА_9 на підтвердження обставин щодо психологічного та фізичного стану обвинуваченої під час вагітності.

Відповідно до ч. 3 ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу.

У підготовчому судовому засіданні прокурором заявлено клопотання про застосування щодо обвинуваченої запобіжного заходу у виді домашнього арешту з 22 год 00 хв до 06 год 00 хв наступного дня строком на 60 діб, обґрунтовуючи тим, що обвинувачена вчинила особливо тяжкий злочин та може переховуватися від суду, усвідомлюючи невідворотність покарання у зв`язку з вчиненням особливо тяжкого злочину та можливість впливу на потерпілу та свідків.

Учасники судового розгляду проти клопотання не заперечували.

Заслухавши клопотання прокурора та думку присутніх осіб, оцінивши в сукупності всі обставини, в тому числі передбачені п. 1-11 ч. 1 ст. 178 КПК України, суд дійшов висновку про відмову у його задоволенні, з огляду на таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Частина 2 ст. 177 КПК України констатує, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Суд, оцінюючи вірогідність такої поведінки обвинуваченого, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи.

Разом із тим, наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами.

Що стосується обґрунтованої підозри, то в силу положень ч. 2 ст. 42 КПК України ОСОБА_5 наразі перебуває в статусі обвинуваченої, тому судом не надається оцінка наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею кримінального правопорушення.

У обґрунтування ризику переховування обвинуваченої ОСОБА_5 від суду прокурор посилається на тяжкість покарання, яке загрожує обвинуваченій у разі визнання винуватою за вчинення особливо тяжкого злочину, що може бути само по собі мотивом переховуватись від суду з метою уникнути від кримінальної відповідальності.

У розумінні практики ЄСПЛ, тяжкість обвинувачення хоча і не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення, у сукупності з іншими обставинами, збільшують ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. Зокрема, у справі «Ілійков проти Болгарії» від 26 липня 2001 року, ЄСПЛ зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

Оцінивши доводи, наведені у клопотанні, суд вважає, що сторона обвинувачення у судовому засіданні довела наявність підстав вважати, що існує ризик того, що обвинувачена ОСОБА_5 може вчинити спроби переховуватися від органів суду, у зв`язку з чим наявність вказаного ризику, на думку суду, є доведеним.

Щодо ризику незаконного впливу обвинуваченої на свідків та потерпілу, як зазначив прокурор, наявність цього ризику обумовлена характером та обставинами вчинення злочину, а також враховуючи те, що вони є особами близького оточення та проживають разом.

Оцінюючи можливість впливу на свідків, суд виходить із передбаченої Кримінальним процесуальним кодексом України процедури отримання свідчень від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акта до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (ч. 1 та ч. 2 ст. 23, ст. 224 КПК України). Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на свідченнях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (ч. 4 ст. 95 КПК України).

За таких обставин ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом свідчень від свідків та дослідження їх судом.

Оскільки допит свідків на стадії судового розгляду ще не здійснено, вказане дає підстави обґрунтовано припускати вірогідність незаконного впливу обвинуваченої на них з метою зміни чи відмови від раніше наданих ними показань.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що ризик незаконного впливу на свідків у цьому кримінальному провадженні не зменшився та продовжує існувати щодо обвинуваченої.

Статтею 178 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, перелік яких надано у зазначеній статті.

Згідно з ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ч. 4 ст. 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Суд вважає, що прокурором доведено обставини, передбачені пунктами 1 та 2 ч. 1 ст. 194 КПК України, оскільки наявні ризики, передбачені п. 1,3 ч. 1 ст. 177 КПК України, та не доведено наведені в клопотанні про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту обставини, а саме недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризиків, зазначених у клопотанні.

Сам по собі факт вчинення інкримінованого ОСОБА_5 кримінального правопорушення та ймовірність призначення їй суворого покарання, за відсутності конкретних фактів ухилення її від слідства та суду, переховування, перешкоджання досудовому розслідуванню у будь-який спосіб, не свідчить про недостатність більш м`якого запобіжного заходу, аніж домашній арешт.

Так, тяжкість вчиненого злочину буде враховуватись судом, у випадку визнання особи винуватою та призначенні покарання при розгляді кримінального провадження по суті, натомість, дана обставина не є визначальною при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу та застосування до обвинуваченої запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Суд враховує, що ОСОБА_5 раніше не судима, має постійне місце проживання, з 29 березня 2022 року щодо неї не було застосовано жодного запобіжного заходу і вона від досудового слідства та суду не переховувалася, є особою молодого віку.

За таких обставин, з урахуванням наведеного, даних про особу обвинуваченої, її процесуальну поведінку, суд дійшов висновку, що запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання з покладанням на ОСОБА_5 обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України, здатний запобігти вказаним вище ризикам, а сама по собі тяжкість інкримінованого їй кримінального правопорушення не дає підстав для обрання більш суворого запобіжного заходу.

Відповідно до ч. 2 ст. 196 КПК України, в ухвалі про застосування запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, зазначаються конкретні обов`язки, передбачені частиною п`ятою статті 194 цього Кодексу, що покладаються на обвинуваченого та у випадках, встановлених цим Кодексом, строк, на який їх покладено.

Керуючись ст. 176, 177-178, 194, 196, 314, 315, 316, 392 КПК України, суд

постановив:

Призначити на підставі обвинувального акта у відношенні ОСОБА_5 за фактом скоєння злочину, передбаченого п. 2 ч. 2 ст. 115 КК України, судовий розгляд об 11 год 00 хв 09 березня 2023 року у залі судових засідань №2 приміщення Дергачівського районного суду Харківської області.

Здійснювати судовий розгляд колегіально судом у складі трьох суддів у відкритому судовому засіданні.

Викликати в судове засідання осіб, які братимуть участь у судовому розгляді, свідків, зазначених прокурором та захисником.

Відмовити в задоволенні клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту стосовно ОСОБА_5 .

Застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого п. 2 ч. 2 ст. 115 КК України, запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання з зобов`язанням прибувати до суду за першою вимогою.

Зобов`язати ОСОБА_5 :

- повідомляти суд про зміну свого місця проживання або місця роботи;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Строк дії покладених на ОСОБА_5 обов`язків - до 01 травня 2023 року.

Роз`яснити ОСОБА_5 , що в разі не виконання покладених на неї обов`язків, до неї може бути застосовано більш жорсткий запобіжний захід і накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора ОСОБА_6 .

Копію ухвали про застосування запобіжного заходу вручити обвинуваченій ОСОБА_5 негайно після її оголошення.

Ухвала в частині обрання запобіжного заходу підлягає негайному виконанню.

Ухвала окремому оскарженню не підлягає. Заперечення проти ухвали можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення.

Головуючий: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3