УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 січня 2023 року

м. Київ

справа № 761/15122/22

провадження № 51- 4318 ск 22

Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого - ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 10 серпня 2022 року та ухвалу Київського апеляційного суду від 27 вересня 2022 року,

встановив:

Як вбачається із касаційної скарги та доданих до неї копій судових рішень, ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 10 серпня 2022 року скаргу ОСОБА_4 на бездіяльність слідчого Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві, подану до суду 2 серпня 2022 року повернуто ОСОБА_4 .

Ухвалою Київського апеляційного суду від 27 вересня 2022 року апеляційну скаргу ОСОБА_4 залишено без задоволення, а ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 10 серпня 2022 року без змін.

ОСОБА_4 звернулася до суду касаційної інстанції з касаційною скаргою, в якій ставить питання про перевірку зазначених судових рішень у касаційному порядку. Просить зобов`язати слідчого ТУ ДБР, розташованого у м. Києві, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень внести відповідні відомості до ЄРДР і притягти до відповідальності слідчого згідно з вимогами чинного законодавства, зобов`язати Шевченківський районний суд м. Києва створити єдину справу з єдиним номером, в яку би увійшли всі ухвали, заяви, скарги та інші матеріали, пов`язані з кримінальним провадженням, внесеному до ЄРДР за № 0000147 від 11.04.2022.

Перевіривши доводи, наведені в касаційній скарзі, дослідивши додані до неї копії судових рішень, суд приходить до висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити на таких підставах.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною першою статті 1 КПК України встановлено, що порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством, аналіз якого свідчить, що унормування кримінальних процесуальних відносин відбувається шляхом чіткого та імперативного визначення процедур, регламентації прав їх учасників для попередження свавільного використання владними органами своїх повноважень і забезпечення умов справедливого судочинства.

Відповідно до ч. 3 ст. 26 КПК України слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Провадження в суді касаційної інстанції регламентовано Главою 32 Розділу VКримінального процесуального кодексу України.

Статтею 424 КПК України визначені судові рішення, які можуть бути оскаржені в касаційному порядку.

Відповідно до вимог частини 4 статті 424 КПК України ухвала слідчого судді після її перегляду в апеляційному порядку, а також ухвала суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги на таку ухвалу оскарженню в касаційному порядку не підлягають.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 428 КПК суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Обмеження права на касаційне оскарження ухвали слідчого судді після її перегляду в апеляційному порядку та ухвали апеляційного суду за результатом такого перегляду визначено законодавцем і прямо передбачене процесуальним законом. Таке обмеження відповідає основним засадам судочинства, що визначені Конституцією України, є пропорційним та обґрунтованим.

З огляду на положення п. 8 ч. 1 ст. 129 Конституції України, основними засадами судочинства є також забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Встановлюючи обмеження права на касаційне оскарження судових рішень, законодавець повинен керуватися такою складовою принципу верховенства права, як пропорційність. За правовою позицією Конституційного Суду України обмеження прав і свобод людини і громадянина є допустимим виключно за умови, що таке обмеження є домірним (пропорційним) та суспільно необхідним (рішення Конституційного Суду України від 19 жовтня 2009 року № 26-рп/2009).

Як убачається зі змісту касаційної скарги, ухвала слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 10 серпня 2022 року переглядалась в порядку апеляційної процедури та ухвалою Київського апеляційного суду від 27 вересня 2022 року була залишена без зміни.

Таким чином, беручи до уваги те, що касаційну скаргу подано на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в касаційному порядку, колегія суддів вважає за необхідне на підставі п. 1 ч. 2 ст. 428 КПК відмовити у відкритті касаційного провадження.

При цьому, відповідно до ч. 3 ст. 428 КПК суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження з підстави, передбаченої п. 1 ч. 2 цієї статті, без перевірки відповідності касаційної скарги вимогам ст. 427 цього Кодексу.

Враховуючи наведене та керуючись п. 1 ч. 2 ст. 428 КПК України, Суд

постановив:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 10 серпня 2022 року та ухвалу Київського апеляційного суду від 27 вересня 2022 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_25 ОСОБА_3