Справа № 946/8397/22
Провадження № 1-кс/946/2769/22
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 грудня 2022 року Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області в складі: головуючого слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

слідчого ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 ,

підозрюваного ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого відділення №2 Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_7 , погоджене з прокурором Ізмаїльської окружної прокуратури про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Рені, Одеської області, громадянина України, з середньою освітою, працюючого за наймом, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

22.04.2020 Ренійським районним судом по кримінальному провадженню № 0000017 від 17.01.2020, засуджений за ст. 309 ч. 1, КК України, призначено покарання у виді штрафу 850 грн.

27.01.2022 Ренійським районним судом по кримінальному провадженню № 0000079 від 09.11.2020, засуджений за ст. 162 ч. 1, ст. 185 ч. 3, ст. 357 ч. 1 КК України, призначено покарання у виді 5 років позбавлення волі та на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з іспитовим строком 3 роки.

29.04.2022 направлено до Ренійського районного суду обвинувальний акт по матеріалам кримінального провадження №000164 від 02.11.2021 за ч. 3 ст. 309 КК України;

24.06.2022 направлено до Ренійського районного суду обвинувальний акт по матеріалам кримінального провадження №0000533 від 10.06.2022 за ч. 4 ст. 185 КК України,

підозрюваного у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

У провадженні відділення №2 СВ Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області перебувають матеріали досудового розслідування за № 0001027 від 01.11.2022 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

У своєму клопотанні, погодженому з прокурором, слідчий вказує, що ОСОБА_5 , маючи не зняту та не погашену у встановленому законом порядку судимість за вчинення злочину проти власності, на шлях виправлення не став та вчинив таємне викрадення чужого майна в умовах воєнного стану під час іспитового строку за наступних обставин.

Так, Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затверджений Законом України від 24.02.2022 № 2102-ІХ введено воєнний стан.

Дію воєнного стану в Україні продовжено Указом Президента України від 14.03.2022 року № 133/2022, затвердженого Законом України від 15.03.2022 № 2119-ІХ, Указом Президента України від 18.04.2022 № 259/2022, затвердженого Законом України від 21.04.2022 № 2212-ІХ; Указом Президента України від 17.05.2022 № 341/2022, затвердженого Законом України від 22.05.2022 № 2263-ІХ, Указом Президента України від 12.08.2022 №573/2022, затвердженого Законом України від 15.08.2022 №2500-ІХ.

ОСОБА_5 , 31.10.2022 в ранковий час, більш точного часу встановити не надалось можливим, перебував поблизу території домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , де побачив, що в будинку за вказаною адресою нікого не має, після чого в нього виник злочинний корисливий умисел на таємне викрадення чужого майна, яке знаходиться в приміщенні будинку.

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, 31.10.2022 приблизно о 8:00 годині, більш точного часу досудовим розслідуванням встановити не надалось можливим, ОСОБА_5 в умовах воєнного стану, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів та з метою власного збагачення, через незачинену хвіртку проник у двір незаконного домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , де в подальшому через незачинені вхідні двері проник до приміщення будинку, де в одній з кімнат на столі помітив гаманець, з якого здійснив крадіжку грошових коштів у розмірі 150 гривень, належних ОСОБА_8 , крім того, пройшовши до наступної кімнати, де побачив на табуретці мобільний телефон марки «TECNO POP 3», моделі «ВВ 2» ІМЕІ1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 , вартістю 1583,33 гривень, належний ОСОБА_8 . Після чого з викраденими грошима та мобільним телефоном з місця скоєння злочину зник, розпорядившись з ними на власний розсуд.

Своїми умисними злочинними діями ОСОБА_5 завдав потерпілій особі ОСОБА_8 матеріальну шкоду у розмірі 1733,33 гривень.

21.11.2022 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, кваліфікованого, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, в умовах воєнного стану, поєднане з проникненням у житло, про те письмове повідомлення про підозру було вручено вітчиму ОСОБА_5 ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2

24.11.2022 о 09:10 год. ОСОБА_5 вручено письмове повідомлення про підозру та роз`яснено процесуальні права та обов`язки підозрюваного.

Таким чином, ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється органом досудового розслідування у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, кваліфікованого як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, в умовах воєнного стану.

Слідчий та прокурор в судовому засіданні підтримали клопотання та просили його задовольнити.

Підозрюваний та захисник заперечували проти задоволення клопотання та просили застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, мотивуючи тим, що підозрюваний втратив телефон та паспорт і не міг повідомити слідчого про неявку за повісткою.

Вивчивши клопотання та матеріали які обґрунтовують доводи клопотання, допитавши підозрюваного, а також вислухавши думку слідчого, прокурора, захисника, приходжу до наступного висновку.

Відповідно до ч. 3 ст. 176 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою.

Згідно до ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Однією з підстав необхідності обрання підозрюваному запобіжного заходу в виді тримання під вартою слідчий привів тяжкість злочину, що інкримінується підозрюваному.

Разом з тим Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, шо сама по собі тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його вини не може бути підставою для застосування до нього найбільш суворого запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

В рішенні «Мамедова проти Росії» (Mamedova v Russia) 7064/05 від 01 червня 2006 року Європейський Суд з прав людини зазначив, що, хоча суворість покарання є визначальним елементом при оцінці ризику переховуватися від правосуддя чи вчинення нових злочинів, потребу позбавлення когось волі не можна оцінювати з винятково абстрактного погляду, беручи до уваги тільки тяжкість злочину.

Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ, висловлено позицію, викладену у п.1 листа за №511-550/0/4-13 від 04.04.2013 року, згідно якої, вирішуючи питання про застосування, продовження, зміну або скасування запобіжного заходу при розгляді відповідних клопотань, слідчий суддя, суд щоразу зобов`язаний: здійснювати повноваження із судового контролю за дотриманням прав свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час досудового розслідування і судового розгляду, діяти відповідно до вимог кримінального процесуального закону; враховувати, що запобіжні заходи у кримінальному провадженні обмежують права особи на свободу та особисту недоторканість, гарантовані ст.5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року (Конвенція), а тому можуть бути застосовані тільки за наявності законної мети та підстав, визначених КПК, з урахуванням відповідної практики Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ); при розгляді клопотання про обрання або ж продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів (правова позиція, викладена у п.80 рішення ЄСПЛ від 10.02.2011 року у справі «Харченко проти України») тощо.

Згідно з вимогами п.п.3 і 4 ст.5 Конвенції та практики ЄСПЛ (рішення від 25.03.1999 року у справі «Ніколова проти Болгарії», рішення від 06.11.2008 року у справі «Єлоєв проти України»), обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що в провадженні відділення №2 СВ Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області перебувають матеріали досудового розслідування за № 0001027 від 01.11.2022 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

21.11.2022 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

11.12.2022 року ОСОБА_5 був затриманий в порядку ст. 191 КПК України.

Обґрунтованість підозри відносно ОСОБА_5 підтверджується наступними зібраними на даний час в кримінальному провадженні доказами, а саме:

- протоколом огляду місця події за адресою: АДРЕСА_2 ;

-протоколом допиту потерпілої ОСОБА_8 в якому остання зазначила обставини виявлення крадіжки та повідомила, що належний їй мобільний телефон знаходився в спальній кімнаті в приміщенні будинку

-протоколом допиту свідка ОСОБА_10 , який пояснив, що 31.10.2022 близько 11:00 год. купив у ОСОБА_11 мобільний телефон марки «TECNO POP 3», моделі «ВВ 2» ІМЕІ1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 за 1000 грн.;

-протоколом огляду від 01.11.2022 під час якого ОСОБА_10 добровільно видав в присутності понятих мобільний телефон марки «TECNO POP 3», моделі «ВВ 2» ІМЕІ1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 , та під час огляду встановлено, що вказаний телефон підпадає під ознаки майна викраденого у ОСОБА_12 ;

-висновком судової товарознавчої експертизи від 03.11.2022, відповідно до якого мобільний телефон марки «TECNO POP 3», моделі «ВВ 2» станом на 31.10.2022 становить 1583,33 грн.

-іншими матеріалами кримінального провадження у їх сукупності.

Таким чином, ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється органом досудового розслідування у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, кваліфікованого як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, в умовах воєнного стану.

Згідно матеріалів справи, 24.11.2022 року ОСОБА_5 отримав у слідчого повістку про виклик на 28.11.2022 року, 30.11.2022 року, 02.12.2022 року.

В судовому засіданні ОСОБА_5 пояснив, що після 24.11.2022 року він поїхав до м. Ізмаїл в пошуках роботи, де і загубив телефон та паспорт і тому не зміг сповістити слідчого по неможливість явки на допит.

Матеріали справи не містять доказів, що підозрюваний не з`явився за викликом слідчого без поважних причин.

Враховуючи вищезазначені обставини, наявність у підозрюваного постійного місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 , роботи за наймом, проживання з вітчимом, тобто наявність міцних соціальних зв`язків, слідчий суддя вважає, що відсутні підстави для обрання самої суворої міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, тому у задоволенні клопотання слідчого відділення №2 Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_7 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , необхідно відмовити.

Слідчим, прокурором в судовому засіданні не було доведено, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам.

Разом з тим, приходжу до висновку, що виходячи з наявних доказів, досліджених в ході судового засідання ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, раніше судимий, підозрюваний може вчинити інше кримінальне правопорушення, незаконно впливати на свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, тому виходячи з вказаного, та в зв`язку з недоведеністю достатніх підстав вважати, що застосування до підозрюваного більш м`яких запобіжних заходів передбачених ч.1 ст.176 КПК України не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, приходжу до висновку, щодо можливості застосування відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, з забороною ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , цілодобово залишати місце свого проживання.

Як зазначив Європейський суд з прав людини у своєму рішенні в справі "Манчіні проти Італії", за наслідками та способами застосування як тримання під вартою, так і домашній арешт прирівнюються до позбавлення волі для цілей статті 5 § 1(с) Конвенції.

Керуючись ст.ст. 176-178, 179, 181 -184, 193, 194, 196 КПК України, -

У Х В А Л И В:

В задоволенні клопотання слідчого відділення №2 Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_7 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 відмовити.

Застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, з забороною ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 цілодобово залишати місце свого проживання.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обов`язки до закінчення строку досудового розслідування, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України:

1) прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду;

2) не залишати місце свого проживання без дозволу слідчого, прокурора або суду.

Звільнити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з під варти в залі судового засідання.

Строк дії ухвали слідчого судді становить 41 (сорок один) день і обчислюється з 12 грудня 2022 року. Ухвала слідчого судді про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту припиняє свою дію 21 січня 2023 року.

Апеляційна скарга, на ухвалу слідчого судді, може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Повний текст судового рішення проголошено 14.12.2022 року о 15 год. 00 хв. в залі судових засідань № 1 Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області.

Слідчий суддя: ОСОБА_13 ОСОБА_14