Житомирський апеляційний суд
Справа №296/2182/23 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ст.422 КПК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 квітня 2023 року Житомирський апеляційний суд в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду в м.Житомирі апеляційну скаргу представника власника майна адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Корольовського районного суду м.Житомира від 17 березня 2023 року,

в с т а н о в и в:

Зазначеною ухвалою задоволено клопотання старшого слідчого в ОВС слідчого відділу УСБ України в Житомирській області ОСОБА_8 та накладено арешт на вилучене в ході проведення огляду металевого сейфу, вилученого під час обшуку приміщень кабінетів № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2 бізнес-центру «Лівобережний», що за адресою: м. Київ, вул. Сверстюка, 2а, у ОСОБА_9 (проживаючої в АДРЕСА_1 ) майно, а саме: грошові кошти купюрами номіналом по 500 грн. в кількості 301 шт. на загальну суму 150 500 грн.; грошові кошти купюрами номіналом по 200 грн. в кількості 135 шт. на загальну суму 27 000 грн.; грошові кошти купюрами номіналом по 100 грн. в кількості 281 шт. на загальну суму 28 100 грн.; грошові кошти купюрами номіналом по 50 грн. в кількості 183 шт. на загальну суму 9 150 грн.; грошові кошти купюрами номіналом по 20 грн. в кількості 262 шт. на загальну суму 5 240 грн.; грошові кошти купюрами номіналом по 10 грн. в кількості 154 шт. на загальну суму 1 540 грн.; грошові кошти купюрами номіналом по 5 грн. в кількості 89 шт. на загальну суму 445 грн.; грошові кошти купюрами номіналом по 1000 грн. в кількості 5 шт. на загальну суму 5 000 грн.; грошова купюра номіналом 200 грн. в кількості 1 шт. на загальну суму 200 грн.; грошові кошти купюрами: 2 купюри по 10 дол. США, 1 купюра 5 дол. США, 1 купюра 50 дол. США, на загальну суму 75 дол. США.; грошові кошти у сумі 18 грн. купюрами по 1 грн.; грошові кошти у сумі 8 грн., купюрами по 2 грн.; грошові кошти купюрами по 100 Євро в кількості 100 шт. на загальну суму 10 000 тис Євро; грошові кошти у сумі 100 Євро, купюрами по 50 Євро; грошові кошти у сумі 80 Євро, купюрами по 20 Євро у кількості 4 шт.; грошові кошти у сумі 40 Євро, купюрами по 10 Євро у кількості 4 шт.; грошові кошти у сумі 10 Євро, купюрами по 5 Євро у кількості 2 шт.; оборотну сальдову відомість по рахунку 301 за 01.01.2023 по 16.01.2023; оборотну сальдову відомість по рахунку 301 за 01.01.2023 по 18.01.2023 у кількості 2 шт.; оборотну сальдову відомість по рахунку 301 за 01.01.2023 по 27.02.2023; картку рахунку 301 за 17.01.2023 по 18.01.2023; оборотну сальдову відомість по рахунку 301 за січень 2023; довідку, видану ОСОБА_10 №126/38-2022 від 27.06.2022; копію трудової книжки НОМЕР_3 на ім`я ОСОБА_10 ; заяву ОСОБА_10 ; заяву ОСОБА_10 ; цивільно-правовий договір; контрольний лист з інструктажу з охорони праці; згоду на обробку персональних даних; договір про повну матеріальну відповідальність; копію пенсійного посвідчення на ім`я ОСОБА_10 ; копію свідоцтва про шлюб № НОМЕР_4 ; копію диплома спеціаліста на ім`я ОСОБА_10 ; копію паспорта та картки платника податків на ім`я ОСОБА_10 ; анкету на ім`я ОСОБА_10 ; 4 аркуші з рукописними записами; рахунок на оплату №ER5814 від 01.12.2022; зобов`язання ОСОБА_11 ; замовлення №ЗНД 10733947 від 01.12.2022; замовлення №ЗНД 10733939 від 03.12.2022; замовлення №ЗНД 10734798 від 03.12.2022; довіреність № 11 від 06.12.2022; довіреність №12 від 14.12.2022.

В своїй апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_7 просить скасувати вище зазначену ухвалу слідчого судді, як незаконну, та постановити нову, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого про арешт майна. При цьому, зазначає, що слідчим не надано жодного належного та допустимого доказу на підтвердження того, що власники майна, мають відношення до будь-якої неправомірної діяльності, та до діянь громадян яким оголошено про підозри. Звертає увагу, що повідомлення про підозру власникам майна оголошено не було, відповідного статусу підозрюваного або обвинуваченого у вказаному кримінальному провадженні власники майна не мають. Наголошує, що не обґрунтовано та жодним доказом не підтверджено відповідність предметів, вилучених з приміщення критеріям, визначеним ст. 98 КПК України як речових доказів. Вважає, що жодні інші законні підстави для вилучення зазначеного майна, як і подальше накладення на нього арешту, тобто лише за фактом його виявлення, у органу досудового розслідування, як і у слідчого судді при розгляді відповідного клопотання, були відсутні. Слідчим суддею при прийнятті оскаржуваного рішення за необґрунтованості наведених слідчим підстав для накладення арешту на майно, зроблено висновки, які не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження. Також, зазначає, що клопотання відправлено поштою 03.03.2023 без погодження прокурором, фактично клопотання про накладення арешту на майно подано до суду 10.03.2023 шляхом подання до канцелярії суду поштовим конвертом невстановленою особою, при цьому до нього не долучено поштової квитанції щодо дійсної дати відправлення у передбачений Законом строк. В свою чергу, встановлено що за номером «Житомир - 29 №070» конверт з клопотанням про накладення арешту на майно до Корольовського районного суду м. Житомира не направлявся. При цьому, після надходження клопотання про арешт зазначеного у переліку майна, яке подано до суду 10.03.2023, станом на 17.03.2023 об 12:40 год. (у той час, як мала бути винесена протягом 72 годин з дня надходження до суду) ухвала про арешт тимчасово вилученого майна постановлена не була більше 408 годин. Слідчий суддя порушив порядок судового розгляду та не перейшов до стадії дебатів, не надав стороні захисту підвести підсумок з`ясування обставин кримінального провадження, дати оцінку дослідженим у судовому засіданні доказів, обґрунтувати свою правову позицію з урахуванням здійснюваних кримінально-процесуальних функцій, і при прийнятті рішення не дослідив та не обґрунтував порушення норм КПК України з боку слідчого та прокурора. Звертає увагу, що власники майна є добросовісними, майно не має ніякого відношення до предмету доказування у досудовому розслідуванні кримінального провадження, та не відповідає обов`язковим ознакам ст.170 КПК України, оскільки відсутні будь-які належні та допустимі докази, що вказують на факти, за які передбачено кримінальну відповідальність. Зазначає і те, що з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання арешт не може бути накладено на майно третіх осіб.

Прокурор Житомирської обласної прокуратури ОСОБА_6 в своїх запереченнях на апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 , вважає її безпідставною, просить залишити її без задоволення, а оскаржувану ухвалу слідчого судді - без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи адвоката ОСОБА_7 в підтримку апеляційної скарги, заперечення прокурора щодо задоволення апеляційних вимог, перевіривши матеріали судового провадження, а також ухвалу слідчого судді в межах, передбачених, ст.404 КПК України, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Згідно до ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя, згідно ст.94, ст.132, ст.173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки згідно ст.1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатись в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому, закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на даній стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість в тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Згідно з п.7 ч.2 ст.131 КПК України, арешт майна є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження. У відповідності до п.1 ч.3 ст.132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведене, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно із п.1 ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів. Відповідно до ч.3 зазначеної статті, в цьому випадку арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.98 КПК України вбачається, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

При цьому, підстави для накладення арешту з іншою метою, окрім тих, що закріплені в ч.2 ст.170 КПК України, чинний кримінальний процесуальний кодекс України не передбачає.

Частиною 2 ст.173 КПК України передбачено перелік обставин, які підлягають врахуванню при вирішенні питання про арешт майна, в тому числі, якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу, врахуванню підлягає: 1) правова підстава для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні; 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Таким чином, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, відповідно до вимог ч.2 ст.173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна і можливість використання майна, як доказу у кримінальному провадженні.

Крім того, згідно з нормами Глав 10 та 17 КПК України, правові підстави, з яких слідчим вноситься клопотання про накладення арешту та, відповідно, накладається арешт слідчим суддею, мають співвідноситися з обставинами кримінального провадження.

З матеріалів провадження убачається, що ці вимоги кримінального процесуального закону слідчим суддею дотримано.

Як зазначено в клопотанні про накладення арешту на майно (а.п.1-6), в провадженні СВ УСБ України в Житомирській області перебувають матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0000028 від 23.02.2022 за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.28, ч.1 ст.203-2, ч.2 ст.203-2, ч.1, ч.2 ст.255, ч.3 ст.258-5 КК України. Досудовим розслідуванням встановлено, що у порушення вказаних вимог Закону України «Про державне регулювання діяльності щодо організації та проведення азартних ігор», у невстановлений досудовим розслідуванням період часу, однак не пізніше 2021 року, на території Херсонської області, з метою отримання незаконного прибутку шляхом вчинення умисних особливо тяжких злочинів, пов`язаних з незаконним проведенням азартних ігор (без ліцензії на провадження відповідного виду діяльності) створено злочинну організацію, до складу якої задля забезпечення злочинної діяльності та досягнення цілей самої організації увійшли громадяни України ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , а також інші невстановлені на даний час особи. Вищевказана злочинна організація являється стійким ієрархічним об`єднанням декількох осіб, члени якого за попередньою змовою зорганізувались для спільної діяльності з метою безпосереднього вчинення особливо тяжких злочинів учасниками цієї організації, яка має порядок підпорядкування (ієрархію), чітко визначену структуру та склад учасників, з розподілом функцій злочинної діяльності, відомий всім учасникам злочинної організації, з дотриманням правил конспірації злочинної діяльності та визначеним розподілом між учасниками цієї організації доходів, отриманих внаслідок вчинення злочинів. З метою забезпечення досягнення мети злочинної організації та її належного функціонування, до відома всіх членів злочинного угрупування також доведено мету та цілі такої діяльності, функції кожного члена при вчиненні кримінальних правопорушень.

У зв`язку зі збройною агресією російської федерації проти України та окупацією частини території Херсонської області у 2022 році більш точної дати в ході досудового розслідування не встановлено, вказана злочинна організація, створена з метою організації та проведенням азартних ігор без ліцензії на провадження відповідного виду діяльності з організації та проведення азартних ігор, що видається відповідно до закону, розпочала свою злочинну діяльність на території Київської та Житомирської областей.

Зокрема для досягнення вказаної мети вищезазначені учасники злочинної організації, які за попередньою змовою зорганізувалися для спільної діяльності з метою вчинення особливо тяжких злочинів, діючи під керівництвом ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , винайшли та облаштували нежитлові приміщення для незаконної діяльності з організації та проведення азартних ігор у м. Житомирі за адресами: АДРЕСА_2 , АДРЕСА_3 , АДРЕСА_4 , які функціонували до 28.02.2023, коли їх діяльність було припинено працівниками правоохоронних органів.

Крім того, 28.02.2023 припинена діяльність аналогічних закладів, що функціонували за адресами: АДРЕСА_5 , АДРЕСА_6 , АДРЕСА_7 , де проводились азартні ігри.

Також у своїй злочинній діяльності зазначені та інші не встановлені на даний час особи використовували складські, офісні та інші приміщення та території міст Києва та Житомира.

Зокрема, 28.02.2022 в ході обшуку, проведеного на підставі ухвали слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира по справі №296/1427/23 від 17.02.2023, в приміщенні кабінетів № НОМЕР_1 та №402 бізнес-центру « ІНФОРМАЦІЯ_1 », в присутності користувача указаних вище приміщень ОСОБА_9 виявлено та вилучено металевий сейф чорного кольору. На вказаний сейф Корольовським районним судом м. Житомира накладено арешт.

03.02.2023 під час огляду сейфу виявлено та вилучено майно, яке належить користувачці приміщень ОСОБА_9 , перелік якого зазначено у клопотанні.

03.03.2023 старший слідчий в ОВС СВ УСБ України в Житомирській області ОСОБА_8 звернувся до слідчого судді Корольовського районного суду м.Житомира з відповідним клопотанням про арешт вище зазначеного майна, за результатами судового розгляду слідчим суддею постановлена оскаржувана ухвала.

Як вважає апеляційний суд, старший слідчий в ОВС СВ УСБ України в Житомирській області ОСОБА_8 , обґрунтовуючи своє клопотання в розумінні вимог ст.132 КПК України, надав достатні і належні докази тих обставин, на які послався у клопотанні, а слідчий суддя, в свою чергу, у відповідності до ст. 94 КПК України, належним чином оцінив ці докази з точки зору їх достатності та взаємозв`язку для прийняття рішення.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком слідчого судді, що зазначене в клопотанні майно, підпадає під ознаки майна, передбаченого статтею 98 КПК України, відповідно до тієї фабули, яка зазначена у витягу з ЄРДР у вказаному кримінальному проваджені і ці обставини доведено слідчим доданими до клопотання доказами, а відтак існували реальні підстави для накладення арешту на майно, з метою збереження і використання як доказів у кримінальному провадженні.

Доводи апеляційної скарги щодо істотних порушень слідчим та слідчим суддею норм КПК України (фактично стосуються порушення строків подання та розгляду клопотання) не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду провадження, а зазначені в апеляційній скарзі обставини є необґрунтованими.

Так, у відповідності до матеріалів провадження №296/2182/23, клопотання слідчого про арешт майна, яке було вилучено в ході проведення огляду металевого сейфу, вилученого під час обшуку приміщень кабінетів № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2 бізнес-центру «Лівобережний», що за адресою: м. Київ, вул. Сверстюка, 2а, у кримінальному провадженні №0000028 від 23.02.2022, у відповідності до вимог ч.1 ст.171 КПК України, є погодженим прокурором Житомирської обласної прокуратури у зазначеному провадженні ОСОБА_18 (а.п.6).

Зазначене клопотання подано органом досудового розслідування до Корольовського районного суду м.Житомира 04.03.2023, що підтверджується фіскальним чеком від 04.03.2023, наданим прокурором безпосередньо суду апеляційної інстанції під час апеляційного розгляду, який перебуває в матеріалах провадження. У відповідності до трекінгу Укрпошти клопотання слідчого отримано Корольовським районним судом м.Житомира 10.03.2023, в той же день протоколом від 10.03.2023 визначено слідчого суддю цього суду (а.п.81). Судом першої інстанції було належно та завчасно повідомлено відповідних осіб (у тому числі власника майна та представника), останні використали своє процесуальне право на подання своїх заперечень та письмової незгоди щодо доводів слідчого (а.п.83-101). Судовий розгляд провадження 17.03.2023 відбувався за участі представника власника майна адвоката ОСОБА_7 , останній висловлював відповідну позицію сторони захисту щодо доводів клопотання. Таким чином, апеляційний суд вважає, що судовий розгляд провадження проведено слідчим суддею у відповідності до норм ст.ст.172, 173 КПК України, оскільки, даному випадку, тривалий розгляд слідчим суддею клопотання про накладення арешту на майно з порушенням дводенного строку, передбаченого ч.1 ст.172 КПК України, формально хоча і є порушенням процесуального закону, проте не є тим істотним порушенням, яким було б безумовною підставою для скасування оскарженої ухвали про накладення арешту на майно.

Крім того, в суді апеляційної інстанції встановлено, що підтверджено і відповідними матеріалами провадження, зокрема, копіями протоколів проведення негласних слідчих дій (перебувають в матеріалах провадження), згідно яких ОСОБА_9 могла мати певне відношення до можливої неправомірної діяльності. Знову ж таки, згідно протоколу обшуку кабінетів № НОМЕР_1 та №402 бізнес-центру «Лівобережний», що за адресою: м. Київ, вул. Сверстюка, 2а від 28.02.2023 (а.п.49-60), під час якого була присутня ОСОБА_9 , остання особисто повідомила про те, що кабінет, у якому було вилучено сейф, використовувся ОСОБА_12 , якому 28.02.2023 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.28, ч.1 ст.203-2, ч.1 ст.255 КК України.

З урахуванням наведеного, апеляційні твердження про відсутність будь-якого відношення ОСОБА_9 до обставин, які є предметом досудового розслідування кримінального провадження №0000028 від 23.02.2022, є необґрунтованими.

В свою чергу, слідчий суддя під час розгляду клопотання органу досудового розслідування, правильно встановив, що є достатні підстави вважати, що майно, на яке слідчий просить накласти арешт, відповідає вимогам ч.2 ст.170 КПК України, а тому потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи власника майна, про які йдеться в клопотанні слідчого.

Крім того, слідчим суддею ретельно перевірено майно, на яке слідчий просить накласти арешт і його відношення до матеріалів кримінального провадження, та зроблено правильний висновок про наявність правових підстав для задоволення клопотання органу досудового розслідування та накладення арешту майна, яке було вилучено в ході проведення огляду металевого сейфу, вилученого під час обшуку приміщень кабінетів № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2 бізнес-центру «Лівобережний», що за адресою: м. Київ, вул. Сверстюка, 2а, у кримінальному провадженні №0000028 від 23.02.2022, оскільки у даному кримінальному провадженні є всі підстави вважати щодо наявності існування ризиків, передбачених ч.11 ст.170 КПК України.

З огляду на зазначене, як вважає апеляційний суд, висновки слідчого судді про арешт майна, викладені в оскаржуваному рішенні, цілком доведені матеріалами кримінального провадження та долученими до клопотання про накладення арешту документами на підтвердження того, що обмеження прав власника співвідносяться із обставинами кримінального провадження, а тому є передбачені кримінальним процесуальним законом підстави для їх арешту.

Таким чином, накладення арешту на майно у даному кримінальному провадженні, за наявності для цього підстав, відповідає вимогам КПК України.

При цьому, розгляд клопотання органу досудового розслідування, судом першої інстанції проведено у порядок та спосіб визначеним КПК України, як і створені всі умови для реалізації права на захист та доступу до суду, у тому числі, й власника майна, подання клопотань, заперечень, тощо.

З огляду на викладене, апеляційний суд приходить до висновку, що на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси як власника майна ОСОБА_9 , так і інших осіб. Слідчий суддя дотримався вимог п.п.5, 6 ч.2 ст.173 КПК України, та врахував розумність, співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Доводи апеляційної скарги щодо істотних порушень слідчим суддею норм КПК України не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду провадження, а зазначені в апеляційній скарзі обставини є необґрунтованими.

Апеляційний суд погоджується з висновком слідчого судді про те, що для проведення повного та неупередженого розслідування, з метою запобігання можливості приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, передачі, відчуження, накладення арешту на майно із заборонами є необхідним, оскільки існує сукупність підстав та розумних підозр вважати, що воно є доказом вчинення кримінального правопорушення та підлягає збереженню.

При цьому, слід зауважити, що всі інші питання - фактичні обставини кримінального провадження, питання винності чи не винності в скоєнні кримінальних правопорушень, вірності кваліфікації, а також питання належності, допустимості, достовірності доказів вирішуються під час іншої стадії кримінального процесу - судовому провадженні під час розгляду справи по суті в суді першої інстанції.

Зважаючи на вищевикладене в сукупності з обставинами кримінального провадження, апеляційний суд дійшов висновку, що слідчий суддя, накладаючи арешт на майно діяв у спосіб та в межах діючого законодавства, арешт застосував на засадах розумності та співмірності, а тому доводи стосовно незаконності ухвали слідчого судді слід визнати непереконливими, підстав для обґрунтованого сумніву в співрозмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження, судом апеляційної інстанції при розгляді апеляційної скарги не встановлено.

Керуючись ст.ст.404, 407, 422 КПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу представника власника майна - адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Корольовського районного суду м.Житомира від 17 березня 2023 року, якою накладено арешт на майно (відповідно до переліку), що було вилучено в ході проведення огляду металевого сейфу, вилученого під час обшуку приміщень кабінетів № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2 бізнес-центру «Лівобережний», що за адресою: м. Київ, вул. Сверстюка, 2а, - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді :