УХВАЛА

підготовчого судового засідання

Єдиний унікальний номер №943/1439/21

Провадження №1-кп/943/55/2022

12 грудня 2022 року м. Буськ Львівська область

Буський районний суд Львівської област в складі:

головуючого-судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

за участю захисника обвинуваченого ОСОБА_4

за участю обвинуваченого ОСОБА_5

за участю представника потерпілого ОСОБА_6

провівши в залі суду в м. Буську з фіксуванням відеофіксувальним засобом розгляд клопотання захисника ОСОБА_4 про повернення обвинувального акту прокурору у підготовчому судовому засіданні у кримінальному провадженні відносно обвинуваченого ОСОБА_5 за обвинуваченням у вчинені кримінальних правопорушень передбачених ч. 2, ч. 3 ст. 191, ч. 1 ст. 366 КК України,

в с т а н о в и в:

Під час підготовчого судового засідання захисник ОСОБА_4 заявив клопотання про повернення обвинувального акту прокурору. Клопотання мотивує тим, що обвинувальний акт має відповідати вимогам встановленими п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України. На думка захисника, скерований до суду обвинувальний акт не відповідає зазначеним вимогам. Слідчий хоча і назвав своє процесуальне рішення обвинувальним актом, але цей процесуальний документ по суті не містить формулювання самого обвинувачення, а лише дублює раніше оголошену підозру. Будь-який обвинувальний вирок в такій справі, де навіть формально не пред`явлене офіційне обвинувачення підозрюваному, буде скасовано вищестоящими судовими інстанціями через порушення прав підзахисного захищатись від офіційно пред`явленого обвинувачення. В обвинувальному акті наводяться різні суперечливі доводи. Так, у відповідності до обвинувального акту ОСОБА_5 обіймає посаду директора ТОВ «Партнерпроектбуд», юридична адреса: м. Львів, вул. Щурата, 11/37. Згідно чинного законодавства, суб`єкт господарської діяльності, крім юридичної адреси, має право займатись господарською діяльністю як за юридичною адресою, так і за іншою адресою. Тобто, суб`єкт господарської діяльності має фактичну адресу фінансово-господарської діяльності. У обвинувальному акті фактична адреса знаходження ТОВ «Партнерпроектбуд», не зазначена. Така адреса на час внесення відомостей до ЄРДР у кримінальному провадженні, стороні обвинувачення відома та встановлена, а саме нею є м. Львів, вул. Богдана Хмельницького, 200, третій поверх, офіс позначений на поверхнєвому плані будівлі № 17 з написом на дверях ТОВ «Партнерпроектбуд» та ТОВ «Юлмаксбуд». За даною адресою проводились негласні слідчі (розшукові) дії. Не зазначивши в обвинувальному акті фактичної адреси знаходження суб`єкта господарської діяльності свідчить про свідомі дії слідчого та прокурора приховати встановлене місце вчинення інкримінованого обвинуваченому злочину. Крім того, зазначає, що в обвинувальному акті не зазначено, які фактично дані мали б містити відомості щодо загальної вартості перелічених товарів. У обвинувальному акті не зазначено ким вносились у дані офіційні документи такі неправдиві відомості щодо загальної вартості. Чи вносились дані відомості самим обвинуваченим чи з його відома чи згоди, що давало б підстави вважати, що такі дії були вчинені обвинуваченим свідомо. Тобто, в обвинувальному акті не викладено суб`єктивну сторону складу злочину та в повному об`ємі об`єктивну сторону інкримінованого злочину, передбаченого ст. 366 КК України. Крім того, виклад фактичних обставин кримінального правопорушення в обвинувальному акті відносно ОСОБА_5 не відповідає правовій кваліфікації кримінального правопорушення інкримінованого у даному обвинувальному акті. Крім того, привласнення у відповідності до положення ст. 191 КК України, вважається закінченим з моменту вилучення чужого майна й отримання винним можливості розпорядитися ним як своїм власним. Момент закінчення розтрати збігається з моментом витрачання чужого майна. Заволодіння чужим майном шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем вважається закінченим з моменту отримання можливості розпорядитися ним на власний розсуд. Тобто поступлення коштів на поточний рахунок ТОВ «Партнерпроектбуд». Проте, у даному обвинувальному акті не зазначено ні реквізити поточного рахунку, на який повинні були поступити кошти ні те, що на даний рахунок поступили кошти, щоб давало підстави прийти до переконання про факт поступлення коштів, а відтак можливість розпорядитись зазначеними коштами. Крім того, виходячи зі змісту оголошеного ОСОБА_5 обвинувального акту, його процесуальне становище остаточно не визначено, як не визначено і те, в чому саме він конкретно обвинувачується. Зазначене робить обвинувальний акт незрозумілим для обвинуваченого, абстрактним та таким, що грунтується на припущеннях, а відтак позбавляє можливості захиститись від такого обвинувачення. Просить суд, задовольнити клопотання.

Обвинувачений ОСОБА_5 підтримав клопотання свого захисника та просить його задовольнити.

Прокурор заперечив проти задоволення заявленого клопотання, надав суду письмове заперечення на заявлене клопотання. Суду пояснив, що нормою п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України визначено єдину підставу для повернення обвинувального акту прокурору, а саме невідповідність обвинувального акту вимогам КПК України. Вичерпний перелік відомостей, які має містити обвинувальний акт, визначено ч. 2 ст. 291 КПК України. Таким чином, у підготовчому судовому засіданні обвинувальний акт перевіряється на відповідність вимогам ч. 2 ст. 291 КПК України. Під формулюванням обвинувачення розуміється короткий виклад тексту диспозиції кримінально-правової норми, порушення якої інкримінується особі, фабула обвинувачення виступає фактичною моделлю вчиненого кримінального правопорушення (формула та формулювання обвинувачення) це правова модель кримінального правопорушення, вказівка на кримінально-правові норми, порушення яких інкримінується обвинуваченому. Як убачається із змісту обвинувального акта, в ньому зазначені обов`язкові відомості, про які йдеться в ч. 2 ст. 291 КПК України, тобто цей процесуальний документ за своєю формою та змістом повністю відповідає вимогам зазначеної статті КПК України, оскільки слідчий з достатньою повнотою відобразив фактичні обставини кримінальних правопорушень, які вважав встановленими, їх правову кваліфікацію з посиланням на положення КК України, сформулював обвинувачення та виконав інші вимоги, передбачені вказаною статтею. З обвинувального акту у вказаному кримінальному провадженні вбачається, що вимоги закону щодо викладу фактичних обставин та правової кваліфікації дотримано. Обставини, які відповідно до ч. 1 ст. 91 КПК України підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, зокрема, подія кримінального правопорушення (час , місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), винуватість обвинуваченого у його вчиненні, розмір процесуальних витрат, викладено чітко і конкретно. Аналізуючи обвинувальний акт відносно ОСОБА_5 , можна дійти висновку, що такий повністю відповідає вимогам ст. 291 КПК України. Доводи сторони захисту щодо не зазначення в обвинувальному акті відомостей про місце фактичного здійснення діяльності ТОВ «Партнерпроектбуд» з посиланням на докази зібрані в ході проведення досудового розслідування не можуть слугувати підставою повернення обвинувального акту, оскільки дослідження документів та доказів по справі не входить до переліку питань, які відповідно до ст.ст. 314, 315 КПК України, вирішуються судом під час підготовчого судового засідання. Крім того, суд не вправі вдаватися до оцінки та аналізу фактичних обставин справи, зокрема, в аспекті їх достовірності, доведеності та повноти, має оцінюватися судом при вирішенні справи по суті в ході судового слідства, а не під час попередньої оцінки обвинувального акту на відповідність положенням ст. 291 КПК України. Обвинувальний акт відносно ОСОБА_5 відповідає кожній вимозі, зазначені у ст. 291 КПК України. Просить відмовити в задоволенні заявленого клопотання.

Представник потерпілої сторони ОСОБА_6 покладається на думку суду.

Вислухавши всіх учасників кримінального провадження, суд приходить до наступного висновку.

В силу п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти таке рішення повернути обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру прокурору, якщо вони не відповідають вимогам цього Кодексу.

Питання форми та змісту обвинувального акту регулюються ст. 291 КПК України.

Відповідно до п. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити такі відомості:

1) найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер;
2) анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство);
3) анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство);
3-1) анкетні відомості викривача (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство);
4) прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора;
5) виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення;
6) обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання;
7) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням;
7-1) підстави застосування заходів кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, які прокурор вважає встановленими;
8) розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідування);
8-1) розмір пропонованої винагороди викривачу;
9) дату та місце його складення та затвердження.
Відповідно до ч. 3 ст. 291 КПК України обвинувальний акт підписується слідчим, дізнавачем та прокурором, який його затвердив, або лише прокурором, якщо він склав його самостійно.
Сторона захисту обвинуваченого в клопотанні звертає увагу, що невірна правова кваліфікація кримінальних правопорушень.

Однак суд не погоджується з такою позицією сторони захисту, оскільки відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України викладаючи фактичні обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

З аналізу вказаного положення закону, суд приходить до переконання, що саме на прокурора, як на процесуальну особу, покладається питання викладу фактичних обставин кримінального правопорушення та правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність.

Щодо невірної правової кваліфікації на яку вказує захисник обвинуваченого, то суд звертає увагу, що під час підготовчого судового засідання завданням суду не є встановлювати чи вірна правова кваліфікація, оскільки таке питання судом може вирішуватись виключно в нарадчій кімнаті під час ухвалення вироку в порядку ст. 368 КПК України.

Крім цього, відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України обвинувачення твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку встановленому цим Кодексом.

Обвинувальний акт, який перебуває в розпорядженні суду, відповідає вимогам ч. 2 ст. 291 КПК України.

На підставі зазначеного, суд приходить до висновку, що заявлене клопотання про повернення обвинувального акту прокурору не підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 291, 293, 314 КПК України суд,-

у х в а л и в :

У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_4 про повернення обвинувального акту прокурору відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1