Провадження № 1-кп/761/3218/2022
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 листопада 2022 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі головуючого судді ОСОБА_1 ,суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_7 , перекладача ОСОБА_8 , розглянувши у підготовчому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 120 201 001 000 038 86 від 06.05.2020 за обвинуваченням ОСОБА_6 за ч. 3 ст. 146, п. 3, 6, 12 ч. 2 ст. 115 КК України,

у с т а н о в и в :

До Шевченківського районного суду м. Києва надійшов обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 146, п. 3, 6, 12 ч. 2 ст. 115 КК України.

Відповідно до ч. 3 ст. 314, ч. 1 ст. 315 КПК України у разі, якщо відсутні підстави для прийняття інших рішень, суд у підготовчому судовому засіданні призначає судовий розгляд на підставі обвинувального акта.

Прокурор вважав за можливе призначити обвинувальний акт до судового розгляду, вважаючи вказаний процесуальний документ таким, що відповідає вимогам ст. 291 КПК. Крім того, державний обвинувач просив обрати обвинуваченому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, зазначивши, що існують ризики, передбачені ст. 177 КПК, оскільки з огляду на покарання, що загрожує ОСОБА_6 у разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованих злочинів, обвинувачений може вчинити дії, спрямовані на переховування від суду, знищення або спотворення будь-яких із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, здійснювати незаконний вплив на потерпілого та свідків у кримінальному провадженні.

Захисник та обвинувачений заперечували проти призначення обвинувального акта до судового розгляду та просили відмовити прокурору у задоволенні клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, аргументуючи недоведеністю ризиків та формальним змістом клопотання в цілому.

Колегія суддів, заслухавши доводи сторін кримінального провадження, дослідивши обвинувальний акт, реєстр матеріалів досудового розслідування, дійшла висновку про таке.

Статтею 314 КПК визначено, що обвинувальний акт повертається прокурору у разі невідповідності цього документу вимогам КПК.

Відповідно до ст. 291 КПК обвинувальний акт має містити, серед іншого, викладення фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

З огляду на зазначене, суд вважає, що прокурором дотримані вимоги ст. 291 КПК, обвинувальний акт містить дані, обов`язкова наявність яких визначена законом.

Кримінальне провадження відповідно до ст. 32, 33 КПК підсудне Шевченківському районному суду м. Києва, обвинувальний акт складено у відповідності до положень КПК, підстав для прийняття рішень, передбачених п. 1-4 ч. 3 ст. 314 КПК судом під час підготовчого судового засідання не встановлено, а тому суд дійшов висновку про необхідність призначення судового розгляду на підставі обвинувального акта у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_6 за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 146, п. 3, 6, 12 ч. 2 ст. 115 КК.

Відповідно до ч. 1 ст. 22 КПК кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, у силу ч. 6 цієї статті суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

На підставі вказаних засад кримінального провадження, а також згідно з ч. 2 ст. 318 КПК, суд, з`ясовуючи питання про склад осіб, які братимуть участь у судовому розгляді, вважає, що такими особами мають бути прокурор, який здійснює процесуальне керівництво у цьому кримінальному провадженні, обвинувачений, його захисник, потерпілий.

Вирішуючи питання про доцільність застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд дійшов висновку, що у даному кримінальному провадженні існують ризики, передбачені ст. 177 КПК.

Під час досудового розслідування відповідно до ст. 194 КПК у разі вирішення питання застосування запобіжного заходу має бути встановлено, чи є обґрунтованою підозра; чи наявні достатні підстави вважати, що існує хоча б один з передбачених ст. 177 КПК ризиків, на які вказує прокурор; чи може запобігти існуючим ризикам застосування до підозрюваного менш суворого запобіжного заходу.

Однак, враховуючи, що відповідно до Глави 28 КПК судовий розгляд кримінального провадження здійснюється з метою встановлення, чи доведена поза розумним сумнівом вина особи у зазначених прокурором в обвинувальному акті злочинних діях, оцінка обґрунтованості підозри на цій стадії провадження виключається.

З наведеного витікає, що, вирішуючи доцільність утримання особи під вартою, суд має встановити існування ризиків неправомірної процесуальної поведінки цієї особи та можливість запобігти цим ризикам шляхом застосування менш суворого запобіжного заходу.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж утворять загрозу суспільству.

Таким чином, суд, оцінюючи вірогідність такої поведінки обвинуваченого ОСОБА_6 має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи.

Прокурор зазначив, що у цьому кримінальному провадженні існують ризики вчинення обвинуваченим дій, спрямованих на переховування від суду, знищення або спотворення будь-яких із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення та здійснення незаконного впливу на свідків та потерпілого у цьому провадженні.

У силу ст. 9 КПК суд під час розгляду кримінального провадження зобов`язаний керуватися рішеннями ЄСПЛ.

Як зазначив ЄСПЛ у рішенні по справі «Бекчієв проти Молдови», ризик переховування обвинуваченого від суду, крім суворості покарання має оцінюватись також з урахуванням характеру людини, її моральних принципів, місця проживання, місця роботи, статків, сімейних стосунків, відносин з державою, у якій його переслідували в межах закону.

Отже, суд, оцінивши вірогідність такої поведінки обвинуваченого, має зробити висновок щодо значного ступеню небезпеки позапроцесуальних дій цієї особи.

Тяжкість покарання у вигляді довічного позбавлення волі з конфіскацією майна, яке загрожує ОСОБА_6 у разі доведення його винуватості, свідчить про високу ймовірність вчинення останнім дій, спрямованих на переховування від суду.

Також, характер інкримінованих обвинуваченому злочинів надає підстави для критичної оцінки моральних якостей ОСОБА_6 .

Також не виключено, що обвинувачений з метою уникнення відповідальності за інкриміновані йому злочинні дії може знищити або спотворити будь-які речі чи документи, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, а також здійснити незаконний вплив на потерпілих та свідків з метою зміни останніми показань.

Крім того, враховуючи, що обвинувачений не має вагомих стримуючих факторів, які б могли зупинити його від вчинення дій з метою переховування, суд вважає, що наведений вище ризик є актуальним.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що встановлені вище обставини існування ризиків є достатніми для застосування відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Враховуючи наведе, колегія суддів дійшла висновку про необхідність застосування до обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, підстав для зміни запобіжного заходу на більш м`який суд не вбачає.

При цьому відповідно до положень ч.4 ст. 183 КПК суд вважає за можливе при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою не визначати розмір застави.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 9, 22, 177, 182, 183, 194, 291, 309, 314, 315, 334 КПК України, суд

у х в а л и в :

Судовий розгляд кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 146, п. 3, 6, 12 ч. 2 ст. 115 КК України, призначити на 11 год. 00 хв. 18 листопада 2022 року у відкритому судовому засіданні в залі Шевченківського районного суду м. Києва.

Застосувати до ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою по 06 січня 2023 року включно.

Ухвала у частині рішення щодо обрання запобіжного заходу може бути оскаржена до Київського апеляційного суду упродовж п`яти днів з дня її оголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3