ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 лютого 2023 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду у складі:

судді - доповідача ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2

ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4

та сторін судового провадження:

прокурора ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000739 від 11.08.2022 року відносно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Нижній Березів, Косівського району, Івано-Франківської області, зареєстрованого та проживаючого за адресом: АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, із вищою освітою, офіційно працевлаштованого - ТДВ «Денисівка» начальник відділу охорони праці та безпеки руху, неодруженого, раніше не судимого, маючого на утриманні малолітню дитину, -

У С Т А Н О В И Л А:

Короткий зміст апеляційної скарги і судового рішення суду першої інстанції.

На вирок Першотравневого районного суду від 21 грудня 2022 року представник потерпілого ОСОБА_9 - адвокат ОСОБА_10 подав апеляційну скаргу.

ЄУНСС №725/5864/22 Головуючий в І інстанції: ОСОБА_11

Провадження №11-кп/822/73/23 Суддя - доповідач: ОСОБА_1

Категорія: ч.2 ст. 125 КК України

Цим вироком, ОСОБА_12 , - визнано винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України та призначено покарання у виді штрафу в розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 1700 (одна тисяча сімсот) гривень.

Доводи апеляційних вимог.

Представник потерпілого ОСОБА_9 - адвокат ОСОБА_10 , у своїй апеляційній скарзі вважає, що при ухваленні вироку відносно обвинуваченого ОСОБА_6 , суд першої інстанції не дотримався вимог кримінального процесуального закону.

Зазначає, що районним судом безпідставно визнано обставиною, що пом`якшує покарання - визнання вини та щире каяття, так як обвинувачений з потерпілим примиритись не намагався, не вибачився за вчинене, не визнав свою вину під час досудового розслідування та в суді першої інстанції, хоча задля уникнення справедливого покарання в кінці судового процесу, після дослідження всіх доказів та допиту свідків, змінив свою позицію, що свідчить про формальність такого визнання з метою пом`якшення покарання.

Також, обвинувачений ОСОБА_6 жодним чином активно не допомагав правоохоронним органам у розкритті кримінального правопорушення, адже ще під час досудового розслідування та в суді обвинувачений не надавав показань, які б підтверджували обставини викладені в підозрі та обвинувальному акті, що суттєво затягувало час та термін досудового розслідування й судового розгляду.

Звертає увагу, що при призначенні покарання суд не врахував позицію потерпілого, ставлення обвинуваченого ОСОБА_6 до вчиненого, відсутність критичної оцінки та осуду своїм діям.

За таких обставин, вважає, що судом першої інстанції безпідставно призначено обвинуваченому ОСОБА_6 найм`якіше покарання - штраф, яке хоч і передбачене санкцією ч.2 ст. 125 КК України, проте за даних обставин не сприятиме його виправленню та попередженню нових злочинів.

Обставини, встановлені судом першої інстанції.

Обвинувачений ОСОБА_6 вчинив кримінальний проступок, передбачений ч.2 ст.125 КК України, а саме умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, за наступних обставин.

21 липня 2022 року близько 12 год. 20 хв., ОСОБА_6 перебуваючи за адресом: м. Чернівці, по вул. Зеленій, 6, навпроти ресторану «Затишок», в ході раптово виниклого конфлікту, діючи з умислом на спричинення тілесних ушкоджень, усвідомлюючи суспільно-небезпечний та протиправний характер своїх дій і відповідні наслідки та бажаючи їх настання, наніс ОСОБА_9 один удар правою ногою в область паху останньому, в результаті чого спричинив ОСОБА_9 тілесні ушкодження у вигляді: гематоми в паховій ділянці справа з переходом на калитку, які відповідно до висновку експерта №89-Е від 12.09.2022 року відноситься до легких тілесних ушкоджень, що призвели до короткочасного розладу здоров`я.

Позиції учасників апеляційного провадження в судових дебатах.

Захисник ОСОБА_8 в інтересах потерпілого ОСОБА_9 , просив скасувати вирок суду першої інстанції та ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_6 покарання у виді обмеження волі строком на 2 роки.

Прокурор у судовому засіданні апеляційної інстанції заперечував проти задоволення апеляційної скарги. Вважав, що міра покарання обрана підсудному з урахуванням всіх обставин справи і є обґрунтованою та належним чином вмотивованою.

Обвинувачений ОСОБА_6 та його захисник ОСОБА_7 , просили врахувати обґрунтованість прийнятого рішення судом в частині призначеного покарання, залишити вирок районного суду без змін, а апеляційну скаргу представника потерпілого без задоволення.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини та мотиви, з яких суд виходив при постановлені ухвали.

Встановивши суть вироку та з`ясувавши вимоги апеляційної скарги представника потерпілого, міркування та заперечення сторін кримінального провадження щодо заявлених апеляційних вимог, перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів приходить до наступного.

Висновки суду першої інстанції щодо фактичних обставин учинення ОСОБА_6 кримінального проступку, обґрунтованості його засудження та кваліфікації дій за ч.2 ст. 125 КК України в апеляційній скарзі не заперечується й не оспорюється, а інших апеляційних скарг не надходило, тому відповідно до ст. 404 КПК України у зазначеній частині оскаржуваний вирок в апеляційному порядку не переглядається.

Статтею 370 КПК України передбачено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Колегія суддів, перевіривши в межах апеляційної скарги матеріали даного кримінального провадження, вважає, що суд першої інстанції під час судового розгляду в повній мірі дотримався вищевказаних вимог кримінального процесуального Закону.

Так, відповідно до ч.2 ст. 409 КПК України, підставою для скасування або зміни вироку суду першої інстанції може бути також невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Статтею 414 КПК України встановлено, що невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.

Призначаючи покарання ОСОБА_6 , суд врахував ступінь тяжкості вчиненого ним діяння, дані про особу винного та встановив обставини, що пом`якшують покарання.

При цьому, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, у значенні ст. 414 КПК України, означає з`ясування судом, насамперед, питання про те, до злочинів якої категорії тяжкості відносить закон вчинене у конкретному випадку злочинне діяння.

Термін «явно несправедливе покарання» означає не будь-яку можливу відмінність в оцінці виду та розміру покарання з погляду суду апеляційної чи касаційної інстанції, а відмінність у такій оцінці принципового характеру. Це положення вказує на істотну диспропорцію, неадекватність між визначеним судом, хоча й у межах відповідної санкції статті, видом та розміром покарання та тим видом і розміром покарання, яке б мало бути призначене, враховуючи обставини, які підлягають доказуванню, зокрема ті, що повинні братися до уваги при призначенні покарання.

На думку колегії суддів, доводи представника потерпілого ОСОБА_9 - захисника ОСОБА_13 про м`якість призначеного обвинуваченому ОСОБА_6 покарання за ч.2 ст. 125 КК України не заслуговують на увагу суду.

Визначені у ст. 65 КК України загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання.

Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини (зокрема, у справі «Довженко проти України»), який у своїх рішеннях зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів та меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів з огляду на відповідність таких повноважень суду принципу верховенства права. Це забезпечується, зокрема, відповідним обґрунтуванням обраного рішення у процесуальному документі суду.

Як вбачається з оскарженого вироку, при призначенні ОСОБА_6 покарання, судом першої інстанції, відповідно до вимог ст. 65 КК України, враховано, а апеляційним судом перевірено ступінь тяжкості вчиненого злочину, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України, який відповідно до ст. 12 КК України є кримінальним проступком, обставини та характер вчинення кримінального діяння обвинуваченим, фактичне визнання вини в повному обсязі, що вказує на усвідомлення ним власної протиправної поведінки, відсутність негативної характеристики по місцю проживання, також те, що на диспансерному обліку у лікаря психіатра та нарколога він не перебуває, має на утриманні малолітню дитину та матір - ОСОБА_14 ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка є особою похилого віку та потребує постійного стороннього догляду, офіційно працевлаштований, а також відсутність будь-яких претензій матеріального чи морального характеру з боку потерпілого.

До обставин, які пом`якшують покарання ОСОБА_6 судом враховано фактичне, однак повне визнання вини та щире каяття, як в суді першої так і апеляційної інстанції. Обставин, які обтяжували покарання судом не встановлено.

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд при призначенні покарання ОСОБА_6 врахував усі обставини даного кримінального провадження, належним чином умотивувавши своє рішення, вірно прийшов до висновку про призначення обвинуваченому покарання у мінімальних межах санкції ч.2 ст. 125 КК України, а тому доводи апеляційної скарги представника потерпілого не спростовують висновків суду першої інстанції і задоволенню не підлягають.

Що стосується тверджень представника потерпілого в частині безпідставного врахування судом таких обставин, як визнання вини та щире каяття, а також активне сприяння розкриттю злочину пом`якшуючими при призначенні покарання ОСОБА_6 , то вони також не заслуговують на увагу апеляційного суду та спростовуються наведеними вище доводами.

Зокрема, до обставин, які пом`якшують покарання ОСОБА_6 суд взяв лише фактичне визнання вини та щире каяття, про що вказав у своєму вироку, а така обставина, як активне сприяння розкриттю злочину судом врахована не була, а отже доводи апелянта в цій частині є надуманими.

Згідно з положенням постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку, суди мають дотриматися вимог кримінального закону і зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає, що призначене ОСОБА_6 покарання в межах санкції, передбаченої ч.2 ст. 125 КК України, відповідає наведеними вище вимогам закону та не може вважатися явно несправедливим через м`якість, як про те стверджує представник потерпілого у своїй апеляційній скарзі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 405, п.1 ч.1 ст. 407, 418, 419, 424, 426 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника потерпілого ОСОБА_10 - залишити без задоволення, а вирок Першотравневого районного суду м. Чернівці від 21 грудня 2022 року щодо ОСОБА_6 , - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення проте може бути оскаржена до Касаційного кримінального суду у складі Верховного суд протягом трьох місяців з моменту її проголошення, а засудженим у тому ж порядку і строк з дня отримання копії ухвали суду.

Суддя-доповідач: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3