Номер провадження 1-кп/243/458/2023
Номер справи 243/459/23
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

« 28 » лютого 2023 року Слов`янський міськрайонний суд Донецької області, у складі:

Головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю:

- секретаря судового засідання ОСОБА_2

- прокурора ОСОБА_3

- обвинуваченого ОСОБА_4

- захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні за допомогою Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, що забезпечує функціонування електронного судочинства в Україні, у зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією Російської Федерації проти України, продовженням строку дії воєнного стану в Україні, відповідно до Рішення зборів суддів Слов`янського міськрайонного суду Донецької області № 6 від 05 травня 2022 року поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів на підставі Наказу № 29-к «Про впровадження дистанційної роботи Слов`янського міськрайонного суду Донецької області» від 10 травня 2022 року, кримінальне провадження за № 0001084, відомості про яке внесено в Єдиний реєстр досудових розслідувань 22 листопада 2022 року з Обвинувальним актом та додатками, яке надійшло з Слов`янської окружної прокуратури Донецької області 13 лютого 2023 року по обвинуваченню:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Слов`янська Донецької області, українця, громадянина України, з середньою технічною освітою, не працюючого, одруженого, має на утриманні неповнолітню дитину, інвалідом не являється, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та проживає за адресою: АДРЕСА_2 раніше не судимого,-

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 121 ч.2 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

21 листопада 2022 року близько 14 години 30 хвилин ОСОБА_4 разом зі своєю матір`ю ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , знаходився в приміщенні зали за адресою: АДРЕСА_2 .

Перебуваючи у вказаному місці та у вказаний час, між ОСОБА_4 , який знаходився в стані алкогольного сп`яніння, та ОСОБА_7 на грунті раптово виниклих особистих неприязних відносин трапився конфлікт, під час якого у ОСОБА_4 виник умисел на спричинення тілесних ушкоджень останній.

Реалізуючи свій кримінально протиправний умисел, спрямований на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_7 , ОСОБА_4 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно- небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, тобто діючи з прямим умислом, наніс не менше 5 ударів великої сили кулаком правої руки в область обличчя ОСОБА_7 , від чого остання впала на спину, спричинивши: закриту черепно мозкову травму, комплекс якої склали: множенні підшкірні гематоми у ділянці обличчя, волосистої частини голови, перелом нижньої щелепи ліворуч, крововиливи під мозкові оболонки та в бічні шлуночки головного мозку, забій головного мозку зі стійким порушенням свідомості до рівня сопору, що відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, яка небезпечна для життя; множенні підшкірні гематоми у ділянці передньої поверхні грудної клітини відносяться до легких тілесних ушкоджень.

ІНФОРМАЦІЯ_3 о 08 годині 30 хвилин, у приміщенні травматологічного відділення КНП «Міська клінічна лікарня №3» від отриманих тілесних ушкоджень ОСОБА_7 померла. Причиною смерті ОСОБА_7 стала закрита черепно мозкова травма, комплекс якої склали: множенні підшкірні гематоми у ділянці обличчя, волосистої частини голови, перелом нижньої щелепи ліворуч, крововиливи під мозкові оболонки та в бічні шлуночки головного мозку, забій головного мозку зі стійким порушенням свідомості до рівня сопору.

Між виявленими на трупі ОСОБА_7 тілесними ушкодженнями, що наніс ОСОБА_4 , та настанням смерті останньої існує прямий причинний зв`язок.

У вчиненні вказаного кримінального правопорушення обвинувачений ОСОБА_4 викривається наступними доказами.

Під час судового розгляду, обвинувачений ОСОБА_4 після роз`яснення суті обвинувачення, визнав себе частково винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 121 частина 2 КК України та суду пояснив, що ОСОБА_7 це його мати. За декілька днів до 21 листопада 2022 року він поїхав до м. Бахмут Донецької області, потрапив під обстріл і його не було у м. Слов`янську протягом чотирьох днів. Він повернувся до м. Слов`янськ у шоковому стані. Коли приїхав, дізнався, що його мати вигнала з квартири його дружину та дочку. Його дружина та дочка не бажали мешкати разом з його матір`ю. Ввечері, коли він повернувся, всі сиділи в кухні, все було нормально. Вранці наступного дня між ним та його матір`ю ОСОБА_7 почався скандал і йому захотілося вжити спиртні напої. Грошей на спирт в аптеці у нього не вистачило і він просив у матері, але вона не давала. Між ними почалася сварка і він вдарив матір один раз кулаком лівої руки в обличчя, а потім вони продовжили сварку. По голові матір він не бив і не знає звідки у матері взялися тілесні ушкодження на голові. Не знає, хто її бив і звідкіля в неї травми. Того дня він не був у стані алкогольного сп`яніння, оскільки не встиг придбати спиртні напої. Раніше між ним та матір`ю виникали конфлікти, але тілесних ушкоджень він їй не причиняв. Між його матір`ю ОСОБА_7 та його дружиною конфліктів не було, оскільки вони рідко спілкувалися. Він вживає спиртні напої 2-3 рази на тиждень, але насильства в його сім`ї ніколи не було. Його поведінка після вживання спиртних напоїв залежить від кількості випитого. Перед тим, що сталося він вживав безалкогольний анальгетик. Його довели і він вирішив вжити спиртні напої. В м. Слов`янську він завжди вживав спиртні напої вдома, в гості ніхто до них не приходив. Сторонні особи до квартири не заходили. Іноді приїздив господар квартири, в якій вони тимчасово мешкали. В момент конфлікту між ним та ОСОБА_7 в квартирі, але в іншій кімнаті, знаходилися його дружина ОСОБА_8 та його малолітня донька ОСОБА_9 . Він наніс матері тільки один удар кулаком лівої руки в губи, була кров. В момент удару ОСОБА_7 сиділа на дивані, а він стояв перед нею. Після нанесеного ним удару, ОСОБА_7 впала на диван. Після удару ОСОБА_7 була в свідомості, не скаржилася. До конфлікту між ним, видимих тілесних ушкоджень у ОСОБА_7 не було. Конфлікт між ними нічим не закінчився. Наступного дня мати ще самостійно рухалася по квартирі. Звідки взялися у ОСОБА_7 тілесні ушкодження, він не знає.

Незважаючи на часткове визнання своєї вини обвинуваченим у скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ст. 121 ч.2 КК України, про винуватість останнього у скоєнні даного кримінального правопорушення, передбаченого ст. 121 ч.2 КК України, свідчать наступні докази, що ретельно перевірені та оцінені з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, достатності кожен окремо та у взаємозв`язку для ухвалення даного процесуального рішення, які суд враховує та бере до уваги.

Представник потерпілого ОСОБА_10 будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце проведення судового засідання, до суду не з`явилася.

Проте, 15 лютого 2023 року на адресу суду надійшла заява ОСОБА_10 , в якій вона просила суд підготовче судове провадження та подальший судовий розгляд проводити за її відсутності, питання щодо покарання ОСОБА_4 залишає на розсуд суду, претензій до обвинуваченого не має.

Суд бере до уваги, що у відповідності до положень ч.1 ст.26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.

У відповідності до ч.1 ст.325 КПК України якщо в судове засідання не прибув за викликом потерпілий, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, суд, заслухавши думку учасників судового провадження, залежно від того, чи можливо за його відсутності з`ясувати всі обставини під час судового розгляду, вирішує питання про проведення судового розгляду без потерпілого або про відкладення судового розгляду. Суд має право накласти грошове стягнення на потерпілого у випадках та порядку, передбачених главою 12 цього Кодексу.

При цьому, прокурор, обвинувачений, захисник не заперечували проти проведення судового засідання за відсутності представника потерпілого.

Малолітній свідок ОСОБА_9 , яка була допитана в присутності матері ОСОБА_8 та психолога ОСОБА_11 пояснила, що обвинувачений ОСОБА_4 її батько, а загибла ОСОБА_7 бабуся. Відносини між нею та батьком нормальні. Між її батьком та його матір`ю ОСОБА_7 відносини також були нормальні. Після того, як вони переїхали до м. Слов`янська, батько вживав спиртні напої і його поведінка залежала від кількості випитого спиртного. Батько пив дома сам, гостей не запрошували. Сварка між батьком та бабусею виникла через гроші, бабуся не давала батькові грошей на спиртне. Батько та бабуся сварилися в залі, а вона та її матір знаходилися в спальні, а потім в кухні. Вона не бачила, що відбувалося в залі. Вона чула, як батько замахувався, звуки ударів. Між батьком та бабусею була бійка, бабуся кричала від болі і просила щоб батько припинив її бити. Звуків, схожих на удари, було багато. Після конфлікту вона зайшла до зали і побачила, що ОСОБА_7 сиділа на дивані, бачила у неї великий синець біля ока. В кухню вона приходила разом зі своєю мамою. Коли бігла з спальні в кухню, то бачила, як батько замахувався на бабусю. Після конфлікту ОСОБА_7 ходила мовчки. Наступного дня стан ОСОБА_7 погіршився і викликали «Швидку допомогу».

Свідок ОСОБА_12 пояснив, що знайомий з обвинуваченим, це його матері племінниці син. Між ним та обвинуваченим ніяких стосунків не було, вони мешкали в 2022 році в квартирі його матері. Спочатку мешкала ОСОБА_7 , а потім погіршився стан її здоров`я и приїхав син с дружиною та донькою доглядати за ОСОБА_7 . Періодично він приїздив до квартири, вони спілкувалися, він не бачив жодних проблем. Бачив, що ОСОБА_4 випиває, але ОСОБА_7 не скаржилася на його поведінку. Очевидцем вчиненого кримінального правопорушення він не був, але вважає, що все сталося через зловживання ОСОБА_4 спиртними напоями. Він приїхав наступного дня, двері йому не відчинили і він їх відкрив власним ключем. В кімнаті на дивані лежала ОСОБА_7 і стогнала, обличчя було побите, зневічене. Він викликав «Швидку допомогу» і працівників поліції. ОСОБА_7 розмовляти не могла, тільки стогнала. Працівники поліції надали ОСОБА_7 медичну допомогу. ОСОБА_4 разом з дружиною та дочкою знаходилися в іншій кімнаті. ОСОБА_4 та його дружина перебували в стані алкогольного сп`яніння. У ОСОБА_7 були набряки на обличчі, вона була дуже побита, наволочка була в крові. Працівники «Швидкої допомоги» повідомили, що якби працівники поліції не надали медичну допомогу, то ОСОБА_7 померла б протягом 30 хвилин на дивані. Того дня ОСОБА_7 йому не телефонувала, але напередодні говорила, що син їй погрожує.

Аналізуючи пояснення свідків у сукупності з іншими, добутими по справі доказами, суд вважає ці пояснення свідків, такими, що відповідають об`єктивній дійсності, оскільки вони цілком підтверджуються зібраними по справі доказами процесуальними документами, є послідовними, узгоджуються між собою та підтверджені об`єктивними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Крім того, як пояснив свідок ОСОБА_12 та не заперечував сам обвинувачений, він з цим свідком раніше був знайомий, але ніяких відносин між ними не було і тому суд вважає, що у вказаного свідка немає причин для оговорення обвинуваченого. Сам обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні не вказує на наявність будь - яких, в тому числі і неприязних відносин між ним та вказаним свідком, не вказує причин з яких ОСОБА_12 міг би його оговорити, взагалі про наявність таких причин суду не повідомляє.

За клопотанням сторони обвинувачення на підтвердження наявності в діях ОСОБА_4 ознак вищевказаного кримінального правопорушення досліджені у судовому засіданні наступні письмові докази:

Так, з Витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань вбачається, що кримінальне провадження № 0001084 було зареєстровано 22 листопада 2022 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 121 частина 2 КК України, що давало право з цього моменту проводити слідчі та процесуальні дії.

Із Протоколу огляду місця події від 22 листопада 2022 року вбачається, що об`єктом огляду є приміщення квартири за адресою: АДРЕСА_2 та зафіксовано місце вчинення кримінального правопорушення. В ході огляду було вилучено: наволочка білого кольору зі слідами бурого кольору, яку було поміщено до спеціального пакету INZ4009702;

Із Довідки КНП «Міська лікарня №3» Краматорської міської ради від 20 грудня 2022 року, Довідки КНП «Міська клінічна лікарня м. Слов`янська» № 17 від 22 листопада 2022 року, вбачається, що ОСОБА_7 дійсно знаходилась на стаціонарному лікуванні в травматологічному відділенні КНП «Міська лікарня №3» КМР з 22 листопада 2022 року з діагнозом:»ЗЧМТ: забій головного мозку, лівобічна мінімальна епідуральна гематома. Закритий перелом кута нижньої щелепи ліворуч, з незначним зміщенням уламків. Множинні забої, підшкірні гематоми у ділянці обличчя, волосистої частини голови та грудної клітини.»

Із Протоколу отримання зразків для проведення експертизи від 01 грудня 2022 року вбачається, що було відібрано біологічні зразки, а саме зразки крові у потерпілої ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 для проведення судових експертиз;

Із Протоколу огляду трупа від 26 грудня 2022 року вбачається, що було оглянуто труп ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ;

Із Висновку судово- медичної експертизи №352 від 06 січня 2023 року вбачається, що « При експертизі трупу ОСОБА_7 було виявлено закриту черепно мозкову травму, комплекс якої склали: множинні підшкірні гематоми у ділянці обличчя, волосистої частини голови ( за даними Історії хвороби № 4314 МЛ №3 м. Краматорська їх кількість, форма, розміри і точна локалізація не вказані), перелом нижньої щелепи ліворуч, крововиливи під мозкові оболонки та в бічні шлуночки головного мозку, забій головного мозку зі стійким порушенням свідомості до рівня сопору. Дана травма утворилась незадовго до потрапляння у лікарню в наслідок дії твердого тупого предмету ( предметів) та відносяться до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою « небезпека для життя» і знаходяться у прямому причинному зв`язку з настанням смерті.

Смерть ОСОБА_7 настала внаслідок вищевказаної черепно мозкової травми зі стійким порушенням свідомості до рівня сопору, яка ускладнилась розвитком набряку головного мозку та легень з наступним розвитком про лежневої хвороби та застійної пневмонії.

Згідно записів медичної документації у неї також було виявлено множинні підшкірні гематоми у ділянці передньої грудної клітини ( кількість, форма, розміри і точна локалізація не вказані), які утворились незадовго до потрапляння у лікарню в наслідок дії твердого тупого предмету ( предметів) та відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Будь- яких інших тілесних ушкоджень при дослідженні її трупа та в записах медичної документації не виявлено».

Із Протоколу проведення слідчого експерименту від 23 листопада 2022 року вбачається, що Слідчий експеримент проведено з метою перевірки і уточнення обставин вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення, а саме обставин спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_7 . При проведенні вказаної слідчої дії ОСОБА_4 продемонстрував, в якому саме положенні сиділа ОСОБА_7 , коли він наносив їй тілесні ушкодження; ОСОБА_4 продемонстрував, як наніс тілесні ушкодження правою рукою, а саме кулаком в обличчя ОСОБА_7 ; ОСОБА_4 продемонстрував, як тримав голову ОСОБА_7 для нанесення тілесних ушкоджень; ОСОБА_4 продемонстрував, як лівою рукою, а саме кулаком наносив удар ОСОБА_7 ; ОСОБА_4 продемонстрував, як наніс останній удар правою рукою, а саме кулаком в обличчя ОСОБА_7 .

У відповідності до вимог ст. 94 КПК України, суд вважає, що слідча дія Слідчий експеримент, проведений 23 листопада 2022 року з участю підозрюваного ОСОБА_4 був проведений з додержанням вимог ст. 223, 240 КПК України, а саме - у присутності захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_5 та двох понятих.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до обґрунтованого переконання, що Протокол слідчого експерименту від 23 листопада 2022 року у розумінні вимог ст. 86 КПК України є допустимим доказом, оскільки він отриманий у порядку, встановленому КПК України.

Суд приходить до висновку, що відомості, які зафіксовані у Протоколі слідчого експерименту фактично не суперечать показанням, наданим самим обвинуваченим у присутності захисника на досудовому слідстві, а також узгоджуються з об`єктивними даними Висновками судово медичних експертиз. Загалом інформація про розвиток подій, як у Протоколі слідчого експерименту, так і в показаннях учасників судового провадження не містять істотних суперечностій.

Окрім того, як зафіксовано в Протоколі вищевказаної слідчої дії, ніяких зауважень і доповнень з боку учасників слідчої дії не надійшло.

Із Висновку судово медичної експертизи № 26 від 10 січня 2023 року вбачається, що « При експертизі трупу ОСОБА_7 було виявлено закриту черепно мозкову травму, комплекс якої склали:

множинні підшкірні гематоми у ділянці обличчя, волосистої частини голови ( за даними Історії хвороби № 4314 МЛ №3 м. Краматорська їх кількість, форма, розміри і точна локалізація не вказані), перелом нижньої щелепи ліворуч, крововиливи під мозкові оболонки та в бічні шлуночки головного мозку, забій головного мозку зі стійким порушенням свідомості до рівня сопору. Дана травма утворилась незадовго до потрапляння у лікарню в наслідок дії твердого тупого предмету ( предметів) та відносяться до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою « небезпека для життя» і знаходяться у прямому причинному зв`язку з настанням смерті.

Характер внутрішньо мозкових ушкоджень при вказаній черепно мозковій травмі виключає можливість здійснення потерпілою будь яких самостійних дій ( пересувань) після її отримання.

Згідно записів медичної документації у неї також було виявлено множинні підшкірні гематоми у ділянці передньої грудної клітини ( кількість, форма, розміри і точна локалізація не вказані), які утворились незадовго до потрапляння у лікарню в наслідок дії твердого тупого предмету ( предметів) та відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Будь- яких інших тілесних ушкоджень при дослідженні її трупа та в записах медичної документації не виявлено.

У зв`язку з відсутністю опису кількості, форми, розмірів і точної локалізації підшкірних гематом в області волосистої частини голови, обличчя та передньої поверхні грудної клітки в записах медичної документації відповісти на більшість питань постанови не має можливості. Не виявлення їх ( вищевказаних підшкірних гематом) при судово медичному дослідженні зумовлено тривалим терміном від моменту їх заподіяння до настання смерті ( 34 діб перебування в лікарні), за який вони встигли загоїтись та зникнути.

Не виключена можливість утворення черепно мозкової травми у ОСОБА_7 за обставинами нанесення множинних ударів кулаками в обличчя потерпілої, на які вказав підозрюваний ОСОБА_4 ».

Із Висновку судово медичної експертизи №6 від 25 січня 2023 року вбачається, що « При експертизі трупу ОСОБА_7 було виявлено закриту черепно мозкову травму, комплекс якої склали:

множинні підшкірні гематоми у ділянці обличчя, волосистої частини голови ( за даними Історії хвороби № 4314 МЛ №3 м. Краматорська їх кількість, форма, розміри і точна локалізація не вказані), перелом нижньої щелепи ліворуч, крововиливи під мозкові оболонки та в бічні шлуночки головного мозку, забій головного мозку зі стійким порушенням свідомості до рівня сопору. Дана травма утворилась незадовго до потрапляння у лікарню в наслідок дії твердого тупого предмету ( предметів) та відносяться до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою « небезпека для життя» і знаходяться у прямому причинному зв`язку з настанням смерті.

Характер внутрішньо мозкових ушкоджень та клінічні ознаки порушення свідомості при вказаній черепно мозковій травмі виключає можливість здійснення потерпілою будь яких самостійних дій ( пересувань) після її отримання, як вказує підозрюваний в Протоколі його допиту.

Згідно записів медичної документації у неї також було виявлено множинні підшкірні гематоми у ділянці передньої грудної клітини ( кількість, форма, розміри і точна локалізація не вказані), які утворились незадовго до потрапляння у лікарню в наслідок дії твердого тупого предмету ( предметів) та відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Не виключена можливість утворення черепно мозкової травми у ОСОБА_7 при механізмі нанесення множинних ударів кулаками в обличчя та голові потерпілої, на який вказав підозрюваний ОСОБА_4 »

Із Протоколу отримання зразків для проведення експертизи від 22 листопада 2022 року вбачається, що було відібрано зрізи нігтьових пластин з обох рук у підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 для проведення судових експертиз.

Із Протоколу отримання зразків для проведення експертизи від 22 листопада 2022 року вбачається, що було відібрано змиви з долоней обох рук у підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 для проведення судових експертиз.

Із Висновку судової імунологічної експертизи № 61/75-БД від 12 січня 2023 року вбачається, що « У результаті дослідження зразка крові ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , висушено на марлі, встановлена група 0 з ізогемаглютинінами анти-А і анти В за ізосерологічною системою АВО. На наволочці ( об`єкти №№ 1-6) встановлена наявність крові людини, при серологічному дослідженні якої виявлений антиген Н, що не виключає можливості походження крові у зазначених об`єктах від особи ( осіб) групи крові 0 з ізогемаглютинінинами анти А і анти В, в тому числі, можливо і від ОСОБА_7 , оскільки її груповій характеристиці крові властивий виявлений антиген».

Із Висновку судової імунологічної експертизи № 61/75/1-БД від 20 січня 2023 року вбачається, що « в одному сліді на футболці ( об`єкт №2) ОСОБА_4 встановлена наявність крові людини, при серологічному дослідженні якої виявлений антиген Н, що не виключає можливості походження крові у зазначеному об`єкті від особи ( осіб) групи крові 0 з ізогемаглютинінинами анти-А і анти-В, в тому числі, можливо і від ОСОБА_7 , оскільки її груповій характеристиці крові властивий виявлений антиген. В інших слідах на футболці ( об`єкти №№ 1,3-6), в усіх слідах на штанах ( об`єкти №№ 7-16) та в усіх слідах на куртці ( об`єкти №№ 17-26) ОСОБА_4 наявність крові не встановлено».

Судом досліджені характеризуючи данні обвинуваченого ОСОБА_4 .

Аналізуючи позицію обвинуваченого в судовому засіданні, який вказував, що наніс тільки один удар в обличчя ОСОБА_7 , не знає ким і коли було спричинено решту тілесних ушкоджень, які були виявлені у ОСОБА_7 спів ставляючи її з обвинуваченням, що пред`явлене ОСОБА_4 , а також іншими доказами, зокрема показаннями свідків обвинувачення, дослідженими судом документами та висновками експертів, які повністю викривають обвинуваченого у вчинені інкримінованого кримінального правопорушення, суд робить висновок про те, що наведені судом докази мають характер логічних, послідовних, та об`єктивних.

Зазначені докази винності обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні умисного тяжкого тілесного ушкодження, тобто умисного тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння, що спричинило смерть потерпілого, є такими, що доповнюють одне одного, є належними, допустимими та достатніми, оскільки у відповідності до ст.ст. 84-86 КПК України прямо підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інші обставини, які мають значення для кримінального провадження, а також є такими, що отримані в порядку, передбаченому Конституцією та КПК України.

При вирішенні питання про допустимість та належність досліджених доказів, суд враховує, що Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за цим правилом, саме національні суди повноважені оцінювати надані ним докази ( параграф 34 рішення у справі «Тейскера де Кастро проти Португалії» від 09 червня 1998 року, параграф 54 рішення у справі «Шабельника проти України» від 19 лютого 2009 року), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією, а саме: на свободу, особисту недоторканість, на повагу до приватного і сімейного життя ( статті 5,8 Конвенції) тощо.

Судом також врахована позиція ЄСПЛ, викладена у рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18 січня 1978 року; «Коробов проти України» від 21 жовтня 2011 року «… що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків».

Доказування - це єдиний спосіб встановлення об`єктивної істини в кримінальному судочинстві. Поки не доведені обставини скоєння злочину, не можна сказати, що вони були, мали місце насправді.

З приводу того, що доведення є єдиним способом для встановлення істини у Кримінальному процесуальному кодексі України вказано: "Обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і постановляється лише при умові, коли в ході судового розгляду винність підсудного у вчиненні злочину доведена».

«Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був вчинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину

Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння: як тих, що утворюють об`єктивну сторону діяння, так і тих, що визначають його суб`єктивну сторону «( Постанова Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 09 квітня 2020 року у справі № 761/43930/17, Постанова Касаційного кримінального суду Верховного суду від 17 січня 2023 року у справі № 640/21844/18).

Таким чином, суд приходить до висновку, що досліджені в судовому засіданні докази логічні, послідовні, не містять протиріч, переконливі як кожен окремо, так і їх сукупність у взаємозв`язку.

Жоден із них не спростований, містить інформацію щодо предмету доказування, схожих неоспорюваних чітких і узгоджених між собою презумпцій факту.

Судом не встановлено таких обставин, які ставили б під сумнів показання допитаних в судовому засіданні свідків ОСОБА_9 в частині кількості нанесених ударів обвинуваченим ОСОБА_7 , ОСОБА_12 в частині того, який саме вигляд мала ОСОБА_7 наступного дня після вчинення відносно неї противоправних дій з боку обвинуваченого, так само не надано суду доказів, що їх спростовують. Репутація цих осіб не дискредитована, довіра до їх показань не підірвана, мотивів можливої нечесності як приводу для обмовляння обвинуваченого захистом не доведено.

В судовому засіданні обвинувачений, його захисник скористалися правом допитати свідків, що відповідає вимогам п.1, підп. «d»п. 3 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, із забезпеченням їм можливості надати аргументи на спростування їх показань, однак жодних об`єктивних даних для того, щоб ставити їх під сумнів, суд не встановив.

Показання вищевказаного свідків повністю узгоджується зі змістом інших доказів, якими є протоколи слідчих дій, висновки експертиз, речові докази.

За таких обставин, суд приймає до уваги при ухваленні вироку показання свідків, речові докази, як докази винуватості ОСОБА_4 .

При їх оцінці суд дійшов до висновку про доведеність винуватості ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому злочину, що відповідає стандартам доказування «поза розумним сумнівом»,який знайшов своє втілення як в положеннях ч. 3 та ч. 4 ст.17 КПК України, так і в практиці Європейського суду з прав людини, зокрема, у рішенні у справі «Коробов проти України».

Так, обвинувачений ОСОБА_4 вчинив діяння, яке спрямовано на порушення права особи на життя та здоров`я, тому воно заборонене кримінальним законом. Викладене свідчить про наявність в діяннях ОСОБА_4 ознак протиправності. Обвинувачений завдав ОСОБА_7 не менше п`яти травматичних впливів у голову. Причиною смерті ОСОБА_7 стала закрита черепно мозкова травма, комплекс якої склали: множинні підшкірні гематоми у ділянці обличчя, волосистої частини голови ( за даними Історії хвороби № 4314 МЛ №3 м. Краматорська їх кількість, форма, розміри і точна локалізація не вказані), перелом нижньої щелепи ліворуч, крововиливи під мозкові оболонки та в бічні шлуночки головного мозку, забій головного мозку зі стійким порушенням свідомості до рівня сопору. Дана травма утворилась незадовго до потрапляння у лікарню в наслідок дії твердого тупого предмету ( предметів) та відносяться до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою « небезпека для життя» і знаходяться у прямому причинному зв`язку з настанням смерті. Отже,дії обвинуваченого та наслідок у виді смерті ОСОБА_7 знаходяться у прямому причинно-наслідковому зв`язку.

Показання обвинуваченого в частині кількості нанесення ним ударів ОСОБА_7 , спростовуються висновками судово- медичних експертиз, показаннями свідка ОСОБА_9 ..

На думку суду, обвинувачений, вказуючи, що не мав умислу на спричинення ОСОБА_7 тілесних ушкоджень, намагається уникнути кримінальної відповідальності за фактично вчинені дії. ОСОБА_4 усвідомлює, що цей злочин є тяжкий і, відповідно, передбачає суворе покарання.

Показання обвинуваченого спростовуються проаналізованими та перевіреними доказами, які вказані у вироку вище.

Відсутні й докази того, що вказане кримінальне правопорушення вчинила інша особа.

Фактичні обставини кримінального правопорушення встановлені під час досудового розслідування знайшли своє підтвердження дослідженими під час судового розгляду належними і допустимими доказами, які, за оцінкою суду , не викликають сумніву щодо дійсного наміру обвинуваченого.

Судом встановлено, що смерть ОСОБА_7 перебуває у прямому причинно-наслідковому зв`язку із діями обвинуваченого ОСОБА_4 , який завдав не менше п`яти ударів в життєво важливий орган голову потерпілої, які призвели до тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя в момент заподіяння, що і стало причиною смерті.

Дослідивши всі обставини кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного рішення, суд дійшов висновку, що подія кримінального правопорушення мала місце, провину обвинуваченого повністю доведено, а вчинене обвинуваченим ОСОБА_4 , вірно кваліфіковано за ст. 121 ч. 2 КК України, умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, що спричинило смерть потерпілого.

Таку кваліфікацію дій обвинуваченого ОСОБА_4 , суд вважає правильною.

Відповідно до ч.1 ст.2 КК України, підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом.

Таким чином реалізується принцип невідворотності кримінального покарання за вчинений злочин.

У відповідності до вимог статті 50 КК України « Покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаною винною у вчиненні кримінального правопорушення і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.»

Цілі покарання запобігання і попередження вважаються характеристиками кримінально-правових санкцій (рішення ЄСПЛ «Езех і Коннорс проти Сполученого Королівства».

Вимога додержуватись справедливості при застосуванні кримінального покарання закріплена в міжнародних документах з прав людини, зокрема у ст.10 Загальної декларації прав людини 1948 року, ст.6 Конвенції про захист прав та основоположних свобод 1950 року. Зазначені міжнародні акти, згідно ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства, відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.

При визначенні міри покарання обвинуваченому у відповідності до ст. 65 КК України, суд приймає до уваги конкретні обставини вчиненого обвинуваченим, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення: сукупність усіх характеризуючих його обставин, віднесення кримінального правопорушення законодавством до тяжких злочинів, характер, ступінь його суспільної небезпеки, дані про особу обвинуваченого.

Згідно роз`яснень п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24 жовтня 2003 року, «Призначаючи покарання у кожному конкретному випадку суди зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів».

п.п.2,3 «при призначенні покарання, суди повинні всебічно враховувати фактичні обставини кримінального провадження у їх сукупності та визначати тяжкість конкретних злочинів враховуючи їх індивідуальний ступінь. Визначаючи ступінь тяжкості злочину судам необхідно виходити з особливостей конкретного злочину та обставин його вчинення (форма вини, мотив, мета, спосіб, кількість епізодів злочинної діяльності, характер та ступінь наслідків. Отже, ступінь тяжкості злочину визначається характером того діяння, яке було вчинено у конкретному випадку. На неї впливають різні об`єктивні та суб`єктивні обставини, зокрема цінність тих суспільних відносин на які посягає винний, тяжкість наслідків (характер посягання), спосіб посягання форма й ступінь вини наявність або відсутність кваліфікуючих ознак.»

Суд, призначаючи ОСОБА_4 покарання, також враховує вимоги ч. 2 ст. 61 Конституції України про те, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер, що відповідно до ч. 2 ст. 50 Кримінального кодексу України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженими, так і іншими особами.

Обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 відповідно до частини 1 ст. 66 КК України, судом не встановлено.

Обставинами, що обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , відповідно до п.п. 6,6-1 частини 1 статті 67 КК України є вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку та щодо особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах.

Суд виходить із положень статті 65 КК України, а саме з принципів законності, справедливості, індивідуалізації, а також достатності покарання для виправлення та попередження нових злочинів, приймає до уваги ті обставини, що ОСОБА_4 є осудним, раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, вперше вчинив кримінальне правопорушення, яке у відповідності до ст. 12 КК України відноситься до тяжких злочинів,який знаходиться у прямому причинному зв`язку зі смертю його матері ОСОБА_7 , посередньо характеризується за місцем мешкання, на обліку у психіатричних та наркологічних лікувальних закладах не перебуває.

Вказані обставини потребують додаткового врахування при призначенні покарання обвинуваченому, оскільки мають істотне значення щодо вивчення його особистості та відношення до скоєного ним.

Зважаючи, що обвинувачений не визнав своєї вини, заперечував кваліфікацію його дій, на думку суду, це свідчить про недостатнє усвідомлення ОСОБА_4 протиправного характеру поведінки, відсутність у особи належних висновків щодо необхідності виправлення, а відтак і про відсутність щирого каяття.

Суд вважає, що показання обвинуваченого щодо обставин вчинення ним злочину не в повній мірі узгоджуються з показаннями свідків, письмовими доказами по справі, які є об`єктивними даними і не залежать від суб`єктивних факторів, а відтак підстав для визнання ним вини та щирого каяття, як пом`якшуючих обставин, з огляду на відсутність критичної оцінки своєї злочинної поведінки, не вбачає.

Згідно з вимогами КК України та постанови Пленуму Верховного Суду України № 8 від 12 червня 2009 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», покарання, призначене судом, має бути необхідним і достатнім для виправлення засуджених та попередження вчинення ними нових злочинів.

При обранні виду та міри покарання суд, реалізовуючи принципи справедливості та індивідуалізації покарання, враховуючи, що призначене покарання повинно бути не тільки карою, але і переслідувати цілі загальної та спеціальної превенції, вважає, що покарання повинно бути відповідним скоєному і сприяти виправленню обвинуваченого та запобіганню вчинення ним нових злочинів.

Наведені обставини у своїй сукупності, свідчать про те, що виправити обвинуваченого ОСОБА_4 та запобігти його злочинній діяльності не можливо без його ізоляції від суспільства, в зв`язку з чим суд приходить до висновку, що обвинувачений має бути засудженим за частиною 2 статті 121 КК України до покарання у виді позбавлення волі, в межах санкції інкримініруємої статті Особливої частини Кримінального кодексу України.

При цьому, суд вважає за неможливе застосування до обвинуваченого ОСОБА_4 вимог ст. 69 КК України, виходячи з наступного.

Статтею 69 КК України передбачено, що за наявності кількох обставин, які пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційний злочин, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за цей злочин.

Суд зауважує, що частина 1 статті 69 КК України надає повноваження суду у виключних випадках призначити більш м`яке покарання, ніж мінімальне покарання, передбачене законом за відповідний злочин, лише «за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину», тобто якщо певні обставини або сукупність обставин одночасно відповідають двом умовам, визначеним в законі: вони можуть бути визнані такими, що пом`якшують покарання відповідно до частин 1 та/або 2 статті 66 КК України; істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину. Крім того, ці обставини чи сукупність обставин мають знаходитися в причинному зв`язку з цілями та/або мотивами злочину, поведінкою особи під час вчинення злочину та іншими факторами, які безпосередньо впливають на суспільну небезпеку злочину та/або небезпечність винуватої особи.

При визначенні поняття та змісту обставин, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, суд має виходити з системного тлумачення статей 66 та 69 КК України та тих статей Особливої частини Кодексу, що визначають певні обставини, як ознаки привілейованих складів злочину, що істотно зменшують їх суспільну небезпечність, наслідком чого є зниження ступеню тяжкості вчиненого злочину. Ці обставини в своїй сукупності повинні настільки істотно знижувати ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, що призначення винному навіть мінімального покарання в межах санкції було би явно несправедливим.

Аналогічну позицію виклав Верховний Суд у Постанові від 03 лютого 2021 року у справі № 629/2739/18, провадження № 51-3479 км 20.

Згідно ч. 5 ст. 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Підстав для застосування норм ст. 69-1 даного Кодексу до обвинуваченого, суд не знаходить, у зв`язку з відсутністю передумов за яких дана правова норма має змогу бути застосована, оскільки суд однозначно переконаний в тому, що відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України, визначена даним вироком міра покарання, а саме у виді позбавлення волі є достатньою для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів (кримінальних правопорушень).

22 листопада 2022 року ОСОБА_4 було затримано на підставі статті 208 КПК України і на підставі Ухвали слідчого судді Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 25 листопада 2022 року обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, дія якого неодноразово продовжувалася. Судом встановлено, що ризики передбачені статтею 177 КПК України на даний час не відпали, враховуючи, що особа засуджується до реального покарання у виді позбавленні волі, з метою запобігти ризикам ухилитись від суду та відбування покарання, суд приходить до висновку, що до вступу вироку в законну силу запобіжний захід у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_4 слід залишити без змін, оскільки існує ризик перешкоджання кримінальному провадженню шляхом ухилення від виконання судового рішення.

У відповідності до вимог частини 4 статті 174 КПК України «Суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, не призначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові».

У відповідності до положення ч.4 ст.174 КПК України та для можливості вирішення питання по речовим доказам, скасувати арешт майна, накладений ухвалами слідчого судді.

Скасувати арешт майна, накладений Ухвалою слідчого судді Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 28 листопада 2022 року на наволочку білого кольору зі слідами РБК, яку вилучено та поміщено до спеціального пакету INZ4009702 в ході проведення огляду місця події 22 листопада 2022 року, куртку сірого кольору фірми «Jack Wolfskin»,футболку темного кольору з написами сірого кольору фірми «DREAM D2 TOO», спортивні штани сірого кольору «GYMNASTIK», які було вилучено та поміщено до спеціального пакета INZ4009979, вилучені 22 листопада 2022 року в ході затримання ОСОБА_4 в порядку статті 208 КПК України.

Цивільний позов по справі не заявлено.

Питання про речові докази слід вирішити в порядку ст.100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 369-370, 373, 374 КПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Визнати ОСОБА_6 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого статтею 121 частина 2 КК України і призначити йому покарання за цією статтею кримінального закону у виді позбавлення волі на строк вісім років з ізоляцією засудженого та поміщенням його до кримінально виконавчої установи закритого типу.

Строк відбуття покарання засудженому ОСОБА_13 обчислювати з дня набрання вироком законної сили.

На підставі ч.5 ст. 72 КК України, в редакції, чинній на теперішній час, зарахувати обвинуваченому ОСОБА_13 у строк відбуття призначеного покарання строк тримання під вартою під час досудового слідства та судового розгляду кримінального провадження з 22 листопада 2022 року до дня набрання вироком законної сили включно із розрахунку, що один день попереднього ув`язнення дорівнює одному дню позбавлення волі.

Захід забезпечення кримінального провадження ОСОБА_13 до набрання вироком чинності, залишити без змін - «тримання під вартою в Державній установі « Дніпровська установа виконання покарань (№4)».

Скасувати арешт майна, накладений Ухвалою слідчого судді Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 28 листопада 2022 року на наволочку білого кольору зі слідами РБК, яку вилучено та поміщено до спеціального пакету INZ4009702 в ході проведення огляду місця події 22 листопада 2022 року, куртку сірого кольору фірми «Jack Wolfskin»,футболку темного кольору з написами сірого кольору фірми «DREAM D2 TOO», спортивні штани сірого кольору «GYMNASTIK», які було вилучено та поміщено до спеціального пакета INZ4009979, вилучені 22 листопада 2022 року в ході затримання ОСОБА_4 в порядку статті 208 КПК України.

Речові докази по справі: наволочку білого кольору зі слідами РБК, яку вилучено та поміщено до спеціального пакету INZ4009702 в ході проведення огляду місця події 22 листопада 2022 року, куртку сірого кольору фірми «Jack Wolfskin»,футболку темного кольору з написами сірого кольору фірми «DREAM D2 TOO», спортивні штани сірого кольору «GYMNASTIK», які було вилучено та поміщено до спеціального пакета INZ4009979, вилучені 22 листопада 2022 року в ході затримання ОСОБА_4 в порядку статті 208 КПК України, які залучено до матеріалів кримінального провадження № 0001084, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 22 листопада 2022 року у якості речових доказів на підставі Постанови слідчого від 22 листопада 2022 року, що зберігаються в Камері речових доказів Відділу поліції №4 Краматорського РУП ГУНП в Донецькій області за Квитанцією № 573 -у відповідності до ч. 9 ст. 100 КПК України знищити.

Апеляційна скарга на вирок суду може бути подана до Судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Дніпровського апеляційного суду через Слов`янський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а засудженим ОСОБА_4 в той же строк з моменту вручення йому копії вироку.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Вирок, який набрав законної сили, обов`язковий для осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, а також для усіх фізичних та юридичних осіб, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх службових осіб і підлягає виконанню на всій території України.

Вирок постановлено, складено і підписано в нарадчій кімнаті складом суду, який розглянув справу.

Головуючий суддя ОСОБА_1