Справа № 686/5701/23
Провадження № 1-кс/686/1900/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2023 року м. Хмельницький

Слідчий суддя Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області ОСОБА_1 , ознайомившись із клопотанням начальника Віньковецького відділу Летичівської окружної прокуратури ОСОБА_2 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000717,

встановив:

06.03.2023 року начальник Віньковецького відділу Летичівської окружної прокуратури ОСОБА_2 звернувся до слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду з клопотанням про накладення арешту на одну купюру номіналом 500 грн., серії ЕВ 8740293, що належить ОСОБА_3 , яку було вилучено та поміщено до сейф-пакету № Р8Р1230043, з метою забезпечення збереження речових доказів, з позбавленням права на відчуження, розпорядження та користування.

Дослідивши наявні матеріали, приходжу до висновку, що клопотання підлягає поверненню, у зв`язку з наступним.

01.03.2023 ХРУП ГУНП в Хмельницькій області внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000717, попередня правова кваліфікація ч. 4 ст. 185 КК України.

З матеріалів клопотання убачається, що «в період часу з 22:30 27.02.2023 по 11:00 28.02.2023 невстановлена особа, умисно, таємно, шляхом розбиття скляного переднього лівого пасажирського вікна проникла до автомобіля марки "ВАЗ" моделі "2101" д.н.з НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_3 та знаходився біля прибудинкової території будинку АДРЕСА_1 , викрала грошові кошти в сумі 920 грн., які знаходились в автомобільному водійському підкозирковому органайзері чорного кольору, які належать ОСОБА_3 , чим завдала останньому матеріальної шкоди на суму яка встановлюється

Допитаний в якості потерпілого ОСОБА_3 , повідомив, що 27.02.2023 своїм автомобілем марки "ВАЗ" моделі "2101" д.н.з НОМЕР_2 приїхав в с. Адамівка до своєї цивільної дружини за її місцем проживання по АДРЕСА_1 та припаркував своє авто біля воріт прибудинкової території вищевказаного будинку, вийнявши з автомобіля акумулятор та заніс до будинку. Близько 23:00 27.02.2023 підійшов до автомобіля та взяв деякі речі з нього та пішов до будинку. 28.02.2023 близько 11:00 до нього підійшла цивільна дружина та запитала де його автомобіль, на що потерпілий вийшов та виявив відсутність вищевказаного транспортного засобу. В подальшому потерпілий пройшов по вулиці Вишневій та біля будинку №2 виявив свій вищевказаний транспортний засіб, після чого повідомив поліції та згодом приїхала слідчо-оперативна група та будучи учасником огляду транспортного засобу виявив відсутність грошових коштів в сумі 920 грн. (одна купюра номіналом 500 грн. та решта купюр номіналом по 20 грн.), які знаходились в автомобілі, а саме в автомобільному підкозирковому органайзері чорного кольору.

В подальшому 01.02.2023 ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 добровільно видав працівникам поліції одну купюру номіналом 500 грн., серії ЕВ 8740293, яку вилучено в ході огляду предмету та поміщено до сейф-пакету №Р8Р 123 0043

01.03.2023 було опитано ОСОБА_4 , який повідомив, що 27.02.2023 він вирішив викрасти автомобіль марки «ВАЗ» червоного кольору та близько 23:30 год. шляхом розбиття переднього правого пасажирського скла проник до вищевказаного автомобіля та викрав грошові кошти в сумі 920 грн. (одна купюра номіналом 500 грн. та решта купюр номіналом по 20 грн.), які знаходились в автомобільному підкозирковому органайзері чорного кольору

01.03.2023 слідчим СП СВ Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_5 винесено постанову про визнання однієї купюри номіналом 500 грн., серії ЕВ 8740293 речовими доказами у кримінальному провадженні №0000717.

З метою всебічного, повного і неупередженого розслідування, встановлення всіх обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню, виникла необхідність у накладенні арешту на вищевказане майно, оскільки його незастосування може призвести до зникнення, заміни, втрати чи пошкодження або настання інших наслідків, які можуть перешкоджати кримінальному провадженню, а також з метою забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду».

Відповідно до вимог ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року № 3477-IV, передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Стаття 1 Першого протоколу до Європейської конвенції з прав людини передбачає, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Ісмаїлов проти Росії» від 06 листопада 2008 року вказувалося на порушення ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, в якому зазначено, що кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права».

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Так, при розгляді клопотання про накладення арешту на майно в порядку ст.ст. 170-173 КПК України, слідчий суддя для прийняття законного та обґрунтованого рішення повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або інших осіб можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому КПК порядку.

Згідно із п. 1 ч. 2 ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна.

Згідно ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Ст. 98 КПК України передбачено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

До матеріалів клопотання не долучено постанови про визнання купюри номіналом 500 грн., серії ЕВ 8740293, на яку прокурор просить накласти арешт, речовим доказом.

Таким чином прокурором не обґрунтовано необхідності накладення арешту на річ в контексті її відповідності критеріям речового доказу, визначеним ст. 98 КПК України.

Відповідно до ч.3 ст.172 КПК України слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору, цивільному позивачу та встановлює строк в сімдесят дві години або з урахуванням думки слідчого, прокурора чи цивільного позивача менший строк для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу.

За таких обставин клопотання прокурора про арешт майна не може бути розглянуто по суті і підлягає поверненню прокурору.

Керуючись ст.ст.171-173 КПК України, слідчий суддя

постановив:

Клопотання начальника Віньковецького відділу Летичівської окружної прокуратури ОСОБА_2 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000717 повернути прокурору.

Встановити строк в сімдесят дві години для усунення недоліків.

Роз`яснити прокурору, що у разі повернення клопотання про арешт майна прокурору, тимчасово вилучене в особи майно підлягає негайному поверненню після спливу встановленого суддею строку, а у разі звернення в межах встановленого суддею строку з клопотанням після усунення недоліків - після розгляду клопотання та відмови в його задоволенні.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя