Справа № 183/1333/23
№ 1-кп/183/1017/23
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 лютого 2023 року м. Новомосковськ

Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючої ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши в м. Новомосковську в залі Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області у спрощеному порядку кримінальне провадження, відомості по якому внесені 04.01.2023 року до ЄРДР за № 0000002, за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Личкове Магдалинівського району Дніпропетровської області, громадянина України, маючого середньо-спеціальну освіту, на утриманні має неповнолітніх дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , не працюючого, зареєстрованого та фактично мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого.

у скоєнні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 згідно з рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 20.05.2013 року у справі № 183/2241/13-ц зобов`язаний сплачувати аліменти на утримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 на користь матері дітей ОСОБА_6 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , в розмірі 1/3 частки його заробітку, але не, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 02 квітня 2013 року і до досягнення старшою дитиною повноліття.

Проте ОСОБА_3 , будучи обізнаним про те, що має необхідність сплачувати присуджені судом аліменти, в порушення вимог ст. 51 Конституції України, глави 15 Сімейного Кодексу України, ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», згідно з якою батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття та забезпечувати інтереси дітей, від сплати аліментів злісно ухиляється, чим порушує право своїх дітей, ОСОБА_4 та ОСОБА_7 , на повноцінне життя та всебічний (фізичний, психічний і соціальний) розвиток.

ОСОБА_3 , достовірно знаючи про необхідність виплати присуджених судом аліментів з моменту набрання законної сили рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області, усвідомлюючи протиправність своєї поведінки, маючи кримінально протиправний умисел, спрямований на злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання неповнолітньої дитини, починаючи з 02.04.2013 року почав злісно ухилятись від сплати аліментів. Будучи працездатним, не маючи протипоказань до роботи за станом здоров`я, без поважних причин тривалий час офіційно не працював, у разі працевлаштування через нетривалий час звільнявся за власним бажанням, доходи від тимчасових заробітків не декларував, про джерела доходів державного виконавця не повідомляв, до центру зайнятості з приводу постановки на облік не звертався, не надавав матеріальної допомоги у встановленому розмірі на утримання дитини.

ОСОБА_3 тривалий час не виконував в добровільному порядку покладені на нього судовим рішенням зобов`язання зі сплати аліментів, на виклики та попередження державного виконавця про необхідність виконання обов`язку зі сплати аліментів та можливість притягнення до кримінальної відповідальності не реагував, продовжуючи ухилятись від сплати аліментів на користь ОСОБА_6 на утримання синів ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Таким чином, ОСОБА_3 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своєї бездіяльності, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи ухилитись від сплати аліментів, систематично не сплачував кошти на утримання своїх синів, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , що призвело до виникнення заборгованості зі сплати таких коштів за період з 02.04.2013 року до 01.01.2023 року у сумі 21.1987,41 гривень, що сукупно складає суму виплат більше, ніж за три місяці відповідних платежів, що є злісним ухиленням від сплати аліментів.

До суду надійшов обвинувальний акт з письмовою заявою ОСОБА_3 в якій він обставини вчинення кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України, не оспорює.

Так, обвинувачений ОСОБА_3 беззаперечно визнав свою винуватість у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України, повністю згоден із встановленими органом досудового розслідування обставинами скоєного ним кримінального правопорушення, в присутності захисника - адвоката ОСОБА_8 , ознайомлений з обмеженнями права апеляційного оскарження, передбаченими ч. 1 ст. 394 КПК України, подав письмову заяву про розгляд обвинувального акта відносно нього у спрощеному порядку без судового розгляду у судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження (а.п. 9-10). А також до обвинувального акта долучено заяву законного представника неповнолітніх потерпілих ОСОБА_6 про те, що вона не заперечує проти розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження.

Ухвалою суду від 02.02.2023 року за клопотанням прокурора, у відповідності до вимог ст. ст. 381, 382 КПК України, призначено судовий розгляд обвинувального акта щодо вчинення ОСОБА_3 кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України, без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження.

Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України, у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Обставини вчинення ОСОБА_3 кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України, не оспорюються обвинуваченим та законним представником неповнолітніх потерпілих, про що свідчать додані до обвинувального акта письмові заяви учасників судового провадження.

Вивчивши обвинувальний акт та додані до нього матеріали кримінального провадження, суд вважає вину обвинуваченого ОСОБА_3 встановленою та доведеною, а його дії підлягають кваліфікації за ч. 1 ст. 164 КК України, як злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів).

Вирішуючи питання про призначення виду та розміру покарання ОСОБА_3 відповідно до ст.ст. 50-52 КК України, суд обставин, які обтяжують покарання, визначених ст. 67 КК України, не виявив. Обставиною, яка пом`якшує покарання, визначеною ст. 66 КК України, суд вважає щире каяття ОСОБА_3 .

Також суд враховує, що ОСОБА_3 раніше не судимий, обвинувачується у вчиненні діяння, яке відповідно до ст. 12 КК України віднесено до категорії кримінальних проступків.

Санкція ч. 1 ст. 164 КК України, за якою кваліфіковано дії ОСОБА_3 , передбачає покарання у виді громадських робіт на строк від вісімдесяти до ста двадцяти годин або арештом на строк до трьох місяців, або обмеженням волі на строк до двох років.

З урахуванням обставин скоєння ОСОБА_3 кримінального проступку, його наслідків, а також обраної учасниками судового провадження позиції, викладеної у їх заявах, суд приходить до таких висновків що призначення ОСОБА_3 покарання у виді обмеження волі на мінімальний строк, визначений ч. 1 ст. 164 КК України, буде належною мірою відповідати особі обвинуваченого та попередженню вчинення ним нових кримінальних проступків, а призначення обвинуваченому максимального виду покарання на максимальний строк, передбачений санкцією зазначеної статті, буде занадто суворим.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 369, 370, 373, 374, 381, 382 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України, та призначити йому покарання у виді 1 року обмеження волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання у виді обмеження волі з випробуванням, строком на 1 рік.

На підставі ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_3 не виїздити за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, а також періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду через Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області з урахуванням особливостей, передбачених ст. 394 КПК України, а саме: вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Суддя ОСОБА_1