Справа № 577/3467/22
Провадження № 1-кп/577/357/22

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
28 жовтня 2022 року Конотопський міськрайонний суд Сумської області
головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
з участю прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Лебедин Сумської області, українця, громадянина України, освіта середня, не одруженого, військовослужбовця, сержанта з матеріального забезпечення стрілецької роти 2 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_1 , зареєстрованого АДРЕСА_1 , мешканця АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286-1 ч. 1 КК України,
В С Т А Н О В И В:
21 червня 2022 року близько 20 год. 15 хв. ОСОБА_4 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння (згідно з висновком експерта № 152 від 01.08.2022 року вміст етилового спирту у крові 2,4 %, в сечі - 2,0 %), чим порушив п. 2.9 а) Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року та введених в дію з 01 січня 2002 року, згідно з яким "водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції" та чим заздалегідь позбавив себе можливості правильно оцінювати дорожню обстановку і координувати свої дії, не маючи посвідчення водія на керування транспортними засобами, керував технічно не справним автомобілем «ВАЗ 2109», державний номер НОМЕР_2 , який мав несправності гальмівної системи у вигляді непрацюючого контуру гальм та перевищеного зносу малюнку протектора заднього лівого колеса, рухався по вул. Г. Тхора в бік перехрестя з вул. Лісового в м. Конотоп спільно з пасажирами ОСОБА_5 та двома невстановленими в ході досудового розслідування особами. Рухаючись у вказаному напрямку та перебуваючи в районі будинку № 104 по вул. Генерала Тхора в м. Конотоп, ОСОБА_4 в порушення вимог п. 2.3 б), 12.1 Правил дорожнього руху, згідно з якими "для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування транспортним засобом" та «під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним», проявив злочинну самовпевненість та під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху, не врахував дорожню обстановку і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, без причин технічного характеру, не вжив належних управлінських заходів до керування транспортним засобом та виїхав за межі проїзної частини по ходу свого руху на праве узбіччя, де скоїв наїзд у дерево. Унаслідок зіткнення автомобіля «ВАЗ 2109», державний номер НОМЕР_2 , з деревом пасажир ОСОБА_5 отримав середньої тяжкості тілесні ушкодження, а саме згідно з висновком судово - медичної експертизи № 151 від 22.07.2022 року у ОСОБА_5 виявлені тілесні ушкодження у вигляді: рани в ділянці правої надбрівної дуги, садна спини справа. Знаходився на стаціонарному лікуванні у КНП КМР КЦРЛ відділення 78 з 21 червня 2022 року по 05 липня 2022 року з діагнозом: ЗЧМТ, струс головного мозку, перелом кісток лицьового черепу, правобічний гемосинус, забійна рана правої надбрівної дуги, крововилив в склеру правого ока. Згідно КТ: ознаки І перелому кісток носу без зміщення, вдавленого уламкового перелому передньої І стінки лобного синусу праворуч з явищами гемосинусу, забою м`яких тканини лобної та пароорбітальної ділянки праворуч, пара орбітальні гематоми праворуч. По ступеню тяжкості садно грудної клітки, згідно з Правилами судово - медичного визначення ступеню важкості тілесних пошкоджень, затверджених Наказом № 6 МОЗ України від 17.01.1995 року «Про розвиток та вдосконалення судово-медичної служби України», відноситься до легких тілесних ушкоджень, оскільки за звичай загоюється протягом менш ніж 6 діб. Всі тілесні ушкодження в ділянці голови: закрита черепно-мозкова травма з переломом кісток носа, вдавленого уламкового перелому передньої стінки лобного синусу праворуч з явищами гемосинусу, пароорбітальні гематоми праворуч, рана правої надбрівної дуги в сукупності згідно з Правилами відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості. Згідно висновку судової авто-технічної експертизи № 124/64 від 14.09.2022 року ОСОБА_4 , керуючи автомобілем «ВАЗ 2109», державний номер НОМЕР_2 , допустив порушення вимог п.2.3 б, п.2.9.а, п.12.1 Правил дорожнього руху України, мав технічну можливість попередити виникнення дорожньо-транспортної пригоди шляхом виконання вимог п.2.3 а, п.12.1 Правил дорожнього руху, а допущенні ним порушення знаходиться в прямому причинному зв`язку з дорожньо - транспортною подією та наслідками, що настали.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчиненні вказаного кримінального правопорушення визнав повністю, при обставинах, визначених в обвинувальному акті, вказавши, що події, а також час та спосіб скоєння ним кримінального правопорушення, зазначених в обвинувальному акті, викладені вірно та відповідають дійсності, він їх в повному обсязі підтверджує, щиро розкаюється у вчиненому, добровільно відшкодував шкоду потерпілому, який не має до нього претензій, просить суворо не карати.
Показання обвинуваченого відповідають фактичним обставинам справи і ним не оспорюються.
Згідно вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, враховуючи, що проти цього не заперечують учасники судового провадження, суд визнав недоцільним дослідження доказів відносно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються. При цьому суд впевнився в правильному розумінні учасниками судового провадження змісту цих обставин і у суду немає сумнівів в добровільності і істинності їх позиції, а також судом роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати у апеляційному порядку ті фактичні обставини справи, які не досліджувались у суді.
Таким чином, винуватість обвинуваченого ОСОБА_4 повністю доведена і його дії суд кваліфікує за ст. 286-1 ч. 1 КК України - порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.
Відповідно до ст. 65 КК України при призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 згідно зі ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття, повне визнання вини, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, повністю відшкодував шкоду потерпілому, він не має до нього претензій матеріального характеру, також сплатив процесуальні витрати.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому згідно зі ст. 67 КК України, судом не встановлено.
Виходячи з принципу індивідуалізації та співмірності заходів примусу характеру вчинених дій, враховуючи обставини, які пом`якшують покарання ОСОБА_4 , відсутність обставин, які б обтяжували його покарання, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, також є військовослужбовцем (ст. солдат в/ч НОМЕР_1 ), приймав участь в бойових діях в складі підрозділів ООС, суд приходить до висновку, що сукупність вказаних обставин, які пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого, з урахуванням особи винного, дають суду підстави при призначенні ОСОБА_4 покарання за ст. 286-1 ч. 1 КК України застосувати ч. 1 ст. 69 КК України, та перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції ст. 286-1 ч. 1 КК України, у виді штрафу.
Саме визначене покарання на переконання суду, відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності через призму того, що втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи).
Таке покарання перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного, адже справедливість розглядається як властивість права, виражена, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому порушенню, так як Конституційний Суд України у рішенні від 02 листопада 2004 року № 15-рп/2004 зазначив, що: «Справедливе застосування норм права - є передусім недискримінаційний підхід, неупередженість. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного. Адекватність покарання ступеню тяжкості злочину випливає з принципу правової держави, із суті конституційних прав та свобод людини і громадянина, зокрема права на свободу, які не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину».
Справедливе застосування норм права означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного.
Вимога додержуватися справедливості при застосуванні кримінального покарання закріплена в міжнародних документах з прав людини, зокрема у статті 10 Загальної декларації прав людини 1948 року, статті 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966 року, статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року.
Суд також вважає за можливе не призначати обвинуваченому додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами у зв`язку з тим, що ОСОБА_4 відповідно до ЄДР МВС українське національне посвідчення водія на право керування транспортними засобами не отримував (а.с. 41).
При цьому, суд приймає до відома досудову доповідь з інформацією про соціально-психологічну характеристику обвинуваченого, складену Сумським районним сектором № 3 філії Державної установи «Центр пробації» в Сумській області, відповідно до якої орган пробації, вважає, що виправлення ОСОБА_4 , без позбавлення або обмеження волі на певний строк можливе та не становить високої небезпеки суспільства, в тому числі і окремих осіб.
Цивільний позов по справі не заявлений.
Питання щодо речових доказів слід вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.
Процесуальні витрати на залучення експерта у зв`язку з проведенням авто технічних експертиз та експертизи технічного стану транспортного засобу в розмірі 8 000 грн. повністю відшкодовані обвинуваченим ОСОБА_4 .
Керуючись ст.ст. 100, 124, 128, 370, 371, 374 КПК України, суд,
У Х В А Л И В:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України, та призначити йому покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді штрафу в розмірі 2 000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34 000 (тридцять чотири тис.) грн. без позбавлення права керування транспортними засобами.
Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 30 червня 2022 року, на майно, а саме: автомобіль «ВАЗ 2109», державний номер НОМЕР_2 (а. 32 наданих матеріалів) скасувати.
Речові докази по справі: «ВАЗ 2109», державний номер НОМЕР_2 , який знаходиться на території спеціального майданчика Конотопського РВП ГУ НП в Сумській області (а.с. 31 наданих матеріалів) повернути ОСОБА_4 .
Вирок може бути оскаржений до Сумського апеляційного судуі протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Конотопський міськрайонний суд.

Учасники судового провадження мають право отримати в суду копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1