Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-кп/4809/71/23 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.01.2023 року. Кропивницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участі секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисників обвинуваченого - адвокатів ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

розглянувши в м. Кропивницькому матеріали справи за апеляційною скаргою захисників обвинуваченого ОСОБА_9 адвокатів ОСОБА_7 та ОСОБА_8 на ухвалу Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 07 грудня 2022 року стосовно обвинуваченого ОСОБА_9 ,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Гайворонського районного суду Кіровоградської області перебуває кримінальне провадження № 0000090 стосовно ОСОБА_9 обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України.

Згідно матеріалів кримінального провадження стосовно обвинуваченого ОСОБА_9 , обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Ухвалою Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 07.12.2022 обвинуваченому ОСОБА_9 продовжено строк тримання під вартою до 04.02.2023.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що наявні ризики передбачені ст. 177 КПК України, на даний момент не зменшилися та продовжують існувати, ураховуючи дані про особу обвинуваченого, суд дійшов висновку, що слід продовжити ОСОБА_9 строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

В апеляційній скарзі захисники просять поновити строк на оскарження ухвали, скасувати ухвалу районного суду та застосувати відносно ОСОБА_9 більш м`який запобіжний захід, а саме у виді домашнього арешту в нічний час.

Мотивуючи свої вимоги зазначають, що головуючим у справі було проголошено резолютивну частину ухвали, яку вони не отримали у зв`язку з відключенням електроенергію в суді, а повний текст оскаржуваної ухвали було проголошено 09.12.2022, у зв`язку з чим пропустили строк на її оскарження. Крім того вказують на відсутність доказів, які свідчать про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, передбаченого саме ч.1 ст.115 КК України, а також стороною обвинувачення не підтверджені наявні ризики, передбачені ст.177 КПК України, які слід враховувати під час продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Заслухавши доповідача, захисників обвинуваченого, які підтримали вимоги апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, зваживши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що вона не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

З підстав зазначених в апеляційній скарзі з приводу пропуску строку, колегія суддів вважає, що вони підлягають задоволенню.

Згідно положень ч.1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Розглядаючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, так само як і про його продовження, суд першої інстанції, для прийняття законного і обґрунтованого рішення, відповідно до ст.ст. 178, 199 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Колегія суддів зважає на висновки Європейського суду з прав людини, зокрема, по справах «Смирнова проти Російської Федерації», «Летельєр проти Франції», «Вемгофф проти Німеччини», відповідно до яких тримання особи під вартою можливе лише у виняткових чотирьох випадках: при ризику неявки обвинуваченого на судовий розгляд; при ризику перешкоджання з боку обвинуваченого, у випадку його звільнення, процесові здійснення правосуддя; при ризику вчинення ним подальших правопорушень; при ризику спричинення ним порушень громадського порядку. Усі чотири ризики мають бути реальними і обґрунтованими, аргументи на цей предмет не повинні бути загальними і абстрактними.

Згідно з ч.4 ст.331 КПК України ухвала суду про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або про продовження строку тримання під вартою, постановлена під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, може бути оскаржена в апеляційному порядку.

До закінчення продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Колегія суддів за результатами апеляційного перегляду ухвали суду першої інстанції встановила, що зазначені вимоги кримінального закону районним судом належно дотримані.

Як убачається з матеріалів провадження, суд першої інстанції під час розгляду кримінального провадження № 0000090 стосовно ОСОБА_9 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, який є особливо тяжким злочином, постановив ухвалу про продовження останньому строку тримання під вартою на 60 днів.

Виходячи з даних матеріалів кримінального провадження, є правильним висновок суду першої інстанції відносно того, що ризики, наведені прокурором, є дійсними та триваючими і на даний час вони виключають можливість зміни запобіжного заходу щодо ОСОБА_9 на більш м`який.

Тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою як досудового так і судового розслідування, досягненню цілей якого і є тримання під вартою, що визначено в рішенні Європейського суду за скаргою «Ферарі-Браво проти Італії».

Як під час розгляду справи місцевим судом, так і під час апеляційного розгляду не здобуто відомостей, які б безумовно свідчили про неможливість тримання ОСОБА_9 під вартою, а також не отримано відомостей щодо інших обставин, які б переважили ризики, передбачені ст. 177 КПК України.

Крім того, колегія суддів вважає, що зазначені в апеляційній скарзі доводи з яких захисники просять змінити ухвалу суду, не є визначеними законом підставами для скасування оскаржуваного рішення, оскільки обставин, які б свідчили на користь зменшення раніше встановлених ризиків, належної процесуальної поведінки обвинуваченого, колегією суддів не встановлено.

На підставі вище викладеного, а також враховуючи дані про особу обвинуваченого, в їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку про доведеність прокурором у клопотанні ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, оскільки достатні стримуючі фактори, які б свідчили про протилежне в матеріалах справи відсутні.

Беручи до уваги ту обставину, що дане кримінальне провадження в суді першої інстанції не завершено до спливу продовженого строку, підстави для скасування оскаржуваної ухвали за обставин, на які посилаються в своїй апеляційній скарзі захисники, апеляційний суд не вбачає.

Крім того, при розгляді даної категорії справи апеляційний суд не вправі вирішувати питання про правильну кваліфікацію дій обвинуваченого та доведеність чи недоведеність його вини.

З огляду на вищенаведене, колегія суддів апеляційного суду не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги, а тому ухвалу суду першої інстанції, залишає без зміни.

Керуючись статтями 177, 178, 405, 407, 419, 422-1 КПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Поновити строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 07 грудня 2022 року.

Апеляційну скаргу захисників - адвокатів ОСОБА_7 та ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 07 грудня 2022 року стосовно ОСОБА_9 - без зміни.

Ухвала апеляційного суду є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4