Справа № 591/3830/22
Провадження № 1-кп/591/505/22
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 березня 2023 року Зарічний районний суд м. Суми у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , потерпілої ОСОБА_4 , представника потерпілої ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_7 , розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження № 0001106 за обвинуваченням ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Поліське, Київської області, мешканця АДРЕСА_1 , гр-на України, підприємця, одруженого, не судимого, в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,

В С Т А Н О В И В :

27 червня 2022 року близько 13:50 год. ОСОБА_7 керував автомобілем «Volkswagen», н.з. НОМЕР_1 та рухався по вул. Охтирська в напрямку вул. Харківська в м. Суми, де, будучи неуважним, не стеживши за дорожньою обстановкою, знехтувавши безпекою дорожнього руху, під час виникнення небезпеки не вжив негайних заходів для зменшення швидкості руху аж до зупинки транспортного засобу, внаслідок чого допустив наїзд на пішохода ОСОБА_4 , яка переходила проїзну частину по нерегульованому пішохідному переходу. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, ОСОБА_4 отримала тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому дистального епіметафізу лівої променевої кістки та шилоподібного відростка ліктьової кістки зі зміщенням, закритого перелому виростків лівої великогомілкової кістки та верхньої третини лівої малогомілкової кістки зі зміщенням, закритого перелому медіального виростку правої великогомілкової кістки, перелому голівки правої великогомілкової кістки, розриву переднього рогу медіального меніску, часткового розриву передньої хрестоподібної та латеральної колатеральної зв`язок правого колінного суглобу, гемартроз, які кваліфікуються як середньої тяжкості тілесні ушкодження. Водій ОСОБА_7 допустив порушення п.п. 2.3.б, 18.1 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 р., якими передбачено, що для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний, зокрема, бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі, а також, що водій транспортного засобу, який наближається до нерегульованого пішохідного переходу, де перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека. Допущені водієм ОСОБА_7 порушення вимог п.п. 2.3.б, 18.1 ПДР України знаходиться в прямому причинному зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою та наслідками, що наступили.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 свою вину в скоєнні інкримінованого кримінального правопорушення визнав повністю, щиро покаявся та показав, що дійсно він вчинив його за наведених обставин. Заявлений цивільний позов визнав, зазначивши про те, що сплатив за заподіяні збитки потерпілій 100000 гривень, а в вирішенні позову по заявленій моральній шкоді покладається на розсуд суду та вважає, що повинен її відшкодовувати.

Потерпіла ОСОБА_4 в показах суду підтвердила вчинення відносно неї кримінального правопорушення за наведених вище обставин, підтвердивши також покази обвинуваченого в частині сплати їй коштів в сумі 100000 гривень. Заявлений цивільний позов в межах остаточних вимог про стягнення коштів в сумі 151470,25 гривень на відшкодування моральних збитків підтримала.

Оскільки в судовому засіданні обвинувачений повністю визнав свою провину в інкримінованому кримінальному правопорушенні, не оспорював фактичні обставини, а також докази, добуті по справі, за відсутності заперечень учасників судового розгляду, визнавши недоцільність повного дослідження доказів та обставин справи, які ніким не оспорюються, з`ясувавши правильність усвідомлення обвинуваченим та іншими учасниками судового розгляду змісту цих обставин, а також, що немає сумнівів у добровільності та істиності їх позиції, крім того, роз`яснивши їм наслідки цього, суд, відповідно до положень ст. 349 КПК України, обмежив дослідження доказів по справі допитом обвинуваченого, потерпілої та дослідженням матеріалів цивільного позову та справи, що характеризують особу ОСОБА_7 .

Таким чином, суд вважає зазначені обставини вчиненого діяння встановленими, факт скоєння ОСОБА_7 кримінального правопорушення доведеним, а його дії кваліфікує за ч. 1 ст. 286 КК України оскільки він, як особа, що керувала транспортним засобом, допустив порушення правил безпеки дорожнього руху, що спричинило заподіяння середньої тяжкості тілесних ушкоджень ОСОБА_8 .

До пом`якшуючих покарання обставин ОСОБА_7 суд відносить щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, добровільне відшкодування заподіяних майнових збитків. Обтяжуючих покарання обставин ОСОБА_7 суд не вбачає. Дослідженням особи обвинуваченого встановлено, що він є не судимою особою, працює, одружений, має двох неповнолітніх дітей на утриманні, характеризується позитивно.

При призначенні виду та міри покарання суд враховує особу обвинуваченого, характер та ступінь суспільної небезпечності скоєного ним кримінального правопорушення, пом`якшуючі покарання обставини.

Беручи до уваги викладене та позитивні дані щодо особи обвинуваченого, характер та ступінь суспільної небезпечності скоєного ним кримінального правопорушення, наявність пом`якшуючих покарання обставин та відсутність обтяжуючих, вік обвинуваченого, суд вважає, що виправлення ОСОБА_7 можливе з призначенням покарання у виді обмеження волі та застосуванням іспитового строку, оскільки саме це сприятиме досягненню мети провадження та може прискорити відшкодування збитків потерпілій, про які буде йти мова згодом.

З урахуванням позитивних даних стосовно особи обвинуваченого, необхідності у нього в керуванні автомобілем для забезпечення в тому числі потреб родини та отримання доходу, що сприятиме, як зазначено вище, забезпеченню відшкодування збитків, за відсутності доказів на підтвердження наявності у ОСОБА_7 системних порушень ПДР України, суд, відповідно до положень ч. 2 ст. 69 КК України, вважає за можливе не застосовувати додаткове покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами.

Не застосовуючи додаткової міри покарання, суд враховує і введений в країні воєнний стан, який зумовлює потреби необхідності використання транспорту для забезпечення безпеки родини та близьких осіб, беручи до уваги наведену вище обставину, зумовлену здійсненням обвинуваченим підприємницької діяльності, яка потребує можливості керування транспортом, з метою надання подальшого відшкодування потерпілій стороні, про які буде йти мова згодом.

Цивільний позов потерпілої, на думку суду підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.

По-перше, сторони не заперечили тих обставин, що цивільно-правова відповідальність обвинуваченого на момент ДТП не була застрахована, тому склад сторін згідно цивільного позову на думку суду є належним.

По-друге, потерпілою заявлений цивільний позов виключно в частині відшкодування моральних збитків в сумі понад 150000 гривень, з застереженням того, що обвинуваченим сплачені кошти в сумі 100000 гривень (які згідно розписок спрямовувались на лікування) і цивільний позов про стягнення коштів на відшкодування майнових збитків просить залишити без розгляду.

Завдання моральної шкоди в цій частині в повній мірі обґрунтовано позивачем та зумовлюється стражданнями, завданими внаслідок ушкодження здоров`я та спричиненням середньої тяжкості тілесних ушкоджень, які є значними, їх характером, тривалістю лікування (в тому числі і в цей час), а також вадами здоров`я зумовленими цим, що безумовно викликає болісні відчуття, страждання та призводить до значних змін в житті, які продовжуються і в цей час, що також підтверджується документами долученими до позову та стосовно його зміни. Потерпіла впродовж тривалого часу після події проходила лікування та потребує відновлення здоров`я і в цей момент.

Тому, виходячи з глибини та характеру страждань, враховуючи принцип, розумності, виваженості, співмірності та справедливості, належною до стягнення на відшкодування моральної шкоди, завданої зазначеним кримінальним правопорушення, на переконання суду є сума коштів в 110000 гривень, тому цивільний позов підлягає частковому задоволенню.

Речовий доказ автомобіль належить залишити в користуванні володільця, зі скасуванням накладеного на нього арешту, оскільки такі заходи були здійснені з метою збереження доказів і в подальшому їх застосуванні з цією метою відпала потреба. Процесуальні витрати, підтверджені прокурором та пов`язані з проведенням експертних досліджень слід стягнути з обвинуваченого. Підстав для застосування до обвинуваченого запобіжного заходу до вступу вироку в законну силу суд не вбачає.

На підставі ст.ст. 69, 75, 76, ч. 1 ст. 286 КК України, ст.ст. 1167, 1168 ЦК України, керуючись ст.ст. 127-129, 368, 374, 375 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

ОСОБА_7 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 1 ст. 286 КК України та призначити йому покарання у виді обмеження волі на строк 2 роки без позбавлення права керування транспортними засобами, згідно вимог ст. 69 КК України.

Відповідно до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю в 2 роки.

Відповідно до ст. 76 КК України, зобов`язати ОСОБА_7 не виїзжати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, періодично з`являтися для реєстрації в органи з питань пробації та повідомляти про зміну місця проживання, навчання та роботи.

Цивільний позов ОСОБА_4 в частині відшкодування майнових збитків залишити без розгляду.

Цивільний позов ОСОБА_4 задовольнити частково та стягнути на її користь з ОСОБА_7 на відшкодування моральної шкоди кошти в сумі 110000 гривень.

Речові докази: автомобіль «Volkswagen», р.н. НОМЕР_1 залишити в користуванні володільця, зі скасуванням накладеного на нього арешту в повному обсязі, диск залишити в матеріалах провадження.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь держави процесуальні витрати в сумі 3775,6 гривень.

На вирок може бути подана апеляція до Сумського апеляційного суду через Зарічний районний суд м. Суми протягом 30 днів з моменту його проголошення, особою, що не була присутня під час його проголошення з дня отримання копії судового рішення, а особою, яка перебуває під вартою з моменту вручення вироку цій особі. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку, яка негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору та не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1