ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Провадження № 11-кп/818/65/23 Суддя доповідач ОСОБА_2
Категорія: Привласнення, розтрата майна або заволодіння ним шляхом зловживання службовим становищем
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 лютого 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

-головуючого ОСОБА_2 ,

-суддів: ОСОБА_3 ,, ОСОБА_4

-при секретарі ОСОБА_5 ,

-прокурора ОСОБА_6 ,

-захисника ОСОБА_7 ,

-обвинуваченої ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в приміщенні суду в місті Харкові кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора на ухвалу Московського районного суду міста Харкова від 14 лютого 2022 року у відношенні ОСОБА_8 , -

УСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000436 від 23.03.2021 року за обвинуваченням ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого за ч.5 ст.191 КК України, повернуто прокурору.

Своє рішення суд мотивував тим, що обвинувачення є неконкретним і не містить, як того вимагає п.5 ч.2 ст.291 КПК України, конкретного опису обставин вчинення обвинуваченою злочину, передбаченого ч.5 ст.191 КК України, що не відповідає вимогам п.1 ч.1 ст. 91 КПК України, в обвинувальному акті фактичні обставини кримінального провадження викладені поверхово, з наявністю абстрактних юридичних формулювань, а обставини, що характеризують об`єктивну сторону злочину, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, викладені неповно, без вказівок на час, місце та інші обставини злочину, які підлягають дослідженню при розгляді даної категорії справ.

В обвинувальному акті не зазначено, яким чином обвинуваченою було використане своє службове становище.

Також суд зазначив, що органом досудового розслідування за відсутністю підстав, передбаченихст.55 КПК України, залучено Департаментом будівництва та шляхового господарства Харківської міської ради як потерпілого, оскільки Департамент не звертався із заявою про скоєння злочину, не звертався із заявою про залучення в якості потерпілого по даному кримінальному провадженню, та не надавало згоду на залучення в якості потерпілого, що виключає можливість залучення останнього в якості потерпілого.

В апеляційній скарзі прокурор просить оскаржувану ухвалу скасувати, а обвинувальний акт направити на новий судовий розгляд до суду першої інстанції в новому складі суду.

Вважає оскаржувану ухвалу незаконною та необгрунтованою.

Наголошує на тому, що обвинувальний акт повністю відповідає вимогам КПК України.

Прокурор вказує, що місце та час вчинення злочинів органом досудового розслідування встановлені не були з об`єктивних причин.

Всі інші відомості, які були встановлені слідством, зазначені в обвинувальному акті.

Щодо потерплого у цій справі, вказує, що в обвинувальному акті зазначені всі відомості щодо потерпілого, а саме назву юридичної особи, що дає можливість ідентифікувати потерпілого та визначити контактні дані, адресу і т.д.

При цьому наголошує, що факт спричинення майнової шкоди юридичній особі публічного права не визначається волевиявленням цієї особи щодо наявності чи відсутності цієї шкоди.

Таким чином, на думку прокурора, обвинувальний акт відповідає закону і відповідно підстави для повернення обвинувального акту відсутні.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який підтримав подану апеляційну скаргу, думку обвинуваченої та її захисника, які заперечували проти апеляційної скарги прокурора, дослідивши матеріали кримінального провадження колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до п.5 ч.2 ст.291 КПК України обвинувальний акт має містити такі відомості: виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Відповідно до ч.1 ст.91 КПК України у кримінальному провадженні, зокрема, підлягають доказуванню подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.

Виходячи з положень п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам статей 291 КПК України: зокрема, не містить анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Суд першої інстанції повертаючи обвинувальний акт прокурору виходив зокрема з того, що обвинувальний акт не відповідає вимогам ст. 291 КПК України, оскільки є певна невідповідність фактичних обставин кваліфікації дій обвинуваченої, зокрема в частині викладу об`єктивної сторони відповідного складу злочину, також на думку суду у справі не визначений потерпілий.

В той же час, в силу ст. ст. 338, 339, 340 КПК України прокурор уповноважений змінити обвинувачення, висунути додаткове обвинувачення або відмовитись підтримувати державне обвинувачення.

Якщо, встановивши наявність фактичних обставин, що мають істотне значення для кримінального провадження, прокурор не вчинить вказані процесуальні дії, то суд, здійснивши судовий розгляд, повинен в нарадчій кімнаті дати відповідну юридичну оцінку дослідженим доказам і вирішити питання, передбачені кримінальним процесуальним законом.

При цьому, якщо суд дійде до висновків, що не має місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується особа чи це діяння не містить складу злочину, в якому вона обвинувачувалась, а перекваліфікація дій особи неможлива, виходячи з меж судового розгляду, або не підтверджується вина обвинуваченого, то суд зобов`язаний прийняти рішення у відповідності до ч. 1 ст. 373 КПК України.

Однак, до таких висновків суд може дійти тільки після проведення в повному обсязі судового розгляду з дослідження всіх доказів кримінального провадження, що не передбачено на стадії підготовчого провадження, тому висновки суду щодо наявності або відсутності певних кваліфікуючих ознак інкримінованого злочину чи достатності фактичних обставин для складу злочину, на даному етапі є передчасними.

В той же час суд першої інстанції, не здійснюючи судового розгляду та не досліджуючи докази, зібрані у кримінальному провадженні, в ухвалі увійшов в обговорення тих питань, які не вирішуються на даному етапі кримінального провадження, зокрема питань, пов`язаних з об`ємом обвинувачення, наявності ознак складу злочину, зокрема об`єктивної сторони злочину.

Посилання в ухвалі на те, що фактичні обставини справи викладені поверхово з використанням абстрактних юридичних формулювань, не приймаються колегією суддів, оскільки до таких висновків суд може прийти виключно за результатами судового розгляду по суті.

Крім того зі змісту обвинувального акту вбачається, що прокурором повністю дотриманні вимоги п.5 ч.2 ст.291 КПК України, так як обвинувальний акт містить чітку його структуру, а саме формулювання обвинувачення, виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, із зазначенням місця, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини, а також правову кваліфікацію кримінального правопорушення, а тому колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції про недотримання прокурором в цій частині вимог кримінального процесуального закону є необґрунтованими.

При цьому в обвинувальному акті міститься посилання на потерпілого (арк. 7). та зазначено що відповідно до ч.7 ст. 55 КПК України потерпілим є Держава в особі Департаменту будівництва та шляхового господарства Харківської міської ради.

Таким чином обвинувальний акт відповідає вимогам ст. 291 КПК України і підстав для його повернення прокурору, колегія суддів не вбачає.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що підстави, на які посилається суд першої інстанції при поверненні обвинувального акту прокурору не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, а тому доводи апеляційної скарги про безпідставність повернення обвинувального акту прокурору є слушними та підлягають задоволенню.

Апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню, оскільки колегія суддів не має процесуальних повноважень приймати рішення щодо визначення складу суду в суді першої інстанції, який має здійснювати розгляд обвинувального акту по суті.

Керуючись ст.ст.404,405, 407,408, 409, 411, 419 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора - задовольнити частково.

ухвалу Московського районного суду міста Харкова від 14 лютого 2022 року у відношенні ОСОБА_8 - скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді