Справа 367/2562/19 Головуючий в І інстанції - ОСОБА_1
Провадження 11-кп/824/1862/2022 Доповідач в суді ІІ інстанції ? ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

14 листопада 2022 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі суддів:

ОСОБА_2 (головуючий), ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 на ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 16 грудня 2021 року, -

в с т а н о в и л а :

Ухвалою колегії суддів Ірпінського міського суду Київської області від 16 грудня 2021 року ОСОБА_6 , обвинуваченому у вчиненні злочину, передбаченого ч.5 ст.186 КК України, продовжено строк тримання під вартою на шістдесят днів до 13.02.2022 року включно.

Своє рішення колегія суддів місцевого суду обґрунтувала наявністю ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, які існували на час обрання запобіжного заходу та на даний час не припинили свого існування, зокрема продовжує існувати ризик щодо можливості переховування обвинуваченого від суду, зважаючи на тяжкість покарання, яке йому загрожує у разі доведення його вини. Крім того, продовжує існувати ризик впливу на свідків, оскільки вказаних осіб ще не допитано у судовому засіданні. Також існує ризик щодо можливого вчинення обвинуваченим іншого кримінального правопорушення, враховуючи те, що ОСОБА_6 раніше неодноразово судимий.

В апеляційній скарзі обвинуваченого ОСОБА_6 вказано на незаконність ухваленого рішення. Апелянт, привівши положення кримінального процесуального кодексу України, які визначають завдання кримінального провадження, а також регламентують підстави та порядок продовження строку дії запобіжного заходу, звернув увагу на необґрунтованість підозри та недопустимість доказів, якими обґрунтовувалось клопотання прокурора. Крім цього, звернув увагу на те, що жодного доказу на підтвердження заявлених у клопотанні ризиків, передбачених ст.177 КПК України, прокурор суду не представив. Подане клопотання, на переконання ОСОБА_6 є необґрунтованим і немотивованим, фактично ґрунтується на загальних формулюваннях, не підкріплених фактичними обставинами кримінального провадження та доказами. Розглянувши клопотання прокурора, суд фактично вийшов за межі своїх повноважень, перейнявши не притаманні для себе функції державного обвинувачення. Просив ухвалу колегії суддів скасувати та застосувати щодо нього запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту або застави.

У ході провадження у суді апеляційної інстанції ОСОБА_6 неодноразово відмовлявся брати участь у розгляді поданої ним скарги в режимі відеоконференцзв`язку, у зв`язку із чим колегія суддів вважала за можливе провести апеляційний розгляд відповідно до положень ч.4 ст.4221 КПК України без участі сторін.

Вислухавши доповідь судді апеляційного суду, вивчивши матеріали судового провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги з огляду на таке.

Колегія суддів зважає на те, що питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого було вирішене на стадії судового провадження. Тобто це питання вирішувалось на стадії яка унеможливлює перевірку обґрунтованості підозри, оскільки остання перестала існувати і на заміну якої висунуте обвинувачення. При цьому, колегія суддів звертає увагу на те, що судовими інстанціями на стадії досудового розслідування неодноразово визнавалась обґрунтованість підозри, що давало підстави для ухвалення як рішення про застосування щодо обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою, так і під час продовження строку тримання під вартою. Відповідні ухвали слідчих суддів не були змінені чи скасовані. Обґрунтованість обвинувачення перевіряється судом який здійснює судовий розгляд на підставі обвинувального акту шляхом дослідження наданих сторонами кримінального провадження доказів. Таким чином, при вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою на стадії судового провадження та при перевірці відповідного рішення судом апеляційної інстанції, вирішальним є з`ясування питання про наявність ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України.

Оцінюючи рішення суду першої інстанції про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 колегія суддів звертає увагу на те, що судом першої інстанції при вирішенні зазначеного вище питання були враховані тяжкість вчиненого злочину, суворість покарання, яке загрожує обвинуваченому у випадку доведеності його вини у вчиненні інкримінованого йому злочину. Ці обставини привели суд першої інстанції до обґрунтованого переконання про наявність ризику того, що обвинувачений, перебуваючи на волі, може переховуватись від суду. У зв`язку із цим, суд першої інстанції із підстав, передбачених законом ухвалив рішення про продовження строку тримання обвинуваченого під вартою, належним чином його мотивувавши. Ухвалене судом першої інстанції рішення відповідає засадам законності, обґрунтованості та вмотивованості, із цим рішенням колегія суддів погоджується у повному обсязі.

Апеляційна скарга ОСОБА_6 не містить доводів, які би указували на незаконність та не обґрунтованість ухвали суду першої інстанції.

Так, висновок суду першої інстанції про доведеність ризику переховування обвинуваченого від суду ґрунтується на даних про особу обвинуваченого із урахуванням тяжкості та обставин вчинення злочину. Матеріали кримінального провадження не містять даних про наявність у обвинуваченого соціальних зв`язків такої міцності, які можуть запобігти ризику переховування обвинуваченого від суду. Із урахуванням тяжкості вчиненого злочину та обставин його вчинення, кількості процесуальних дій, необхідних для проведення розслідування та судового розгляду сумарний строк протягом якого обвинувачений тримається під вартою не можливо визнати таким, який відповідає критерію надмірності. Окрім того, колегія суддів звертає увагу на те, що є доведеним існування ризику ухилення обвинуваченого від суду. В умовах суспільно-політичної обстановки у державі, введення воєнного стану та існування непідконтрольних державі територій ступінь ризику ухилення обвинуваченого від суду є надзвичайно високим, а існування цього ризику достатнім для продовження строку тримання обвинуваченого під вартою.

Наведене указує на необґрунтованість доводів апеляційної скарги та відсутність підстав для її задоволення.

Ухвала Ірпінського міського суду Київської області від 16 грудня 2021 року про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 відповідає вимогам закону, підстав для її скасування чи зміни колегія суддів не знаходить у зв`язку із чим залишає ухвалу без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419, 4221 КПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 16 грудня 2021 року про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 до 13.02.2022 року включно - залишити без зміни.

Ухвала у касаційному порядку оскарженню не підлягає.

СУДДІ

_________________ ______________________ _____________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_7