Справа № 344/230/23
Провадження № 1-кп/344/595/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2023 року м.Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Івано-Франківську матеріали кримінального провадження з обвинувальним актом щодо:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Бортники Тлумацького району Івано-Франківської області, жителя АДРЕСА_1 , одруженого, непрацюючого, українця, громадянина України, раніше не судимого,

якому повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

Обвинувачений ОСОБА_5 вчинив дезертирство, тобто нез`явлення на службу з метою ухилитися від військової служби, вчинене в умовах воєнного стану.

Кримінальне правопорушення скоєно за наступних обставин.

Відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 року №69/2022, солдата ОСОБА_5 , який прибув із ІНФОРМАЦІЯ_2 для проходження військової служби за призовом під час мобілізації 01.03.2022 року призначено на посаду старшого навідника гранатометного відділення взводу вогневої підтримки гірсько-штурмової роти військової частини НОМЕР_1 .

Згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 01.03.2022 року №51, солдат ОСОБА_5 зарахований до списків особового складу та на всі види забезпечення даної військової частини.

Згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 19.09.2022 року №59-РС солдата ОСОБА_5 призначено на посаду стільця-снайпера гірсько-штурмового відділення гірсько-штурмового взводу гірсько-штурмової роти військової частини НОМЕР_1 .

Відповідно до ст. 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності, шанування її державних символів є обов`язком громадян України.

Проходячи військову службу у вищевказаній військовій частині, солдат ОСОБА_5 відповідно до вимог ст.ст. 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних сил України повинен був свято і беззаперечно дотримуватися Конституції України і Законів України, Військової присяги, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, дорожити честю і гідністю військовослужбовця, берегти військову честь і поважати гідність інших людей, не допускати негідних вчинків, виконувати свої службові обов`язки, які визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою, та дотримуватися вимог статутів Збройних Сил України.

Згідно п.п. 1-4 ч. 4 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язок військової служби на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять) чи поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його направлено туди за наказом відповідного командира (начальника).

Згідно Указу Президента України №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», воєнний стан в Україні запроваджено із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб та в подальшому продовжено по теперішній час. Таке рішення було ухвалено у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України та на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану».

Згідно ст. 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Про введення в дію воєнного стану солдату ОСОБА_5 достеменно було відомо, оскільки Указ Президента України №64/2022 оголошено за допомогою засобів масової інформації та доведено до населення України.

Однак, 24.09.2022 року об 08 год. 30 хв. солдат ОСОБА_5 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, проходячи військову службу за призовом під час мобілізації, з метою ухилитися від виконання обов`язків військової служби, без поважних причин, в умовах воєнного стану, не з`явився на службу до розташування військової частини НОМЕР_1 , за адресою: АДРЕСА_2 , та перебував за місцем постійного проживання у АДРЕСА_3 , приховуючи свою належність до Збройних Сил України, не повідомляючи про себе органам військового управління та правоохоронним органам, як про військовослужбовця, який не з`явився на службу до військової частини.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину визнав повністю, послідовно та в повній мірі розказав суду згадані вище обставини вчиненого ним кримінального правопорушення, зокрема зазначив, що дійсно 24.09.2022 року об 08 год. 30 хв., в умовах воєнного стану, не з`явився на службу до розташування військової частини НОМЕР_1 , що за адресою: АДРЕСА_2 , та перебував за місцем постійного проживання у АДРЕСА_3 у зв`язку з погіршенням стану здоров`я через травму, яку він отримав під час бойових дій. Обвинувачений у вчиненому щиро розкаявся, просив суд суворо його не карати.

Дослідження фактичних обставин справи було обмежено допитом обвинуваченого.

Відповідно до вимог ст.349 КПК України, суд, визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким з учасників процесу не оспорюються. При цьому судом встановлено, що учасники процесу правильно розуміють зміст згаданих обставин, у суду немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також судом було роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Таким чином, суд приходить до висновку, що дії обвинуваченого ОСОБА_5 слід кваліфікувати за ч.4 ст. 408 КК України, оскільки він вчинив дезертирство, тобто нез`явлення на службу з метою ухилитися від військової служби, вчинене в умовах воєнного стану.

При призначенні обвинуваченому покарання суд враховує ступінь тяжкості вчинення кримінального правопорушення, особу винного, а саме те, що обвинувачений вперше притягується до кримінальної відповідальності, виключно негативно ставиться до вчиненного, позитивно характеризується за місцем проживання.

При призначенні обвинуваченому покарання, суд також виходить з вимог ст.50 КК України, відповідно до якої покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Відповідно до ст.65 КК України, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень. Підстави для призначення більш м`якого покарання, ніж це передбачено відповідною статтею Особливої частини цього Кодексу за вчинене кримінальне правопорушення, визначаються статтею 69 цього Кодексу.

До обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд відносить повне визнання вини, його щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, обвинувачений вперше притягується до кримінальної відповідальності, має незадовільний стан здоров`я, відповідно до висновку військово-лікарської комісії є обмежено придатним до військової служби, також обвинувачений є учасником бойових дій.

Обставин, що обтяжують обвинуваченому ОСОБА_5 покарання судом не встановлено.

Сукупність наведених вище декількох обставин, що пом`якшують покарання, зокрема повне визнання вини обвинуваченим, щире каяття у вчиненому, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, незадовільний стан здоров`я обвинуваченого, який є учасником бойових дій, що істотно знижують ступінь суспільної небезпечності вчиненого кримінального правопорушення, дають підставу суду для пом`якшення покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , і відповідно до ч.1 ст.69 КК України (в редакції від 29.12.2022 року), призначення основного покарання у виді позбавлення волі нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ч.4 ст. 408 КК України. Суд вважає, що саме покарання у виді позбавлення волі буде необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових злочинів.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.368, 370, 374, 375 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України, та з застосуванням ч.1 ст.69 КК України (в редакції від 29.12.2022 року), призначити покарання у виді позбавлення волі на строк один рік.

Строк відбуття покарання обвинуваченому ОСОБА_5 рахувати з моменту затримання.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Вирок може бути оскаржено до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, шляхом подачі апеляційної скарги через Івано-Франківський міський суд.

Суддя ОСОБА_1