Справа № 375/331/23
Провадження № 1-кп/375/57/23

В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 березня 2023 року смт. Рокитне

Рокитнянський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду смт. Рокитне кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000232 від 20.01.2023 року за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Телешівка Рокитнянського району Київської області, громадянина України, з неповною середньою освітою, працюючого без офіційного працевлаштування трактористом, розлученого, який на утриманні малолітніх або неповнолітніх дітей не має, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України,

ВСТАНОВИВ:

19.01.2023 року близько 22 години, в період дії воєнного стану, під час несення служби на патрулюванні в групі реагування патрульної поліції відділення поліції № 1 Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області у складі поліцейських ОСОБА_6 і ОСОБА_7 на службовому автомобілі марки «Шкода Рапід» д.н.з. НОМЕР_1 на підставі ст.35 ЗУ «Про національну поліцію» на проїзній частині дороги по вул. Шевченка біля будинку № 27 у с. Бакумівка Білоцерківського району Київської області, працівниками поліції був зупинений мопед марки «Хонда Діо» без номерних знаків, за кермом якого перебував ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . В ході перевірки документів у ОСОБА_4 працівниками поліції виявлено ознаки алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння пальців рук, почервоніння очей. ОСОБА_4 працівниками поліції запропоновано пройти тест на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою приладу «Драгер», результат тесту склав 1,65% проміле, що свідчило про наявність у діях ОСОБА_4 порушень вимог п. 2.9А «Правил дорожнього руху», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, відповідно до якого: «водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння». Після цього, працівниками поліції відділення поліції № 1 Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області розпочато складання протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_4 за ч.1 ст. 130 КУпАП.

В той же день, через деякий час, приблизно о 23 год. 00 хв., за адресою вказаною вище, ОСОБА_4 , діючи з прямим умислом, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, з метою уникнення відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, розраховуючи на можливість не складання працівниками поліції щодо нього постанови про адміністративне правопорушення, тобто на невчинення дії з використанням влади, реалізовуючи раптово виниклий намір, спрямований на надання неправомірної вигоди, запропонував інспектору СРПП відділення поліції №1 Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області ОСОБА_6 та поліцейському СРПП відділення поліції № 1 Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області ОСОБА_7 , які є службовими особами органів Національної поліції України, прийняти від нього неправомірну вигоду у вигляді грошових коштів у розмірі 1 000 грн. за не вчинення дій з використанням наданої їм влади щодо притягнення ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності. Працівники поліції відмовились та повідомили ОСОБА_4 про те, що вказані дії є наданням неправомірної вигоди, за що передбачено кримінальну відповідальність. Проте ОСОБА_4 після цього, не звертаючи увагу на попередження та роз`яснення поліцейськими про кримінальну відповідальність за надання неправомірної вигоди службовим особам, продовжуючи свій злочинний намір, розуміючи незаконність своїх дій та достовірно знаючи про кримінальну відповідальність за надання неправомірної вигоди службовій особі, надав неправомірну вигоду працівникам поліції відділення поліції № 1 Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області у виді грошових коштів у сумі 1 000 грн., поклавши зазначені грошові кошти на водійське сидіння службового автомобіля «Шкода Рапід».

Таким чином, вказані дії ОСОБА_4 згідно з обвинувальним актом кваліфіковано за ч. 1 ст. 369 КК України, а саме у наданні службовій особі неправомірної вигоди за невчинення службовою особою в інтересах того, хто пропонує таку вигоду будь-якої дії з використанням наданої їй службового становища.

Між прокурором начальником Рокитнянського відділу Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 , за участю захисника ОСОБА_5 10 лютого 2023 року укладена угода про визнання винуватості.

Відповідно п. 2 угоди ОСОБА_4 під час досудового розслідування повністю визнав свою вину у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України, та зобов`язується беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри у судовому провадженні.

Сторонами узгоджено, що при затвердженні угоди про визнання винуватості обвинуваченому ОСОБА_4 буде призначено покарання за ч. 1 ст. 369 КК України у виді штрафу у розмірі одна тисяча неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчиненні інкримінованого йому проступку визнав повністю. Зазначив, що він цілком розуміє характер обвинувачення, яке йому пред`явлено. Визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України в повному обсязі, визнав фактичні обставини справи, встановлені під час досудового розслідування. Додав, що більше так не повториться. Крім того зазначив, що він розуміє надані йому законом права, визначені ч. 4 ст. 474 КПК України, розуміє наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, визначені ст. 473 КПК України, наслідки її не виконання, передбачені ст. 476 КПК України. Пояснив, що здатний реально виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання. Просив затвердити угоду про визнання винуватості, яку уклав добровільно в присутності захисника та призначити узгоджене покарання.

Захисник обвинуваченого - адвокат ОСОБА_5 у судовому засіданні вважав, що при укладенні угоди про визнання винуватості дотримані вимоги закону, просив угоду про визнання винуватості затвердити і призначити ОСОБА_4 узгоджене в угоді покарання.

Прокурор в судовому засіданні вважав, що при укладенні угоди про визнання винуватості дотримані вимоги КПК України та КК України, просив угоду про визнання винуватості затвердити і призначити обвинуваченому узгоджене в угоді покарання. В угоді передбачені наслідки її укладення, затвердження та невиконання, які роз`яснені обвинуваченому. Тиску на обвинуваченого не було, угода укладена добровільно.

Заслухавши доводи сторін кримінального провадження, після роз`яснення сторонам наслідків укладення угоди, які передбачені ч. 4 ст. 474 КПК України та виконання вимоги п. п. 6, 7 вказаної статті, перевіривши умови укладання угоди про визнання винуватості, відповідність угоди за змістом вимогам процесуального законодавства, роз`яснивши та з`ясувавши у обвинувачуваного про повне розуміння ним його процесуальних прав, добровільності та відсутності будь-яких обставин, які примусили його погодитися на підписання угоди про визнання винуватості, характеру висунутого ОСОБА_4 обвинувачення, виду і розміру покарання та наслідки постановлення вироку на підставі угоди про визнання винуватості, суд дійшов висновку про те, що у даному провадженні можливо затвердити надану угоду про визнання винуватості з наступних підстав.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно з п. 1 ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 КК України надання неправомірної вигоди за вчинення чи невчинення службовою особою в інтересах того, хто пропонує, обіцяє чи надає таку вигоду, чи в інтересах третьої особи будь-якої дії з використанням наданої їй влади чи службового становища - карається штрафом від однієї тисячі до чотирьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або обмеженням волі на строк від двох до чотирьох років, або позбавленням волі на той самий строк.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України, яке згідно з ч. 4 ст.12 КК України є нетяжким злочином, а тому відповідно до положень п. 1 ч. 4 ст. 469 КПК України між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_4 , за участі захисника, може бути укладено угоду про визнання винуватості.

Після виконання вимог ст. 474 КПК України, перевіривши угоду на її відповідність нормам КПК, КК України та інших законів, суд встановив, що угода відповідає вимогам закону та не суперечить нічим інтересам, сторони правильно розуміють наслідки укладеної угоди.

Відповідно до п. 1 ст. 475 КПК України якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

Таким чином, судом встановлено, що укладена між прокурором та обвинуваченим, за участю захисника, 10 лютого 2023 року угода відповідає вимогам КПК України, дії обвинуваченого ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 369 Кримінального Кодексу України кваліфіковано правильно, умови угоди не суперечать інтересам суспільства і не порушуються права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, угода укладена добровільно та не є наслідком застосування насильства, примусу або погроз. Сторони кримінального провадження розуміють наслідки затвердження даної угоди, щодо обмежень в частині оскарження вироку. Обвинувачений свою провину визнає повністю, зазначив, що може виконати взяті на себе за угодою зобов`язання, фактичні підстави для визнання винуватості наявні, узгоджена міра покарання відповідає загальним засадам призначення покарання, визначених ст. 65 КК України, отже суд дійшов висновку, що укладену угоду про визнання винуватості від 10 лютого 2023 року слід затвердити та призначити обвинуваченому покарання передбачене угодою.

Так, при призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, відомості про особу обвинуваченого.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 судом не встановлено.

При дослідженні особи обвинуваченого встановлено, що він раніше не судимий, на обліку у лікаря психіатра не знаходиться, не перебуває на обліку у лікаря нарколога, за місцем проживання характеризується позитивно.

Таким чином, узгоджена міра покарання для обвинуваченого за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України, у виді штрафу у розмірі одна тисяча неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень, є достатньою для його виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, відповідає загальним засадам призначення покарання.

За таких обставин, судом враховано, що ОСОБА_4 , вчинив інкриміноване йому правопорушення вперше, критично ставиться до скоєного, має постійне місце проживання, на обліку у лікаря психіатра не знаходиться, не перебуває на обліку у лікаря нарколога, за місцем проживання характеризується позитивно, наявність обставини, що пом`якшує покарання щире каятті, та відсутність обставин, що обтяжують покарання, суд вважає за необхідне визначити йому міру покарання в межах санкції ч. 1 ст. 369 КК України.

На підставі наведеного, суд вважає, що укладена угода між прокурором та обвинуваченим за участю захисника відповідає вимогам закону і не порушує законних прав та інтересів сторін та інших осіб.

Кримінальним правопорушенням матеріальної шкоди не завдано.

Витрати, пов`язані із залученням експертів відсутні.

Питання речових доказів у кримінальному проваджені слід вирішити відповідно до положень ст. 100 КПК України.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 не обирався і на теперішній час відсутні підстави для його обрання.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 118, 124, 373, 374, 394, 424, 468, 469, 472-476 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 10 лютого 2023 року між прокурором начальником Рокитнянського відділу Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 за участю захисника ОСОБА_5 .

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України та призначити йому узгоджене покарання у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 копійок.

Речові докази: дві купюри номіналом по 500 (п`ятсот) гривень серії АМ 2274282 та АЗ 5633584, які поміщені в сейф-пакет № 1290769 та зберігаються в матеріалах кримінального провадження у Рокитнянському відділі Білоцерківської окружної прокуратури Київської області конфіскувати в дохід держави.

Вирок може бути оскаржений з підстав передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України до Київського апеляційного суду через Рокитнянський районний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити учасникам судового провадження.

Суддя ОСОБА_1