Справа № 481/592/23
Провадж.№ 1-кс/481/340/2023
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.03.2023 року слідчий суддя Новобузького районного суду Миколаївської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Новий Буг клопотання начальника Новобузького відділу Баштанської окружної прокуратури ОСОБА_3 , на підставі матеріалів кримінального провадження внесеного до ЄРДР за №0000037 від 19.03.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.358 КК України, про арешт майна,

В С Т А Н О В И В:

20.03.2023 року до Новобузького районного суду Миколаївської області звернувся з клопотанням про арешт майна начальник Новобузького відділу Баштанської окружної прокуратури ОСОБА_3 , в обґрунтування якого вказала, що 18.03.2023 року до чергової частини ВП № 1 Баштанського РВП ГУНП в Миколаївській області надійшов рапорт від співробітника СРПП №1 ВП № 1 Баштанського РВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_4 про те, що 18.03.2023 року під час патрулювання по вулиці Миру в смт. Казанка Баштанського району Миколаївської області ним було зупинено транспортний засіб моторолер марки «ALPHA» під керуванням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який керував незареєстрованим у встановленому порядку транспортним засобом та без права керування транспортним засобом, чим порушив п.п. 2.9 та п.п. 2.1 ПДР України. Враховуючи викладене, цього ж дня відносно ОСОБА_5 винесено адміністративну постанову про накладення адміністративного стягнення за ч.6 ст.121, ч.2 ст. 126 КУпАП. Під час складання даних адміністративних матеріалів та в ході звірки з базою ІПНП Police, виявлено ознаки підроблення посвідчення водія НОМЕР_1 , а саме, розбіжності у серії та номері посвідчення, що надав ОСОБА_5 , яке видане на ім`я іншої особи.

18.03.2023 року під час огляду місця події кімнати приймання громадян ВП №1 Баштанського РВП ГУНП в Миколаївській області, що розташована за адресою: вул. Миру, 196, смт. Казанка, Баштанського району, Миколаївської області, ОСОБА_5 добровільно надав посвідчення водія серії НОМЕР_1 , видане 11.06.2022 року ТСЦ 8042, на його ім`я, яке оглянуто та упаковано до пакету № 1 та вилучено до СПД №1 ВП № 1 Баштанського РВП ГУНП в Миколаївській області.

За даним фактом розпочато кримінальне провадження, внесене 19.03.2023 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000037 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.358 КК України.

Вилучене майно, за постановою дізнавача сектору дізнання ВП № 1 Баштанського РВП ГУНП в Миколаївській області лейтенанта поліції ОСОБА_6 від 19.03.2023 року визнане речовим доказом та долучено до матеріалів кримінального провадження №0000037 від 19.03.2023 року.

Враховуючи те, що вищевказані речі можуть мати значення для встановлення всіх обставин вчиненого кримінального правопорушення, могли зберегти на собі сліди вчиненого кримінального правопорушення, з метою схоронності, запобігання можливості приховування або знищення вказаного майна, прокурор вважає за необхідне накласти арешт на зазначене майно.

В судове засідання прокурор ОСОБА_3 та володілець майна ОСОБА_5 не зявились, були належним чином повідомлені про час і місце його проведення. Прокурор ОСОБА_3 подала заяву про розгляд клопотання в її відсутність та просила його задовольнити, з підстав, викладених у ньому.

Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя вважає, що воно обґрунтоване і підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Згідно з п.7 ч.2 ст.131 КПК України, арешт майна є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження.

У відповідності до п.1 ч.3 ст.132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведене, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування та знищення.

Згідно із п.1 ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів. Відповідно до ч.3 зазначеної статті, в цьому випадку арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

При цьому, підстави для накладення арешту з іншою метою, окрім тих, що закріплені в ч.2 ст.170 КПК України, чинний кримінальний процесуальний кодекс України не передбачає.

Частиною 2 статті 173 КПК України передбачено перелік обставин, які підлягають врахуванню при вирішенні питання про арешт майна, в тому числі, якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу, врахуванню підлягає: 1) правова підстава для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні; 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Таким чином, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, відповідно до вимог ч.2 ст.173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна і можливість використання майна, як доказу у кримінальному провадженні.

Крім того, згідно з нормами Глав 10 та 17 КПК України, правові підстави, з яких слідчим (прокурором) вноситься клопотання про накладення арешту та, відповідно, накладається арешт слідчим суддею, мають співвідноситися з обставинами кримінального провадження.

Диспозиція ч.4 ст.358 КК України передбачає використання завідомо підробленого документа.

Як вбачається з матеріалів клопотання в провадженні ВП №1 Баштанського РВП ГУНП в Миколаївській області перебуває кримінальне провадження №0000037 відомості про яке внесені 19.03.2023 року до ЄРДР за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.358 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 18.03.2023 року до чергової частини ВП № 1 Баштанського РВП ГУНП в Миколаївській області надійшов рапорт від співробітника СРПП №1 ВП № 1 Баштанського РВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_4 про те, що 18.03.2023 року під час патрулювання по вулиці Миру в смт. Казанка Баштанського району Миколаївської області ним було зупинено транспортний засіб моторолер марки «ALPHA» під керуванням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який керував незареєстрованим у встановленому порядку транспортним засобом та без права керування транспортним засобом, чим порушив п.п. 2.9 та п.п. 2.1 ПДР України. Враховуючи викладене, цього ж дня відносно ОСОБА_5 винесено адміністративну постанову про накладення адміністративного стягнення за ч.6 ст.121, ч.2 ст. 126 КУпАП. Під час складання даних адміністративних матеріалів та в ході звірки з базою ІПНП Police, виявлено ознаки підроблення посвідчення водія НОМЕР_1 , а саме, розбіжності у серії та номері посвідчення, що надав ОСОБА_5 , яке видане на ім`я іншої особи. 18.03.2023 року під час огляду місця події кімнати приймання громадян ВП №1 Баштанського РВП ГУНП в Миколаївській області, що розташована за адресою: вул. Миру, 196, смт. Казанка, Баштанського району, Миколаївської області, ОСОБА_5 добровільно надав посвідчення водія серії НОМЕР_1 , видане 11.06.2022 року ТСЦ 8042, на його ім`я, яке оглянуто та упаковано до пакету № 1 та вилучено до СПД №1 ВП № 1 Баштанського РВП ГУНП в Миколаївській області.

Вищевказане посвідчення водія визнано речовим доказом за постановою дізнавача сектору дізнання ВП № 1 Баштанського РВП ГУНП в Миколаївській області лейтенанта поліції ОСОБА_6 від 19.03.2023 року.

Досудовим розслідуванням встановлено, що вилучене посвідчення водія на ім`я ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , серії НОМЕР_1 , має значення речового доказу, є знаряддям та предметом вчинення кримінального правопорушення.

Прокурор звернувся до суду з клопотанням про арешт вказаного майна з дотриманням строків, встановлених ч. 5 ст.171 КПК України

До клопотання прокурором додано: витяг з ЄРДР №0000037 від 19.03.2023 року, з якого убачається, що 19.03.2023 року було зареєстровано кримінальне провадження з попередньою правовою кваліфікацією кримінального правопорушення за ознаками, передбаченими ч.4 ст.358 КК України; рапорт помічника чергового ВП № 1 Баштанського РВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_7 від 18.03.2023 року, рапорт поліцейського з РПП СПД № 1 ВП №1 Баштанського РВП ГУНП в Миколаївській області сержанта поліції ОСОБА_4 від 18.03.2023 року, копію постанови серії БАБ № 134648 від 18.03.2023 року, заяву ОСОБА_5 від 18.03.2023 року, протокол огляду місця події від 18.03.2023 року та таблицю зображення до протоколу, копію посвідчення водія на ім`я ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , серії НОМЕР_1 від 11.06.2022 року, письмові пояснення ОСОБА_5 від 18.03.2023 року, протокол допиту свідка ОСОБА_4 від 19.03.2023 року, протокол допиту свідка ОСОБА_8 від 19.03.2023 року.

Під час розгляду клопотання встановлено, що посвідчення водія видане на ім`я ОСОБА_5 .

Слідчий суддя погоджується з думкою прокурора, що зазначене в клопотанні майно, підпадає під ознаки майна, передбаченого статтею 98 КПК України, відповідно до тієї фабули, яка зазначена у витягу з ЄРДР у вказаному кримінальному проваджені і ці обставини доведено прокурором доданими до клопотання доказами, а відтак існують реальні підстави для накладення арешту на це майно, яке вилучене за результатами огляду місця події від 18.03.2023 року, з метою збереження такого і використання його в якості доказу у кримінальному провадженні.

Разом з тим, необхідно зазначити, що на цьому етапі кримінального провадження слідчий суддя не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення фактичних обставин вчиненого кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що надані суду матеріали є достатніми для застосування в рамках даного кримінального провадження заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких є арешт майна.

Також, слідчий суддя, встановив, що є достатні підстави вважати, що майно, на яке прокурор просить накласти арешт, відповідає вимогам ч.2 ст.170 КПК України, а тому потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи власника (володільця) майна, про які йдеться в клопотанні прокурора.

Отже, слідчий суддя, перевіривши вище зазначене майно, на яке прокурор просить накласти арешт і його відношення до матеріалів кримінального провадження, прийшов до висновку про наявність правових підстав для задоволення клопотання прокурора та накладення арешту на вказане майно у вигляді заборони користування та розпорядження ним, оскільки у даному кримінальному провадженні є всі підстави вважати наявність існування ризиків, передбачених ч.11 ст.170 КПК України.

Керуючись ст.ст. 98,170-173 КПК України, слідчий суддя

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання начальника Новобузького відділу Баштанської окружної прокуратури ОСОБА_3 про накладення арешту на майно, задовольнити.

Накласти арешт у вигляді заборони користування, розпорядження майном, вилученим 18.03.2023 року під час огляду місця події, а саме кімнати приймання громадян ВП №1 Баштанського РВП ГУНП в Миколаївській області, що розташована за адресою: вул. Миру, 196, смт. Казанка, Баштанського району, Миколаївської області, в рамках кримінального провадження №0000037 від 19.03.2023 року, а саме посвідчення водія серії НОМЕР_1 видане 11.06.2022 року ТСЦ 8042 на ім`я ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Відповідно ч.1 ст.174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, його захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Слідчий суддя ОСОБА_1