ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/1782/22 Справа № 202/7257/22 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2022 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді-доповідача ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_5
прокурора (в режимі відеоконференції) ОСОБА_6
захисника ОСОБА_7
підозрюваного ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку дистанційного судового провадження в режимі відеоконференції матеріали за апеляційною скаргою прокурора Маріупольської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері об`єднаних сил ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 20 жовтня 2022 року про відмову в застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Енергодара Запорізької області, громадянина України, який має малолітню дитину 2017 року народження, є військовослужбовцем Збройних Сил України за мобілізацією військової частини НОМЕР_1 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 402 КК України,
ВСТАНОВИЛА:
Ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 20 жовтня 2022 року
Рішення суду обґрунтовано у задоволенні клопотання слідчого про застосування відносно ОСОБА_8 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України, запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою було відмовлено.
На підставі ч. 3 ст. 194 КПК України зобов`язано підозрюваного ОСОБА_8 прибувати за кожною вимогою слідчого, прокурора, суду (слідчого судді).
тим, що на цьому етапі досудового розслідування обґрунтованість підозри ОСОБА_8 у вчиненні вищевказаного кримінального правопорушення підтверджується актом службового розслідування та наказом командира військової частини НОМЕР_2 від 22.08.2022 року за результатами такого службового розслідування, яке проводилося за фактом залишення бойових позицій військовослужбовцями військової частини НОМЕР_2 , серед яких був солдат ОСОБА_8 , а також протоколом допиту свідка ОСОБА_10 , згідно з показами якого ним як командиром 1-ї стрілецької роти було повідомлено особовому складу, що за вказівкою командування частини наступного дня вони мають вийти для виконання бойового завдання в район населеного пункту Піски, однак військовослужбовці залишили місце дислокації, що в цілому узгоджується з протоколами допиту свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 .
Отже, незалежно від подальшої доведеності підозри чи правової кваліфікації інкримінованого ОСОБА_8 діяння, сукупність досліджених в судовому засіданні доказів свідчить, що він дійсно може бути причетним до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України, так як з матеріалів клопотання слідчого вбачається, що, незважаючи на наказ командира, він не висунувся до населеного пункту Піски Донецької області.
Разом з тим, слідчий суддя вважає, що прокурором у судовому засіданні не доведено наявність ризиків, передбачених частиною 1 статті 177 КПК України. Свої доводи слідчий та прокурор обґрунтували тим, що ОСОБА_8 є мешканцем іншої області, підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 10 років, усвідомлюючи можливість засудження до тривалого терміну позбавлення волі, може втекти, залишити військову частину або місце несення служби, іншим чином ухилитися від військової служби. Крім того, проходячи разом зі свідками військову службу та маючи навики користування вогнепальною зброєю, він може їм погрожувати.
Слідчий суддя взяв до уваги, що службове розслідування за фактом залишення військовослужбовцями бойових позицій проводилося та кримінальне провадження за фактом вчинення правопорушення ОСОБА_8 було розпочато ще в серпні 2022 року, і за час проходження військової служби підозрюваний інших правопорушень, окрім того, яке йому інкримінують, не вчиняв, у період з 18.08.2022 року по 06.09.2022 року знаходився на стаціонарному лікуванні, після цього був переведений із військової частини НОМЕР_2 до військової частини НОМЕР_1 . З матеріалів клопотання слідчого вбачається, що у вересні 2022 року підозрюваний звернувся до командування військової частини НОМЕР_3 з проханням надати йому відношення для проходження військової служби, яке було розглянуто позитивно. Згідно з наявною в матеріалах справи копією листа командира військової частини НОМЕР_3 від 30.09.2022 командування не заперечує проти направлення солдата ОСОБА_8 для подальшого проходження військової служби та призначення його на вакантну посаду експедитора відділення фельд`єгерського зв`язку станції фельд`єгерсько-поштового зв`язку військової частини НОМЕР_3 .
Також слідчий суддя враховує, що 14.10.2022 року підозрюваний ОСОБА_8 був нагороджений подякою командира військової частини НОМЕР_1 за сумлінне виконання службових обов`язків, особисту взірцевість, наполегливість та бездоганну службу Українському народові.
В судовому засіданні підозрюваний наполягав на тому, що він бажає нести військову службу і бути корисним, що підтверджується встановленими слідчим суддею фактичними обставинами, а саме його самостійним зверненням до командування військової частини для подальшого проходження військової служби, нагородженням його подякою командира військової частини.
Слідчий суддя взяв до уваги, що підозрюваний раніше не судимий, до кримінальної відповідальності не притягувався, має сім`ю, дитину 2017 року народження, тобто міцні соціальні зв`язки, виявляє бажання проходити військову службу, був відзначений командуванням військової частини за сумлінне виконання службових обов`язків, особисту взірцевість, бездоганну службу Українському народові.
Вказані обставини, на думку суду, спростовують заявлені слідчим та прокурором ризики незаконного впливу підозрюваного на свідків, вчинення ним нових правопорушень чи іншого перешкоджання досудовому розслідуванню, оскільки він характеризується за місцем несення військової служби виключно позитивно, інших правопорушень не вчиняв, не має доступу до речей і документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, свідки не знаходяться у його підпорядкуванні, а несення підозрюваним військової служби в іншій військовій частині взагалі виключає можливість впливу ним на свідків чи інших підозрюваних у кримінальному провадженні.
Також слідчий та прокурор не навели доказів реальної можливості незаконного впливу підозрюваного на процес доказування у кримінальному провадженні, а щодо заявленого стороною обвинувачення ризику переховування підозрюваного від органу досудового розслідування, то слідчий суддя звертає увагу, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини суворість передбаченого покарання за злочин не є самостійною підставою для утримання особи під вартою.
В даному випадку слідчий суддя, крім тяжкості злочину, в якому підозрюється ОСОБА_8 , та тяжкості передбаченого законом за такий злочин покарання, також урахував міцність його соціальних зв`язків, наявність у нього родини, малолітньої дитини, яку він утримує, його постійне проживання на підконтрольній Україні території, репутацію у військовій частині, ставлення до військової служби на час розгляду клопотання, зокрема його звернення до військового командування щодо подальшого проходження військової служби, нагородження його командиром військової частини подякою за сумлінне виконання службових обов`язків, особисту взірцевість, наполегливість та бездоганну службу Українському народові.
На переконання слідчого судді, з урахуванням даних, що характеризують особу підозрюваного, об`єктивні підстави стверджувати, що без застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваний може переховуватися від органу досудового розслідування, незаконно впливати на свідків, вчинити інше правопорушення чи іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню, не доведені. Тож, незважаючи на обґрунтовану підозру у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, слідчий суддя вважає, що тримання ОСОБА_8 під вартою є невиправданим.
При цьому, незастосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в цьому конкретному випадку жодним чином не створить у суспільства, в тому числі інших військовослужбовців, враження безкарності, оскільки ґрунтується на всіх обставинах кримінального провадження та особливих позитивних даних, що характеризують особу підозрюваного, відзначених самим військовим командуванням, і не звільняє його від подальшої можливої кримінальної відповідальності в майбутньому.

В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 20.10.2022 року та постановити нову ухвалу, якою застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб в умовах гауптвахти ІНФОРМАЦІЯ_2 ( АДРЕСА_2 ) та на підставі ч. 4 ст. 184 КПК України не визначати розмір застави.
В обгрунтування своїх апеляційних вимог посилається на те, що повідомлення про підозру ОСОБА_8 складено та вручено останньому після встановлення достатніх доказів, а саме проведення допиту свідків, отримання висновку військово-лікарської комісії тощо. Особа з моменту реєстрації кримінального провадження та до 17.10.2022 не перебувала в статусі підозрюваного та не могла знати, що їй обов`язково буде вручено повідомлення про підозру, оскільки під час проведення досудового розслідування в разі отримання доказів, які б свідчили про відсутність вчинення кримінального правопорушення особою, це призвело би до закриття кримінального провадження. Тому той факт, що реєстрація кримінального провадження № 0000886 відбулась 10.08.2022, а повідомлення про підозру ОСОБА_8 відбулось 17.10.2022, не пов`язане між собою. На думку прокурора, доводи слідчого судді про те, що на протязі більше двох місяців підозрюваний не вчиняв спроби переховування від органів досудового розслідування, впливу на свідків у кримінальному провадженні та фактів вчинення інших кримінальних правопорушень є необгрунтованими, оскільки статусу підозрюваного ОСОБА_8 набув лише 17.10.2022.
Також апелянт зазначає, що згідно з поясненнями ОСОБА_8 , після вчинення кримінального правопорушення та по теперішній час він знаходиться в резервній військовій частині НОМЕР_1 в АДРЕСА_1 , а отже не виконує бойові завдання, спрямовані на відсіч збройної агресії РФ, а тому не співмірно порівнювати умови вчинення інкримінованого ОСОБА_8 кримінального правопорушення та умови проходження військової служби в резервній бригаді військової частини НОМЕР_1 .
Отже, прокурор вказує, що ОСОБА_8 набув статусу підозрюваного з 17.10.2022 та об`єктивно підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 5-ти до 10-ти років, і тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному в разі визнання його винним у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, може бути мотивом та підставою для вчинення підозрюваним дій з переховування від органів досудового розслідування та суду, і є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків такого переховування.
Крім того, на теперішній час підозрюваний, будучі обізнаним про обставини вчинення кримінального правопорушення, особи свідків, які є його співслужбовцями, матиме можливість впливати на них, зокрема шляхом погроз, для зміни змісту та обсягу показань, з метою уникнути кримінальної відповідальності, за допомогою вказівок та порад сприяти ухиленню від кримінальної відповідальності інших співучасників, оскільки близько 20 військовослужбовців разом з ОСОБА_8 вчинили кримінальне правопорушення, самовільно покинувши розташування військової частини НОМЕР_1 , та зараз перебувають за її межами, чим вчиняють кримінальне правопорушення за ч. 5 ст. 407 КК України.
Тож, прокурор звертає увагу на те, що є всі підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_8 може:переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;незаконно впливати на свідка, у цьому ж кримінальному провадженні;перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;вчинити інше кримінальне правопорушення.

На апеляційну скаргу прокурора захисником підозрюваного ОСОБА_8 - адвокатом ОСОБА_7 були подані заперечення, в яких останній виражає свою незгоду з поданою стороною обвинувачення апеляцією та просить залишити її без задоволення, а оскаржувану ухвалу слідчого судді як законну та обгрунтовану без змін.

Заслухавши доповідь головуючого судді, доводи прокурора, який підтримав свою апеляційну скаргу та просив її задовольнити, думку підозрюваного та його захисника, які вважали за необхідне залишити ухвалу слідчого судді без змін, а апеляцію прокурора без задоволення, перевіривши представлені матеріали та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.
Як встановлено в ході апеляційного перегляду, оскаржуваною ухвалою суду першої інстанції у задоволенні клопотання слідчого про застосування відносно ОСОБА_8 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України, запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою було відмовлено та на підставі ч. 3 ст. 194 КПК України зобов`язано підозрюваного ОСОБА_8 прибувати за кожною вимогою слідчого, прокурора, суду (слідчого судді).
Таке рішення суду першої інстанції колегія суддів вважає необґрунтованим, а доводи апеляційної скарги прокурора про незаконність ухвали слідчого судді певною мірою слушними, виходячи з наступного.
Як убачається з наданих матеріалів, досліджених в суді першої інстанції та перевірених в суді апеляційної інстанції, Першим слідчим відділом (з дислокацією у місті Краматорську) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Краматорську, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 100000886 від 10.08.2022 року.
В даному кримінальному провадженні 17.10.2022 року ОСОБА_8 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України.
Наявними матеріалами встановлено, що слідчий звернувся з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, посилаючись на те, що командиром НОМЕР_4 окремої мотопіхотної бригади ОСОБА_14 було видано бойове розпорядження № 1131 від 08.08.2022 року про те, що сили та засоби військової частини НОМЕР_2 повинні зайняти оборону околиць АДРЕСА_2 .
Приблизно о 17-00 годині 09.08.2022 року, тобто в умовах воєнного стану, у місці тимчасової дислокації військової частини НОМЕР_2 у АДРЕСА_3 під час шикування особового складу 1 стрілецької роти військової частини НОМЕР_2 командиром НОМЕР_5 стрілецької роти військової частини НОМЕР_2 майором ОСОБА_15 , який є начальником за посадою та військовим званням відносно солдата ОСОБА_8 , було доведено для виконання наказ, а саме бойове розпорядження № 1131 від 08.08.2022 року командира НОМЕР_4 окремої мотопіхотної бригади полковника ОСОБА_14 про те, що сили та засоби військової частини НОМЕР_2 повинні зайняти оборону околиць АДРЕСА_3 .
Однак солдат ОСОБА_8 , будучи військовослужбовцем Збройних Сил України, призваним на військову службу під час мобілізації, перебуваючи на посаді стрільця стрілецького відділення стрілецького взводу стрілецької роти військової частини НОМЕР_2 , будучи обізнаним із порядком проходження, несення внутрішньої служби, порядком віддання, виконання наказів військовослужбовцями, в порушення вимог ст. ст. 17, 65 Конституції України, ст. ст. 11, 29, 35, 37, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, ст. ст. 1, 11, 17 Закону України «Про оборону України», відкрито відмовився виконати наказ начальника командира НОМЕР_4 окремої мотопіхотної бригади полковника ОСОБА_14 , який йому було доведено командиром стрілецької роти військової частини НОМЕР_2 майором ОСОБА_10 , а саме бойове розпорядження № 1131 від 08.08.2022 року про здійснення висування з району зосередження до н.п. Піски Донецької області, чим вчинив непокору - відкриту відмову виконати наказ начальника в умовах воєнного стану, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 402 КК України.
Згідно вимог ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною 1 цієї статті.
В силу ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є винятковим, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
Судове рішення стосовно обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою повинно відповідати вимогам ст. 370 КПК України, тобто повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим та містити, як чітке визначення законодавчих підстав для його обрання, так і дослідження та обґрунтування достовірності обраних підстав у контексті конкретних фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, врахування особи винного та інших обставин, в тому числі ризиків, наведених у ч. 1 ст.177 КПК України.
На думку колегії суддів, при обранні запобіжного заходу ОСОБА_8 ці вимоги закону були дотримані не в повному обсязі, внаслідок чого слідчий суддя прийшов до помилкового висновку про необхідність відмови у задоволенні клопотання слідчого через недоведеність прокурором ризиків, передбачених п.п.3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України, та про можливість застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, а тому оскаржувана ухвала підлягає скасуванню з постановленням своєї ухвали судом апеляційної інстанції.
Відповідно до ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:
1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;
2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;
3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
2. Слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.
3. Слідчий суддя, суд має право зобов`язати підозрюваного, обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого органу державної влади, визначеного слідчим суддею, судом, якщо прокурор доведе обставини, передбачені пунктом 1 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктами 2 та 3 частини першої цієї статті.
4. Якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.
Отже, як встановлює частина друга вищезазначеної норми закону, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті. Втім, в даному випадку слідчий суддя, дійшовши висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 інкримінованого йому кримінального правопорушення, правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 402 КК України, відмовив у задоволенні клопотання слідчого про застосування до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, що суперечить вимогам кримінального процесуального закону.
Колегія суддів також вважає, що дійсно обґрунтованість підозри ОСОБА_8 у вчиненні вищевказаного кримінального правопорушення, а саме у тому, що незважаючи на наказ командира, він не висунувся до населеного пункту Піски Донецької області, підтверджується актом службового розслідування та наказом командира військової частини НОМЕР_2 від 22.08.2022 року за результатами такого службового розслідування, протоколами допитів свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 .
До того ж, приписами ч.7. ст.. 176 КПК України встановлено, що під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 402-405, 407, 408, 429 Кримінального кодексу України, застосовується виключно запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті, а саме тримання під вартою.
Згідно з п.5 ч.4 ст. 183 КПК України під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-5, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442 Кримінального кодексу України.
Тож, ретельно оцінивши в сукупності всі надані матеріали кримінального провадження та обставини, передбачені ст..ст.177, 178 КПК України у тому числі: тяжкість злочину, в якому підозрюється ОСОБА_8 та тяжкість передбаченого за нього покарання; середній вік та нормальний стан здоров`я підозрюваного; міцність його соціальних зв`язків за місцем мешкання у м. Чигирині Черкаської області, а саме наявність у нього родини, малолітньої дитини 2017 року народження, яку він утримує; відсутність судимостей та повідомлень про підозру у інших кримінальних провадженнях, апеляційний суд в даному конкретному випадку приходить до висновку про можливість визначення підозрюваному розміру застави.
Оскільки нормами ст.. 182 КПК України встановлено, що розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і він повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього, колегія суддів вважає, що застава у розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 52 000 гривень достатньою мірою гарантуватиме виконання підозрюваним ОСОБА_8 покладених на нього обов`язків.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів
П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу прокурора Маріупольської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері об`єднаних сил ОСОБА_9 задовольнити частково.
Ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 20 жовтня 2022 року скасувати.
Постановити нову ухвалу, якою клопотання слідчого Третього слідчого відділу (з дислокацією у місті Маріуполі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Краматорську, ОСОБА_16 , яке погоджене з прокурором Маріупольської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері об`єднаних сил ОСОБА_17 , про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_8 задовольнити частково.
Обрати підозрюваному ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в умовах гауптвахти Луганського зонального відділу ВСП до 15 грудня 2022 року.
Визначити ОСОБА_8 заставу в розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 52 000 (п`ятдесят дві тисячі) гривень,у разі внесення якої ОСОБА_8 підлягає звільненню з-під варти.
Покласти на підозрюваного у разі внесення застави наступні обов`язки:
- прибувати до слідчого, прокурора чи суд із встановленою періодичністю;
- не відлучатися із населеного пункту, в якому дислокується військова частина, у якій він проходить військову службу, без письмового дозволу слідчого, прокурора або суду;
- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця перебування; - не спілкуватися зі свідками за даним кримінальним провадженням;
- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, а також інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.
Контроль за виконанням ухвали покласти на слідчого та прокурора, який здійснює процесуальне керівництво у кримінальному провадженні.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

____________________ _____________ ______________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4