ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/1584/23
провадження № 1-кп/753/1089/23
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" лютого 2023 р. Дарницький районний суд міста Києва у складі:

головуючий суддя ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_3 ,

захисник ОСОБА_4 ,

обвинувачений ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі - ЄРДР) № 0003620 від 26.10.2022, за обвинуваченням

ОСОБА_5 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Мархалівка

Васильківського району Київської області, громадянина України,

з середньою освітою, який зареєстрований за адресою:

АДРЕСА_1 , та який проживає за адресою:

АДРЕСА_2 ,

раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,

встановив:

До Дарницького районного суду м. Києва 31 січня 2023 року надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР № 0003620 від 26.10.2022, за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

Відповідно до висунутого обвинувачення ОСОБА_5 обвинувачується у тому, що він 22 жовтня 2022 року, приблизно о 14 год. 51 хв., керуючи технічно справним транспортним засобом «Volkswagen golf», державний номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись на вул. Харківське шосе, 179А, у м. Києві, допустив порушення вимог п. 18.1 Правил дорожнього руху.

Порушення вказаних вимог Правил дорожнього руху з боку водія ОСОБА_5 виразилось у тому, що він керуючи вказаним транспортним засобом, рухаючись зі швидкістю приблизно 55,64…58,14 км/год, проїзною частиною вул. Харківське шосе, 179А, навпроти АЗС «КЛО», у напрямку від площі Харківської до вул. Вірменської у м. Києві, під час наближення до нерегульованого пішохідного переходу, який позначений відповідними дорожніми знаками та дорожньою розміткою ПДР, проявив неуважність, не стежив за дорожньою обстановкою, а саме не переконався, що на цьому пішохідному переході відсутні пішоходи, для яких може бути створена перешкода чи небезпека, а також несвоєчасно зреагував на пішохода, який маючи перевагу в русі здійснював перехід зазначеної проїзної частини безпосередньо по розмітці нерегульованого пішохідного переходу (з права на ліво, відповідно траєкторії руху автомобіля), який існував для нього як небезпека, внаслідок цього скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який внаслідок наїзду отримав тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-лицевої травми у вигляді струсу головного мозку, перелому латеральної стінки лівої орбіти зі зміщенням уламків, забійної рани лівої параорбітальної ділянки, садна м`яких тканин обличчя.

Порушення п. 18.1 Правил дорожнього руху водієм ОСОБА_5 знаходяться у причинно-наслідковому зв`язку з наслідками дорожньо-транспортної пригоди, а саме заподіяння ОСОБА_6 середньої тяжкості тілесного ушкодження.

Таким чином, ОСОБА_5 обвинувачується у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто злочин, передбачений ч. 1 ст. 286 КК України.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 винним себе за ч. 1 ст. 286 КК України визнав повністю та показав, що дійсно 22 жовтня 2022 року, приблизно о 14 год. 51 хв., керуючи технічно справним транспортним засобом «Volkswagen golf», державний номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись на вул. Харківське шосе, 179А, у м. Києві, допустив порушення вимог п. 18.1 Правил дорожнього руху, рухаючись зі швидкістю приблизно 55,64…58,14 км/год, проїзною частиною вул. Харківське шосе, під час наближення до нерегульованого пішохідного переходу, проявив неуважність, не стежив за дорожньою обстановкою, а також несвоєчасно зреагував на пішохода, який існував для нього як небезпека, внаслідок цього скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_6 . З приводу вчиненого, що так відбулось, дуже шкодує, розкаюється, з потерпілим примирився, надавав йому допомогу, відшкодував всі завдані злочином матеріальні та моральні збитки. Просив призначити найменш суворе покарання.

Показання ОСОБА_5 є послідовними, логічними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Судовий розгляд проводився відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України.

Положення ч. 3 ст. 349 КПК України роз`яснено судом у судовому засіданні учасникам кримінального провадження, відповідно й обвинуваченому, який надав суду ствердну згоду із запропонованим порядком.

Крім того, такий порядок судового розгляду повністю узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яких суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

Також відповідно до п. 6 розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Стосовно спрощення кримінального правосуддя» рекомендується, що оскільки при процедурі «заява підсудного про визнання вини» від обвинуваченого вимагається явка до суду на ранній стадії провадження, щоб заявити в суді публічно чи приймає він чи спростовує обвинувачення проти себе, то суд в таких випадках має вирішувати, обійтися без всього процесу розслідування або його частини чи негайно перейти до розгляду особи правопорушника, ухвалення вироку та, по можливості, вирішення питання щодо компенсації.

Отже, за згодою учасників судового провадження, а саме обвинуваченого, який не оспорює фактичні обставини кримінального провадження, кваліфікацію кримінального правопорушення, судом встановлено, що він правильно розуміє зміст його обставин, відсутні сумніви в добровільності його позиції, суд, у порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням письмових документів, а саме: матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого, та матеріалів щодо речових доказів, процесуальних витрат тощо.

Вина обвинуваченого ОСОБА_5 повністю підтверджується його показаннями, в яких він не оспорював вчинення кримінального правопорушення за викладених у обвинувальному акті обставин, щирим каяттям у вчиненому тощо.

Щодо кримінально-правової кваліфікації дій обвинуваченого, то суд вважає її правильною та кваліфікує його дії як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто злочин, передбачений ч. 1 ст. 286 КК України.

Прокурор у судових дебатах просив суд про призначення обвинуваченому покарання у виді штрафу, у мінімально передбаченому санкцією частини статті розмірі, сторона захисту підтримала у цьому питанні сторону обвинувачення, надавши також суду нотаріально затверджену заяву від потерпілого, в якій останній підтвердив, що не має жодних претензій матеріального чи морального характеру до обвинуваченого ОСОБА_5 .

У заяві, яку потерпілий надіслав окремо до суду, просив обвинуваченого взагалі не карати.

Суд, при обранні виду та міри покарання, реалізуючи принципи справедливості та індивідуалізації покарання, враховуючи, що призначене покарання повинно бути не тільки карою, але і переслідувати цілі загальної та спеціальної превенції, вважає, що покарання повинно бути відповідним вчиненому і сприяти виправленню обвинуваченого та запобіганню вчинення нових кримінальних правопорушень.

Суд, відповідно до ст. 65 КК України, при призначенні обвинуваченому ОСОБА_5 виду та міри покарання, приймає до уваги характер і ступінь суспільної небезпечності вчиненого ним кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії нетяжкого злочину, конкретні обставини кримінального провадження, його ставлення до вчиненого (вину визнав, щиро каявся, добровільно та повністю відшкодував завдані збитки), особу обвинуваченого, а саме: молодого віку, працює не офіційно водієм, раніше не судимий, з середньою освітою, має постійне місце проживання, не перебуває на обліках у лікарів нарколога та психіатра.

Обставинами, які пом`якшують покарання, суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину та повне добровільне відшкодування збитків потерпілому й примирення з останнім.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 67 КК України, не встановлено.

З огляду на викладене, суд вважає домірним та справедливим призначити обвинуваченому покарання у виді штрафу в мінімальних межах санкції статті.

Суд, приймаючи рішення про вид та розмір покарання, зважує й на думку потерпілого, який його вибачив, відмовився від заявлення цивільного позову, просив суд останнього не карати тощо.

При цьому, суд має призначити додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, водночас суд має навести мотиви для прийняття такого рішення.

Так, незважаючи на те, що санкція ч. 2 ст. 286 КК України передбачає призначення додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами альтернативно, у ч. 1 ст. 286 КК України, за якою засуджується ОСОБА_5 , додаткове покарання є обов`язковим до призначення.

Поряд з цим положеннями ч.ч. 1, 2 ст. 69 КК України передбачено, що за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може не призначати додаткового покарання, що передбачене в санкції частини статті Особливої частини цього Кодексу як обов`язкове, за винятком випадків призначення покарання за вчинення кримінального правопорушення, за яке передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

З урахуванням того, що законодавець у ч. 2 ст. 69 КК України передбачив винятки до застосування положень цієї статті, основне покарання ч. 1 ст. 286 КК України передбачає покарання у виді штрафу в розмірі понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, суд, незважаючи на обставини, які пом`якшують покарання, призначає обвинуваченому додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, але враховуючи викладені дані про його особу, на мінімальний строк.

Процесуальні витрати у цьому кримінальному провадженні підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Долю речових доказів у провадженні слід вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Керуючись ч. 3 ст. 349, статтями 100, 368-371, 373, 374 КПК України, суд

засудив:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, та призначити покарання у виді штрафу в розмірі трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 51 000 грн, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк один рік.

Запобіжний захід ОСОБА_5 не обирався.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_5 на користь держави процесуальні витрати під час досудового розслідування на загальну суму 4 559,80 грн, а саме за проведення:

- судово-медичної експертизи (висновок експерта від 24 січня 2023 року № 042-1745-2022) у розмірі 2 672 грн;

- судової інженерно-транспортної експертизи (висновок експерта від 21 грудня 2021 року № СЕ-19/111-21/61106-ІТ) у розмірі 1 887,80 грн.

Після набрання вироком законної сили речові докази у кримінальному провадженні, а саме: транспортний засіб марки та моделі «Volkswagen golf», державний номерний знак НОМЕР_1 , переданий під зберігальну розписку ОСОБА_5 , залишити останньому за належністю, скасувавши арешт на автомобіль арешт, накладений ухвалою слідчого судді Дарницького районного суду м. Києва від 18.11.2022; оптичний носій із відеозаписом момента ДТП зберігати у матеріалах провадження.

Вирок може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Дарницький районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення, з урахуванням особливостей, передбачених ч. 2 ст. 394 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1