ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/3561/22 Справа № 209/2383/21 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2022 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 01 листопада 2022 року про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0000232 щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області, громадянина України, зареєстрованого та мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого,

обвинуваченого у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 190, ч. 2 ст.186 КК України,-

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 01 листопада 2022 року задоволено клопотання прокурора та продовжено щодо обвинуваченого ОСОБА_7 застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком до 29 грудня 2022 року та в задоволенні клопотання сторони захисту про зміну запобіжного заходу відмовлено.

Мотивуючи ухвалене рішення, суд, послався на те, що ОСОБА_7 обвинувачується у кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 190, ч. 2 ст. 186 КК України, за вчинення яких передбачено покарання до 6 років позбавлення волі, та врахувавши, особу обвинуваченого, який має непогашену судимість, яка не знята у встановленому законом порядку, дійшов висновку, що ризики вчинення ним нового злочину та впливати на покази свідка, який ще не допитаний в судовому засіданні не зменшилися та продовжують існувати, тому продовжив застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Не погоджуючись з ухвалою суду, захисник в інтересах обвинуваченого подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу скасувати та постановити нову, якою застосувати до ОСОБА_7 більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

В обґрунтуванні доводів апеляційної скарги захисник посилається на незаконність та необґрунтованість судового рішення. Зазначає, що суд задовольняючи клопотання прокурора про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не надав належної оцінки тим обставинам, що ризики, про існування яких стверджує прокурор, є непідтвердженими, ґрунтуються на припущеннях сторони обвинувачення, які доказами у провадженні не підтверджуються, що свідчить про їх формальність та невмотивованість. Разом з цим, захисник вказує на те, що обвинувачений має постійне місце проживання та реєстрації, до взяття його під варту мав неофіційне місце роботи. Окрім того звертає увагу на те, що потерпілі та майже всі свідки у цьому провадженні вже допитані, що спростовує заявлені ризики та свідчить про їх відсутність. Також апелянт зазначає, що пред`явлене ОСОБА_7 обвинувачення є безпідставним та необґрунтованим, враховуючи й виправдувальні показання свідка ОСОБА_8 , який підтвердив те, що ОСОБА_7 , інкриміновані йому злочини за ч. 2 ст. 190, ч. 2 ст.186 КК України не вчиняв, проте ці обставини залишилися поза увагою суду під час прийняття рішення. З огляду на викладене, на думку захисника, ухвала підлягає скасуванню.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла такого висновку.

Згідно з вимогами п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практикою Європейського Суду з прав людини обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

У відповідності з вимогами ч. 1 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого. Частиною другою цієї статті визначено те, що вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Згідно з вимогами ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищення, схову або спотворення будь-яких речей чи документів, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконного впливу на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчиняти інше кримінальне правопорушення або продовжити правопорушення, в якому підозрюється.

Відповідно до вимог ст. 178 КПК України при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу (його продовження) враховується вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, наявність родини та утриманців; наявність постійного місця роботи, навчання; репутацію, майновий стан підозрюваного; наявність судимостей; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється особа; ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Згідно зі ч. 3 ст. 199 КПК України, клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Цих вимог кримінального процесуального закону, при вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_7 , суд першої інстанції дотримався в повній мірі.

Апеляційним судом встановлено, що в провадженні Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області знаходиться кримінальне провадження за № 000232 щодо ОСОБА_7 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 190, ч. 2 ст.186 КК України.

На стадії досудового розслідування ухвалою слідчого судді ОСОБА_7 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який за наслідками розгляду клопотання прокурора неодноразово продовжувався в установленому законом порядку, останній раз оскаржуваною ухвалою.

Апеляційний суд вважає, що при вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 , суд першої інстанції належно дослідив обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження строку застосування запобіжного заходу та обґрунтовано дійшов висновку про існування тих обставин, що можуть перешкодити завершенню судового розгляду до закінчення дії попередньої ухвали про тримання особи під вартою.

У відповідності до ст. 178 КПК України, суд першої інстанції врахував, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 190, ч. 2 ст. 186 КК України, за вчинення яких передбачено покарання до 6 років позбавлення волі, у разі визнання його винуватим, особу обвинуваченого, який має непогашену судимість, яка не знята у встановленому законом порядкуй що ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, не зменшилися та продовжують існувати, та дійшов до обґрунтованого висновку про необхідність продовження ОСОБА_7 строку тримання під вартою й відсутність процесуальної можливості застосування менш суворого виду запобіжного заходу, зокрема й домашнього арешту, про що йдеться в апеляційній скарзі захисника.

Враховуючи викладене, висновки суду про те, що у цій конкретній справі суспільний інтерес превалює над принципом поваги до свободи обвинуваченого та саме запобіжний захід у вигляді тримання під вартою забезпечить виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків, а менш суворі запобіжні заходи не зможуть забезпечити уникнення ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, є обґрунтованими.

При цьому, переконливих відомостей про застереження, які б унеможливлювали перебування обвинуваченого під вартою, апеляційним судом не встановлено та стороною захисту таких надано не було.

Апеляційний суд погоджується з тим, що заявлені прокурором ризики є доведеними та підтверджуються наявними у провадженні доказами, відповідно до яких, ці ризики об`єктивно існують і для їх запобігання необхідно продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, враховуючи й те, що обвинувачений раніше притягався до кримінальної відповідальності, а також має непогашену судимість, яка не знята у встановленому законом порядку.
Колегія суддів не приймає до уваги доводи захисника стосовно того, що обвинувачений ОСОБА_7 , до застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, мав неофіційне місце роботи, має постійне місце проживання та реєстрації, оскільки наявність та міцність соціальних зв`язків і дані, що характеризують обвинуваченого, не спростовують і не зменшують ризики, передбачені ст.177 КПК України. Ці обставини існували і на момент вчинення інкримінованого обвинуваченому злочину, та жодним чином не виступили стримуючим фактором в його поведінці.
Колегія суддів не приймає доводи апеляційної скарги щодо відсутності доказів винуватості ОСОБА_7 , оскільки питання доведеності вини обвинуваченого та оцінку доказів у справі у розумінні ст. ст. 84, 85, 86 КПК України суд вирішує в нарадчій кімнаті при постановленні остаточного рішення у справі.
Окрім того, суд правомірно та обґрунтовано, у відповідності до вимог п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України, не визначив альтернативний запобіжний захід у вигляді застави, оскільки ОСОБА_7 інкримінований злочин, що вчинений із застосуванням насильства.
За таких обставин, суд першої інстанції ретельно перевірив доводи прокурора про доцільність продовження строку тримання під вартою ОСОБА_7 та належно з`ясував всі обставини, які мають значення для вирішення цих питань.

Отже, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала є вмотивованою і обґрунтованою, постановленою у відповідності до вимог закону й на підставі об`єктивно з`ясованих обставин провадження, які підтверджені достатніми доказами, дослідженими й оціненими судом, та не убачає підстав для задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 409, 422-1 КПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , залишити без задоволення.

Ухвалу Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 01 листопада 2022 року про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 , залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3