Справа №487/4327/13-к
Провадження №1-в/487/135/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.12.2022 Заводський районний суд м.Миколаєва у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , засудженого ОСОБА_4 , адвоката ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Миколаєва клопотання адвоката ОСОБА_5 в інтересах засудженого ОСОБА_4 про звільнення від відбуття покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку,-

ВСТАНОВИВ

03.11.2022 адвокат ОСОБА_5 звернувся до суду з клопотанням про звільнення від відбуття покарання засудженого ОСОБА_4 у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку.
В обґрунтування клопотання зазначив, що вироком Заводського районного суду м.Миколаєва від 10.02.2014 ОСОБА_4 було визнано винним у вчиненні злочину передбаченого ч.1 ст.121 КК України, і призначено покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5 років. Відповідно до ст.75 КК України, ОСОБА_4 звільнено від відбуття призначеного покарання, встановивши іспитовий строк 2 роки, з покладанням обов`язків передбачених ст. 76 КК України.
Вироком Апеляційного суду Миколаївської області від 16.06.2014 , вирок Заводського районного суду м.Миколаєва від 10.02.2014 в частині звільнення ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на підставі ст. 75 КК України - скасовано. Ухвалено: вважати ОСОБА_4 засудженим за ст. 121 ч.1 КК України до позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років. Початок строку відбування покарання засудженому ОСОБА_4 обчислювати з моменту приведення вироку у виконання.
Разом з цим засуджений ОСОБА_4 був затриманий лише 31.10.2022.
Приймаючи до уваги, що відповідно до ч.1 п.3 ст. 80 КК України на момент затримання засудженого ОСОБА_4 строки давності виконання обвинувального вироку сплинули, адвокат ОСОБА_5 просив звільнити засудженого ОСОБА_4 від відбуття покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку.

В судовому засіданні засуджений ОСОБА_4 наполягав на задоволенні клопотання. Стверджував, що жодним чином не ухилявся від виконання вироку, постійно проживав за місцем реєстрації по АДРЕСА_1 , працівники поліції жодного разу до дому не приходили.
Адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні підтримав подане клопотання, наполягав на його задоволенні.
Прокурор у судовому засіданні заперечувала проти задоволення клопотання. Посилаючись на те, що Миколаївським РУП в Миколаївській області ОСОБА_4 було оголошено у розшук, строки виконання обвинувального вироку не сплинули, просила відмовити у задоволенні клопотання.

Суд, заслухавши думку учасників кримінального провадження, пояснення свідків, дослідивши матеріали клопотання, кримінальної справи, та надані докази приходить до наступного.

Встановлено, що вироком Заводського районного суду м.Миколаєва від 10.02.2014 ОСОБА_4 було визнано винним у вчиненні злочину передбаченого ч.1 ст.121 КК України і призначено покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5 років. Відповідно до ст.75 КК України, ОСОБА_4 звільнено від відбуття призначеного покарання, встановивши іспитовий строк 2 роки, з покладанням обов`язків передбачених ст. 76 КК України.
Вироком Апеляційного суду Миколаївської області від 16.06.2014 , вирок Заводського районного суду м.Миколаєва від 10.02.2014 в частині звільнення ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на підставі ст.. 75 КК України скасовано. Ухвалено: вважати ОСОБА_4 засудженим за ст. 121 ч.1 КК України до позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років. Початок строку відбування покарання засудженому ОСОБА_4 обчислювати з моменту приведення вироку у виконання.
31.10.2022 ОСОБА_4 було затримано, та поміщено до ДУ «Миколаївський слідчий ізолятор».

Згідно вимог ч. 1 ст.80 КК України слідує, що: особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано в такі строки:
1) п`ять років - у разі засудження до покарання у виді позбавлення волі за нетяжкий злочин, а також при засудженні до позбавлення волі на строк не більше п`яти років за тяжкий злочин.
Згідно з ч. 3 ст.80 КК України перебіг давності зупиняється, якщо засуджений ухиляється від відбування покарання. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення засудженого для відбування покарання або з дня його затримання. У цьому разі строки давності, передбачені п.п. 1-3 ч. 1 цієї статті, подвоюються.
Згідно з ч. 4 ст.80 КК України перебіг давності переривається, якщо до закінчення строків, зазначених у ч. 1 та ч. 3 цієї статті, засуджений вчинить новий середньої тяжкості, тяжкий або особливо тяжкий злочин. Обчислення давності в цьому випадку починається з дня вчинення нового злочину.
Отже, ст.80 КК України застосовується у разі, якщо у встановлений законом строк вирок суду не був виконаний за умови, що засуджений не ухилявся від його відбування покарання, що є підставою для зупинення перебігу такого строку давності, та до закінчення строку виконання вироку не вчинив нового злочину, що є підставою для переривання строку давності.
Стаття 80 КК України передбачає нормативне регулювання інституту звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку та встановлює імперативні строки, сплив яких є безумовною підставою для звільнення засудженого від відбування призначеного йому покарання.
Положення ст.80 КК України свідчать, що держава втрачає право на виконання призначеного засудженому покарання лише у тих випадках, коли засуджений своєю поведінкою не перешкоджав процедурі його виконання.
За таких обставин застосування ст.80 КК України передбачає дослідження та встановлення судом терміну, протягом якого обвинувальний вирок не виконувався, збігу строку давності його виконання та факту ухилення засудженим від його відбування, що є підставою для зупинення перебігу такого строку давності.
Відповідно до правового висновку Верховного Суду України у справі № 5-324кс15 (постанова від 24 грудня 2015 року) ухилення від відбування покарання, як підстава для зупинення строків давності виконання обвинувального вироку, є особливим юридичним фактом, який може бути підтверджений лише обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили, яким особа буде визнана винною в ухиленні від відбування покарання.
Редакція ч. 3 ст. 80 КК України певним чином співвідноситься зі статтями 389 та 390 цього Кодексу, оскільки ухилення від відбування покарання, про яке йдеться у ч. 3 ст. 80 Загальної частини КК, у своєму конкретному прояві відповідає складу одного із злочинів, передбачених зазначеними статтями Особливої частини КК. Отже, роблячи висновок про ухилення особи від відбування покарання при застосуванні ч. 3 ст. 80 КК України, суд тим самим фактично визнає її винною у вчиненні нового злочину. Таке правозастосування суперечить ч. 1 ст. 62 Конституції України, згідно з якою особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку та встановлено обвинувальним вироком суду. Таким чином, вирішувати питання про зупинення строків давності виконання обвинувального вироку суду можливо лише після набрання законної сили обвинувальним вироком суду, яким особа буде визнана винною в ухиленні від відбування покарання.
Підстава для звільнення від відбування покарання у відповідності до положень ст.80 КК України складається з трьох обов`язкових елементів:
1) закінчення (сплив) строків давності виконання обвинувального вироку;
2) не ухилення особи відвідбування призначеного їй покарання;
3) не вчинення нею нового злочину середньої тяжкості, тяжкого чи особливого тяжкого.

Так, під час розгляду клопотання , судом встановлено, що стороною обвинувачення не вчинялись дії про притягнення ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності за умисне ухилення від виконання обвинувального вироку.

Відповідно до довідки, наданої начальником управління НП ГУ НП в Миколаївській області ОСОБА_6 , відносно ОСОБА_4 була заведена оперативно-розшукова справа. ОСОБА_4 1962 року народження розшукувався Миколаївським РУП в Миколаївській області, як кримінальний злочинець, що ухиляється від виконання вироку суду ( справа № 487/4327/13-к).

Допитаний у судовому засіданні в якості свідка працівник поліції ОСОБА_7 , пояснив, що ОСОБА_4 перебував у розшуку, та в межах розшукової справи проводились гласні і негласні розшукові заходи.

Разом з цим суду не були надані для огляду у судовому засіданні матеріали розшукової справи, в зв`язку з їх відсутністю у Миколаївському РУП в Миколаївській області.

Крім того, допитані у судовому засіданні свідки ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , які проживають в одному під`їзді з ОСОБА_4 , підтвердили факт проживання останнього за його місцем реєстрації по АДРЕСА_1 з 2014 по теперішній час. Крім того, зазначили, що працівники поліції жодного разу до них не звертались, як до сусідів з приводу розшуку ОСОБА_4 .
Факт проживання ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_2 , з 2014 до теперішнього часу також підтверджується актом про проживання особи за місцем реєстрації від 21.11.2022.

Таким чином суду не надано будь-яких належних, достовірних, переконливих доказів на підтвердження факту ухилення засудженого ОСОБА_4 від відбування покарання за обвинувальним вироком суду.
З урахуванням не надання до судового засідання матеріалів розшукової справи, у суду відсутня об`єктивна можливість перевірити відомості щодо підстав оголошення у розшук ОСОБА_4 , видів оперативно-розшукових заходів щодо його розшуку, які б дійсно підтверджували факти винної поведінки засудженого по ухиленню від відбуття призначеного покарання.
Оголошення у розшук засудженого ОСОБА_4 саме по собі ще не може свідчити про ухилення останнього від відбування покарання за вироком суду.

З урахуванням зазначеного, суд приходить до висновку про відсутність існування сукупності фактів які б слугували підставою для зупинення перебігу строку виконання обвинувального вироку і застосування ч. 3 ст. 80 КК.

Враховуючи вищенаведене та той факт, що на час затримання засудженого ОСОБА_4 закінчились строки давності виконання обвинувального вироку, факт ухилення засудженого від відбування покарання у судовому засіданні не знайшов свого підтвердження, суд вважає, що клопотання підлягає задоволенню, на підставі ст. 80 ч.1 п.3 КК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. 80 КК України, ст. 539 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Клопотання адвоката ОСОБА_5 в інтересах засудженого ОСОБА_4 про звільнення від відбуття покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку задовольнити.

Звільнити ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 від відбуття покарання, призначеного вироком Апеляційного суду Миколаївської області від 16.06.2014, у вигляді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.
Після проголошення ухвали суду негайно звільнити ОСОБА_4 з під варти.

Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1