Іванівський районний суд Одеської області
Іванівський районний суд Одеської області
Справа № 499/1/23
Провадження № 1-кп/499/26/23
У Х В А Л А

про закриття провадження по справі

23 лютого 2023 року смт Іванівка

Іванівський районний суд Одеської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю учасників кримінального провадження секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника обвинуваченого ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в залі суду обвинувальний акт кримінального провадження №0000088, внесеного до ЄРДР від 14.02.2013 року за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уроженець с. Малоярославець Другий Тарутинського району Одеської області, зареєстрований та мешкає АДРЕСА_1 , ФОП, раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України,

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Іванівського районного суду Одеської області з 05.01.2023 року знаходиться кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 за ч.2 ст.286 КК України.

Органом досудового розслідування ОСОБА_4 обвинувачується у тому, що він, 13.02.2013 року, керуючи автопоїздом у складі тягача «MAN» та напівпричепа «Trailor», внаслідок порушення вимог п.1.5, п.2.3б, п.2.3д, п.10.1, п.10.4 та п.10.6 ПДР допустив настання ДТП, внаслідок якої потерпілий ОСОБА_6 отримав тяжкі тілесні ушкодження.

Дії ОСОБА_4 кваліфіковані за ч.2 ст.286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяли потерпілому тяжке тілесне ушкодження.

Захисник обвинуваченого в судовому засіданні заявила клопотання про закриття кримінального провадження у зв`язку зі звільненням обвинуваченого від кримінальної відповідальності, просила звільнити його від кримінальної відповідальності у зв`язку з закінченням строків давності, оскільки з часу вчинення інкримінованого правопорушення минуло понад десять років. При цьому вказала на ту обставину, що обвинувачений провину у вчинення правопорушення не визнає.

Обвинувачений клопотання захисника підтримав, надав пояснення відповідно до яких, вказав, що суть обвинувачення йому зрозуміла, будь-якого тиску на нього не здійснюється та він розуміє, що дана підстава для закриття кримінального провадження не є реабілітуючою, надав згоду на закриття кримінального провадження.

В судовому засіданні прокурор не заперечувала проти задоволення клопотання захисника обвинуваченого.

Потерпілий у судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про слухання справи у його відсутність через труднощі з якою до суду.

В матеріалах справи містяться клопотання сторін кримінального провадження про арешт майна та виклик свідків, однак у зв`язку з наявністю клопотання про закриття провадження по справі, суд вважає за необхідне в першочерговому порядку розглянути його у відповідності до ч.4 ст.286 КПК України.

Заслухавши учасників процесу, суд вважає, що клопотання підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.49 КК України особа, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки: десять років - у разі вчинення тяжкого злочину.

З наданих матеріалів вбачається, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, які відповідно до ст.12 КК України є тяжким злочином.

В даному випадку, описані в обвинувальному акті обставини свідчать про інкримінування ОСОБА_4 кримінального правопорушення, яке вчинено 13.02.2013 року. Дане кримінальне правопорушення до триваючих не відноситься.

Відповідно до вимог п.1 ч.2 ст.284 КПК України та ч.1 ст.285 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності, особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

У матеріалах справи відсутні будь-які дані, які б свідчили про ухилення ОСОБА_4 від слідства та суду після вчинення ним зазначеного кримінального правопорушення або про скоєння ним нових кримінальних правопорушень. Не відзначали на дані обставини й сторони судового провадження.

Також, обвинувачений особисто надав свою згоду на закриття кримінального провадження щодо нього у зв`язку із закінченням строків давності шляхом подання до суду відповідної заяви та її підтриманням в судовому засіданні.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про наявність всіх правових підстав для звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності та закриття провадження в справі, оскільки встановлено, що часом вчинення інкримінованого ОСОБА_4 кримінального правопорушення відповідно до обвинувального акту є 13.02.2013 рік.

При цьому, суд відзначає, що невизнання вини обвинуваченим не є підставою у відмові задоволення даного клопотання, оскільки за змістом статей 284-288 КПК підставами для звільнення особи від кримінальної відповідальності при розгляді справи в суді є наявність відповідної норми кримінального закону, яка передбачає таке звільнення, клопотання сторони кримінального провадження про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності та згода обвинуваченого на закриття кримінального провадження на цих підставах.

Отже, наявність таких умов є правовою підставою для прийняття судом рішення про звільнення підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності. Визнання підозрюваним, обвинуваченим своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення як обов`язкової умови такого звільнення кримінальним процесуальним законом не передбачено.

Відповідно до положень ст. 63 Конституції України та ст. 18 КПК жодну особу не може бути примушено визнати свою вину у вчиненні кримінального правопорушення або примушено давати пояснення чи показання, які можуть стати підставою для її підозри або обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення.

Виходячи з цих положень закону визнання винуватості є правом, а не обов`язком підозрюваного, обвинуваченого, а отже невизнання вказаними особами своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення за наявності їхньої згоди на звільнення від кримінальної відповідальності не може бути перешкодою в реалізації ними свого права на таке звільнення та правовою підставою для відмови судом у задоволенні заявленого клопотання. Передбачений законом інститут звільнення підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності не пов`язує такого звільнення з визнанням ними своєї вини у вчиненні злочину.

Таким чином, невизнання підозрюваним, обвинуваченим вини у вчиненні кримінального правопорушення за наявності їхньої згоди на звільнення від кримінальної відповідальності у передбачених законом випадках, за умови роз`яснення їм судом суті підозри чи обвинувачення, підстав звільнення від кримінальної відповідальності та права заперечувати проти закриття кримінального провадження не є правовою підставою для відмови в задоволенні клопотання сторони кримінального провадження про таке звільнення.

Щодо цивільного позову суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 129 КПК України рішення про повне або часткове задоволення цивільного позову може бути винесене лише у разі визнання обвинуваченого винним у вчиненні кримінального правопорушення і ухвалення обвинувального вироку чи винесення постанови про застосування до особи примусових заходів виховного або медичного характеру.

У пункті сьомому постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином і стягнення безпідставно нажитого майна» від 31.03.1989 № 3 (зі змінами) зазначено, що у разі закриття кримінальної справи з передбачених законом підстав цивільний позов не розглядається. Вимоги позивача про відшкодування матеріальної шкоди у цьому разі можуть бути вирішені в порядку цивільного судочинства.

Верховний Суд у своїй Постанові від 24.05.2018 (справа № 531/2332/14-к) також зазначив, що відповідно до вимог ч.4 ст.286 КПК України, якщо сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання. У разі закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності цивільний позов не розглядається, а вимоги потерпілого можуть бути вирішені в порядку цивільного судочинства, оскільки закриття справи на підставах, зазначених у п.1 ч.2 ст.284 КПК України, не звільняє особу від обов`язку відшкодувати заподіяну її діями шкоду.

З огляду на викладене суд приходить до висновку, що цивільний позов у вказаному кримінальному провадженні слід залишити без розгляду з роз`ясненням цивільному позивачу його права на звернення до суду із аналогічним позовом в порядку цивільного судочинства.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 284, 285, 314, 369, 372 КПК України , ст.ст. 12, 44, 49 КК України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України звільнити від кримінальної відповідальності на підставі п.4 ч.1 ст.49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності.

Закрити кримінальне провадження відносно ОСОБА_4 , внесене до ЄРДР за №0000088 від 14.02.2013 року за ч.2 ст.286 КК України, у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Цивільний позов ОСОБА_6 до ОСОБА_4 про відшкодування матеріального та морального збитку, скоєного внаслідок ДТП - залишити без розгляду.

Роз`яснити цивільному позивачу, що залишення цивільного позову без розгляду не перешкоджає його праву на звернення до суду із аналогічним позовом в порядку цивільного судочинства.

Ухвала може бути оскаржена до Одеської апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Іванівський районний суд Одеської області протягом семи днів з дня її проголошення, а особами які не були присутні під час проголошення - з моменту вручення копії ухвали.

СуддяОСОБА_1