Дата документу 18.01.2023 Справа № 334/5836/22
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ЄУ № 334/5836/22 Слідчий суддя ОСОБА_1
Провадж. №11-сс/807/91/23 Доповідач 2 інст. ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

захисників-адвокатів ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

підозрюваного ОСОБА_11 в режимі відеоконференції з ДУ «Запорізький слідчий ізолятор»,

розглянула 18 січня 2023 року у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі матеріали справи за апеляційною скаргою захисника підозрюваного ОСОБА_11 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 08 грудня 2022 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Дніпро, громадянин України, має повну середню освіту, офіційно не працевлаштований, одружений, на утриманні малолітніх та неповнолітніх дітей не має, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.289 КК України.

Як вбачається з матеріалів провадження, 08.12.2022 року слідчий СВ Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області старший лейтенант поліції ОСОБА_12 звернулася до суду з клопотанням, яке погоджене прокурором Дніпровської окружної прокуратури м. Запоріжжя ОСОБА_6 , у кримінальному провадженні № 0002148 від 05.12.2022 року за ознаками ч.3 ст.289 КК України про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_11 .

Вимоги клопотання обґрунтовані тим, що досудовим розслідуванням встановлено, що 05.12.2021 року приблизно о 15:25 ОСОБА_11 , маючи умисел на незаконне заволодіння транспортним засобом, поєднане з погрозою застосуванням насильства, небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх протиправних дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з корисливих мотивів, знаходячись в якості пасажира в салоні автомобіля марки «Mitsubishi Outlander» у кузові білого кольору, державний номерний знак НОМЕР_1 , він-код « НОМЕР_2 », вартістю 160842 грн., який на праві власності належить потерпілому ОСОБА_13 , знаходячись на території АЗС «Укрнафта», яка розташована за адресою:; м. Запоріжжя, вул. Дніпровське Шосе 3, невстановленим предметом, схожим на пістолет, висловив реальну погрозу життю та здоров`ю, яке не спричинило шкоду життю потерпілому, але було небезпечним для життя в момент заподіяння, від якої потерпілий втратив волю до супротив та покинув заведений автомобіль з метою виклику допомоги, віддавши ОСОБА_11 ключі від авто на його вимогу. Далі, ОСОБА_11 , реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на незаконне заволодіння транспортним засобом потерпілого ОСОБА_13 , пересів на місце водія, тим самим своїми діями встановив контроль над вказаним автомобілем, на якому направився у невідомому напрямку, тим самим незаконно ним заволодів. В результаті своїх умисних злочинних дій ОСОБА_11 спричинив потерпілому ОСОБА_13 матеріальний збиток на вказану суму. Своїми умисними діями ОСОБА_11 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст.289 КК України, кваліфікуючими ознаками якого є незаконне заволодіння транспортним засобом, поєднане з погрозою застосуванням насильства, небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого.

05.12.2022 року о 21:56 ОСОБА_11 було затримано в порядку ст.208 КПК України, а 06.12.2022 року ОСОБА_11 вручено письмове повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.289 КК України.

Таким чином, є підстави вважати, що підозрюваний скоїв особливо тяжкий злочин, передбачений ч.3 ст.289 КК України, що кваліфікується за ознаками: незаконне заволодіння транспортним засобом, поєднане з погрозою застосування насильства, небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років.

Слідством встановлено наявність ризиків, передбачених п.п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме ОСОБА_11 може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду; впливати на свідків та потерпілого у кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 08 грудня 2022 року задоволено клопотання слідчого СВ Запорізького районного управління поліції ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_12 про застосування запобіжного заходу.

Застосовано до ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.289 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, тобто з 05 грудня 2022 року по 02 лютого 2023 року включно.

Задовольняючи клопотання слідчого про застосування до підозрюваного ОСОБА_11 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя вважав встановленим та доведеним наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_11 вказаного кримінального правопорушення, та слідчим доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам,передбаченим п.п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України. Враховуючи, що ОСОБА_11 підозрюється у вчиненні злочину, вчиненому із застосуванням насильства, відповідно до ч.4 ст.183 КПК України, слідчий суддя не визначив розмір застави у кримінальному провадженні.

В апеляційній скарзі захисник вказує на незаконність та необґрунтованість ухвали слідчого судді, яка підлягає скасуванню.

В обґрунтування доводів зазначає, що прокурором у судовому засіданні не було доведено наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України. При цьому слідчим суддею не було взято до уваги дані про особу підозрюваного, який має постійне місце проживання та реєстрацію за адресою АДРЕСА_1 , перебуває у цивільному шлюбі з ОСОБА_14 , має на утриманні малолітню дитину 2014 року народження та бабусю похилого віку, працює.

Просить ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову ухвалу, якою обрати підозрюваному запобіжний захід, не пов`язаний з ізоляцією від суспільства або встановити розмір застави.

Позиції учасників судового провадження.

Підозрюваний та його захисники підтримали апеляційну скаргу з наведених у ній підстав та наполягали на її задоволенні.

Прокурор висловив заперечення вимогам апеляційної скарги та просив ухвалу слідчого судді залишити без змін.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини та мотиви, з яких суд виходив при постановленні ухвали.

Відповідно до ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглянув судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд відповідно до вимог ст.178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини повинен враховувати тяжкість кримінального правопорушення, у якому підозрюється особа, відомості стосовно особистості підозрюваного, обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

На переконання колегії суддів, слідчий суддя при розгляді відповідного клопотання, заслухавши сторони кримінального провадження, вірно врахував наявність пред`явленої ОСОБА_11 обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.289 КК України, яке за своєю класифікацією відноситься до особливо тяжких злочинів.

Згідно з матеріалами провадження, слідчим відділом Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0002148 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.289 КК України, відомості про яке 05.12.2022 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

05.12.2022 року о 21.56 год. ОСОБА_11 був затриманий на підставі ст.208 КПК країни.

06.12.2022 року в рамках кримінального провадження № 0002148 ОСОБА_11 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.289 КК України.

За вимогами ч.1, п.4 ч.2 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Згідно вимог ст.177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною 1 цієї статті.

Відповідно до вимог ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язані встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідаючи на доводи сторони захисту щодо необґрунтованості висунутої підозри, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.

Згідно з положеннями статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод нікого не може бути позбавлено свободи, крім установлених цією статтею Конвенції випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.

Відповідно до практики ЄСПЛ обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватися арешт, складає суттєву частину закріпленої у статті 5 § 1(с) Конвенції гарантії від безпідставного арешту.

Враховуючи, що відповідно до ч.5 ст.9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, колегія суддів приймає до уваги, що у рішенні ЄСПЛ у справі «Соловей і Зозуля проти України» останній зазначив, що суд має перевірити не лише дотримання процесуальних норм національного законодавства, а й обґрунтованість підозри, на підставі якої особу взято під варту.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Отже, на початковій стадії розслідування суд, оцінюючи обґрунтованість підозри, не повинен пред`являти до наданих доказів таких же високих вимог, як при формулюванні остаточного обвинувачення при направленні справи до суду.

Між тим, надані до клопотання матеріали переконують судову колегію у вірності висновку районного суду про обґрунтованість висунутої ОСОБА_11 підозри.

Оскільки на даному етапі кримінального провадження не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема і питань щодо вірності кваліфікації.

А щодо питань, пов`язаних з оцінкою доказів для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а так само і кваліфікація дій підозрюваного, то слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів лише визначив, що причетність ОСОБА_11 до вчинення злочину, підозра у якому йому повідомлена, є вірогідною та достатньою для застосування щодо нього обмежувального заходу, з чим погоджується і колегія суддів.

З цього приводу колегія суддів, як і слідчий суддя мають у своєму розпорядженні надані до клопотання докази у виді протоколу обшуку, протоколів допиту потерпілого, свідків та інших наданих суду матеріалів.

На думку колегії суддів, доказування провини підозрюваного ОСОБА_11 , на що впливає оцінка доказів і залежне від цього питання кваліфікації дій підозрюваного, є предметом розгляду наступних етапів.

Отже, твердження сторони захисту про необґрунтовану підозру не заслуговують на увагу, оскільки, на переконання колегії суддів, обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_11 кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.289 КК України доведена доданими до клопотання матеріалами, сукупність яких на даному етапі є достатньою для висновку про вірогідну причетність ОСОБА_11 до даного злочину.

Тому, всупереч положенням ч.5 ст.132 КПК України, апелянтом не надано доказів на підтвердження зазначених обставин, з огляду на засади змагальності сторін, проте стороною обвинувачення обґрунтованість підозри доведена доданими до клопотання матеріалами, з яких вбачається, що об`єктивний неупереджений спостерігач міг би зробити висновок про можливе вчинення підозрюваним інкримінованого кримінального правопорушення.

Під час розгляду клопотання слідчий суддя встановив, що докази і обставини, на які посилався слідчий у клопотанні дають достатні підстави вважати, що зазначені ним ризики існують і підтверджуються матеріалами кримінального провадження, зокрема, можливість підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, що для запобігання вказаним ризикам застосування більш м`якого запобіжного заходу буде недостатнім.

Обґрунтовуючи свої висновки, слідчий суддя врахував, що ОСОБА_11 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.289 КК України, за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 12 років, без альтернативи призначення іншого виду покарання, а також дані про особу підозрюваного, який раніше притягувався до кримінальної відповідальності, міцність його соціальних зв`язків, майновий стан та стан здоров`я, обставини вчинення кримінального правопорушення.

Однак, тяжкість обвинувачення не була самостійною підставою для ухвалення рішення про утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.

Надаючи оцінку можливості підозрюваного ОСОБА_11 переховуватись від органів досудового розслідування або суду, суд бере до уваги серйозність висунутої останньому підозри за вчинення особливо тяжкого злочину, вчиненого із застосуванням предмету, схожого на пістолет, висловивши при цьому реальну погрозу життю та здоров`я, дані про його особу, а в умовах воєнного стану, який на теперішній час діє в Україні, ризик переховування лише збільшується, що свідчить про доведеність ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст.177 КПК України.

Наведені обставини дають можливість припускати, що підозрюваний ОСОБА_11 в очікуванні покарання дійсно може переховуватись від органу досудового розслідування та суду.

Також, слідчим суддею враховані дані про особу підозрюваного ОСОБА_11 , який раніше судимий, судимість не знята і не погашена у встановленому законом порядку, вчинив через короткий проміжок час після звільнення з місця відбування покарання, встановленого попереднім вироком, які вочевидь свідчать на користь висновку слідчого судді про обґрунтованість передбаченого п.5 ч.1 ст.177 КПК України ризику вчинення підозрюваним іншого кримінального правопорушення.

З урахуванням викладеного, доводи апеляційної скарги сторони захисту стосовно необґрунтованості певних ризиків, передбачених ст.177 КК України не знайшли свого підтвердження і під час перегляду оскаржуваного рішення апеляційним судом.

Отже, колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді про необхідність застосування стосовно ОСОБА_11 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та вважає, що інший більш м`який запобіжний захід не зможе забезпечити належної процесуальної поведінки підозрюваного.

Наявні у наданих стороною захисту довідок, які характеризують особу підозрюваного ОСОБА_11 , відомостей щодо безпосередньої участі останнього в антитерористичній операції у 2014 році, офіційному працевлаштуванні, наявності на утриманні малолітньої дитини, не спростовують висновки щодо необхідності і достатності застосування обраного слідчим суддею запобіжного заходу, з огляду на встановлені ризики.

Надані стороною захисту матеріали дійсно позитивно описують підозрюваного, проте в світлі наведених вище обставин, не є настільки переконливими та вагомими, щоб знизити встановлені ризики до маловірогідності чи до їх виключення.

Таким чином, слідчим суддею зазначеним обставинам при розгляді клопотання слідчого було надано належної оцінки з точки зору його конкретності та обґрунтованості, відповідності вимогам процесуального закону та практиці Європейського суду з прав людини і вони обґрунтовано покладені в обґрунтування висновку про наявність підстав для обрання підозрюваному ОСОБА_11 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Застосування більш м`яких запобіжних заходів, що передбачені КПК України, є недоцільним, так як вони не забезпечать належної процесуальної поведінки підозрюваного та цього не може бути достатнім для запобігання зазначених ризиків.

Апеляційним судом не встановлено істотних порушень положень кримінального процесуального закону, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод при розгляді слідчим суддею питання щодо обрання ОСОБА_11 запобіжного заходу.

Враховуючи положення ч.4 ст.183 КПК України, слідчий суддя при застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обґрунтовано не визначив розмір застави, оскільки ОСОБА_11 підозрюється у вчиненні злочину із застосуванням насильства.

З урахуванням викладеного, колегія суддів не вбачає підстав для скасування оскаржуваної ухвали, що обумовлює відхилення апеляційної скарги захисника.

Керуючись ст.ст.404, 405, 419, 422 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_11 адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 08 грудня 2022 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_11 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

С у д д і:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4