Справа № 544/1336/22
УХВАЛА

26 грудня 2022 року м. Пирятин

Пирятинський районний суд Полтавської області

у складі: головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження відносно ОСОБА_3 , народження ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Мульчиці Володимирецького району Рівенської області, проживає в АДРЕСА_1 , працює в ТОВ «СГП ім. А.Г. Кравченка», раніше не судимого,

який обвинувачується у скоєнні кримінального правопорушення за ч.1 ст. 135, ч.1 ст. 286-1 КК України,

із участю сторін кримінального провадження: з боку обвинувачення - прокурора ОСОБА_4 , представника потерпілої ОСОБА_5 , з боку захисту обвинуваченого ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_6 ,

У С Т А Н О В И В:

У провадженні суду перебуває кримінальне провадження №0000271 від 27.08.2022 щодо обвинуваченого ОСОБА_3 за ч.1 ст. 135 КК, ч.1 ст. 286-1 КК України.

Відповідно до обвинувального акту 27.08.2022 близько 10:50 ОСОБА_3 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, керуючи автомобілем Mazda626 д.н.з НОМЕР_1 , який перебував у працездатному стані, рухався по вулиці Соборній села Березова Рудка Пирятинської ТГ Лубенського району Полтавської області, в напрямку від села Малютинці Пирятинської ТГ до центру села Березова Рудка. Під час руху, ОСОБА_3 , поблизу будинку № 19 по вул. Соборній, змінив напрямок руху ліворуч, виїхавши на смугу руху зустрічного транспорту та в подальшому на ліве узбіччя, де допустив наїзд на пішохода ОСОБА_7 , яка рухалася в зустрічному напрямку. В діях водія ОСОБА_3 вбачаються невідповідності з вимогами п. 10.1 Правил дорожнього руху України, відповідно яким: «Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпекуіншим учасникам руху». Порушення ОСОБА_3 вимог п.10.1 Правил дорожнього руху України з технічної точки зору знаходилися в причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди. В даній дорожній обстановці водій ОСОБА_3 мав технічну можливість уникнути ДТП шляхом виконання вимог п.10.1 Правил дорожнього руху, для чого у нього не було будь - яких перешкод технічного характеру. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_7 , отримала тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми: струс головного мозку, забитої рани лобної ділянки голови, садна носа, параорбітальної гематоми справа, субконьюктивального крововиливу правого ока; вивиху правого плеча; зчесаних ран ліктьових суглобів; забитої рани лівого коліна; гематоми передньої поверхні правого стегна; перелому обох виростків великогомілкової кістки лівої нижньої кінцівки; перелому медіального виростку великогомілкової кістки правої нижньої кінцівки; численних саден та забоїв тулуба, які відносяться до середнього ступеню тяжкості, як такі що спричинили тривалий розлад здоров`я.

Такі дії ОСОБА_3 органом досудового розслідування кваліфіковано як злочин, передбачений ч.1 ст. 286-1 КК України, а саме порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

У судовому засіданні 02.12.2022 обвинувачений ОСОБА_3 та потерпіла ОСОБА_7 надали суду угоду про примирення в частині обвинувачення за ч.1 ст. 286-1 КК України, яку просили суд затвердити .

Сторонами узгоджено, що при затвердженні угоди ОСОБА_3 буде призначене покарання за ч.1 ст.286-1 КК України, із застосуванням ст. 69 КК України ( з урахуванням щирого каяття та добровільного відшкодування завданого збитку), у виді громадських робіт строком 240 години та позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 роки.

Відповідно п. 1 ч. 1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим.

Згідно ч. 3 ст. 469 КПК України угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Прокурор у підготовчому судовому засіданні просив відмовити у затвердженні угоди про примирення, вважає її такою, що не відповідає вимогам закону. Зокрема зазначив, що узгоджене сторонами покарання не відповідає ступеню тяжкості скоєного кримінального правопорушення, крім того відсутні підстави для застосування ст.69 КК України.

Перевіривши зміст угоди про примирення, заслухавши думку учасників даного кримінального провадження, суд дійшов до висновку, що у затвердженні вказаної угоди слід відмовити з огляду на наступні обставини.

Основним безпосереднім об`єктом злочину, передбаченого ст.286-1 КК України, є безпека руху й експлуатації автомобільного та деяких інших видів транспорту, перелік яких наведений у примітці до ст. 286, а його додатковим обов`язковим об`єктом - життя та здоров`я особи. Постановою пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11.12.2015 року №13 «Про практику здійснення судами кримінального провадження на підставі угод» (пункт 19) роз`яснено, що, приймаючи рішення щодо затвердження укладеної між сторонами кримінального провадження угоди, суд має враховувати, що у кримінальних правопорушеннях, де основним безпосереднім обєктом виступають публічні інтереси (зокрема немайнові), а спричинена конкретним фізичним чи юридичним особам шкода є лише проявом посягання на основний обєкт, укладення угоди про примирення не допускається.

Отже, в даному випадку умови угоди про примирення суперечать положенням КПК України та закону, а тому її затвердження є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

Крім того, відповідно до п.3 ч.1, ч.2 ст. 65 КК України суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Санкція ч. 1 ст. 286-1 КК України передбачає покарання у вигляді позбавленням волі на строк до трьох років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк від трьох до п`яти років.

Згідно з ч.1 ст.69 КК України та приписами п.8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», зокрема, призначення основного покарання, нижчого від найнижчої межі, передбаченої законом за даний злочин, може мати місце лише за наявності декількох (не менше двох) обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного.

За змістом кримінального закону ступінь тяжкості вчиненого злочину передбачає не тільки врахування самої категорії тяжкості, визначеної статтею 12 КК України, а й індивідуальних особливостей злочинного діяння. Жодна із наведених у цій справі пом`якшувальних обставин не може нівелювати стан алкогольного сп`яніння особи, яка знаючи про відповідні заборони, все ж вирішила сісти в такому стані за кермо, піддаючи небезпеці як себе, так і інших осіб. ОСОБА_3 , керуючи джерелом підвищеної небезпеки, грубо порушив ПДР України, які обвинувачений як водій повинен неухильно виконувати, оскільки його право на керування транспортним засобом накладає на нього обов`язок користуватися вказаним правом без завдання шкоди правам інших осіб.

Крім того, суд враховує поведінку обвинуваченогобезпосередньо після вчинення дорожньо-транспортної пригоди, який завідомо залишив потерпілу без допомоги, зникнувши з місця пригоди, поставивши її в небезпечний для життя стан.

Наведене значно підвищує як суспільну небезпечність особи обвинуваченого, так і суспільну небезпечність вчиненого злочину.

Крім того, у судовому засіданні потерпіла зазначила, що отримала від обвинуваченого лише частину коштів на лікування, їй ще необхідно додатково пройти курс дороговартісного лікування.

Умови угоди між обвинуваченим та потерпілою суперечать вимогам закону та інтересам суспільства в частині призначення покарання згідно з п.п.1, 2 ч.7 ст.474 КПК України.

Таким чином суд вважає, що при узгодженні сторонами угоди покарання не враховано обставин, що обтяжують покарання, особу винного, суспільну небезпечність вчиненого злочину, тобто обставин, що впливають на прихначення покарання із застосуванням ст. 69 КК України, що суперечити загальним засадам призначення покарання.

Відповідно до п.п. 1, 2 ч. 7 ст. 474 КПК України суд відмовляє в затвердженні угоди, в тому числі, якщо умови угоди суперечать вимогам цього кодексу та/або закону, інтересам суспільства.

З огляду на викладене, враховуючи вимоги ч.7 ст.474 КК України, суд вважає за необхідне відмовити в затвердженні угоди.

Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468 - 475 КПК України.

Беручи до уваги, що на розгляд до суду надійшов обвинувальний акт, суд вважає за можливе відновити процесуальні дії та продовжити підготовче судове провадження у загальному порядку.

ОСОБА_3 пред`явлено також обвинувачення в тому, що він 27.08.2022 безпосередньо після вчинення дорожньо-транспортної пригоди, усвідомлюючи, що він скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_7 , тим самим поставивши її своїми діями в небезпечний для життя стан, маючи можливість для надання допомоги, не виконав свого громадського обов`язку, що покладав на нього закон і загальновизнані норми моралі, не переконався, чи потребує потерпіла допомоги, не викликав карету швидкої допомоги, не відвіз потерпілу до найближчого лікувального закладу, а умисно залишив її у небезпеці, зникнувши з місця пригоди, тим самим порушивши п. г, ґ п.2.10 Правил дорожнього руху України.

Дії обвинуваченого ОСОБА_3 стороною обвинувачення вірно кваліфіковані за ч. 1 ст. 135 КК України як завідоме залишення потерпілої без допомоги особою, яка сама поставила її в небезпечний для життя стан.

Від потерпілої ОСОБА_7 09.11.2022 надійшла заява про відмову від підтримання обвинувачення відносно ОСОБА_3 в частині його обвинувачення за ч.1 ст. 135 КК України,оскільки їй відшкодовано завдані збитки та просить закрити дане провадження в цій частині.

Представник потерпілої у судовому засіданні підтримав заяву ОСОБА_7 про відмову від підтримання обвинувачення відносно ОСОБА_3 в частині його обвинувачення за ч.1 ст. 135 КК України, просив задовольнити її клопотання.

Обвинувачений ОСОБА_3 , його захисник та прокурор проти закриття провадження в зв`язку з відмовою потерпілої від обвинувачення в цій частині не заперечують.

Пункт 7 частини першої ст. 284 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК України) передбачає, що кримінальне провадження закривається у разі, якщо потерпілий відмовився від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 477 КПК України кримінальне провадження щодо кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 135 (залишення в небезпеці без обтяжуючих обставин), є кримінальним провадженням у формі приватного обвинувачення.

Відповідно до п. 2 ч. 7 ст. 284 КПК України, якщо обставини, передбачені пунктом 7 частини першої цієї статті, виявляться під час судового провадження, суд постановляє ухвалу про закриття кримінального провадження.

При таких обставинах суд приходить до висновку про задоволення клопотання потерпілої та закриття кримінального провадження в частині обвинувачення ОСОБА_3 за ч.1 ст. 135 КК України.

В підготовчому судовому засіданні встановлено, що кримінальне провадження підсудне Пирятинському районному суду Полтавської області.

Підстави для прийняття рішень, передбачених пунктами 1-4 ч.3 ст.314 КПК України відсутні.

Обвинувальний акт і реєстр матеріалів досудового розслідування складено відповідно до вимог КПК України.

Клопотань від учасників судового провадження про здійснення судового виклику певних осіб до суду для допиту та витребування певних речей та документів не надходило.

В підготовчому судовому засіданні клопотань щодо обрання заходів забезпечення кримінального провадження учасниками процесу не заявлено.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 314-316, 369, 372, 474 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Відмовити в затвердженні угоди про примирення, укладеної 02 грудня 2022 року між обвинуваченим ОСОБА_3 та потерпілою ОСОБА_7 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000271 від 27.08.2022.

Кримінальне провадження № 0000271 від 27.08.2022 відносно обвинуваченого ОСОБА_3 в частині обвинувачення за ч.1 ст. 135 КК України - закрити у зв`язку з відмовою потерпілої від обвинувачення.

Призначити судовий розгляд у кримінальному провадженні, унесеному до ЄРДР за № 0000271 від 27.08.2022 щодо ОСОБА_3 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286-1 Кримінального кодексу України, на 11 годину 04 січня 2023 року, в приміщенні Пирятинського районного суду Полтавської області на вул. Соборна, 41, міста Пирятина Полтавської області.

Розгляд кримінального провадження здійснювати суддею одноособово у відкритому судовому засіданні.

Викликати в судове засідання сторони кримінального провадження: із боку обвинувачення - прокурора, потерпілу ОСОБА_7 та її законного представника ОСОБА_5 , з боку захисту обвинуваченого ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_6 .

На ухвалу суду в частині закриття провадження може бути подана апеляційна скарга до Полтавського апеляційного суду через Пирятинський районний суд Полтавської області протягом семи днів з дня її оголошення.

В іншій частині ухвала оскарженню не підлягає.

Головуюча: ОСОБА_1