ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 січня 2023 року м. Полтава

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:

головуючого суддіОСОБА_2
суддів: за участю: секретаря судового засідання прокурора захисника підозрюваногоОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_5 ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 , в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , на ухвалу слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтава від 23 грудня 2022 року,

в с т а н о в и л а:

Цією ухвалою в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 07 жовтня 2022 року за №0000078, задоволено частково клопотання слідчого Першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Полтава) ТУ ДБР, розташованого у м. Полтава, ОСОБА_9 , погоджене з прокурором Полтавської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Центрального регіону ОСОБА_10 , і застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 30 днів, а саме до 21 січня 2023 року, підозрюваному

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Кременчук Полтавської обл., проживаючому за адресою: АДРЕСА_1 , не судимому.

Приймаючи таке рішення слідчий суддя врахував: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.405 КК України, яка підтверджується вагомими доказами, ризиків, визначених у п.п.3, 4 ч.1 ст.177 КПК України, а саме те, що підозрюваний може: незаконно впливати на свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, обставини й тяжкість інкримінованого ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбачене за його вчинення покарання та неможливість інших більш м`яких запобіжних заходів запобігти встановленим вище ризикам.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтава від 23 грудня 2022 року, застосувати ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання та звільнити останнього з-під варти.

Свої вимоги апелянт мотивує тим, що слідчий суддя не врахував те, що стороною обвинувачення не доведено: наявність обгрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.405 КК України, існування ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, та неможливість застосування інших більш м`яких запобіжних заходів, щоб забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ заслухала суддю-доповідача, думку підозрюваного та його захисника на підтримку апеляційної скарги, позицію прокурора, який заперечив проти апеляційної скарги, водночас підтвердивши те, що на даний час кримінальне провадження щодо ОСОБА_8 направлено до суду, вивчила матеріали провадження, обговорила доводи апеляційної скарги та дійшла висновку про те, що вона не підлягає до задоволення з огляду на таке.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Відповідно до вимог ч.2 ст.177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Під час апеляційного розгляду встановлено, що Першим слідчим відділом (з дислокацією у м. Полтава) ТУ ДБР, розташованого у м. Полтава, здійснюється досудове розслідування в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 07 жовтня 2022 року за №0000078 (а.п.9).

Досудовим розслідуванням установлено, що ОСОБА_8 , проходячи військову службу у військовому званні «солдат», перебуваючи на посаді стрільця військової частини, в умовах воєнного стану в порушення вимог ст.ст.65, 68 Конституції України, ст.ст.1, 2, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», Військової присяги, ст.ст.11, 16, 28, 29, 30, 31, 49, 127, 128 Закону України «Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України» та ст.ст.1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України 04 жовтня 2022 року приблизно о 21 годині 20 хвилин на сходовому майданчику в приміщенні пункту постійної дислокації, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, отримавши усне зауваження від начальника капітана ОСОБА_11 , щодо порядку несення військової служби, наніс ОСОБА_11 удар кулаком у голову. Затим приблизно о 21 годині 30 хвилин ОСОБА_8 після отримання від ОСОБА_11 повторного аналогічного усного зауваження завдав ОСОБА_11 ще 2 удари кулаком у голову у зв`язку з виконанням ОСОБА_11 обов`язків з військової служби, заподіявши останньому легкі тілесні ушкодження у вигляді забою, садна шкіри скронево-тім`яної ділянки справа.

22 грудня 2022 року слідчий ОСОБА_9 , за погодженням з прокурором ОСОБА_10 , повідомив ОСОБА_8 про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.405 КК України (а.п.10-18).

Цього ж дня слідчий ОСОБА_9 , за погодженням з прокурором ОСОБА_10 , звернувся до слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтава з клопотанням про застосування підозрюваному ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, мотивуючи подане клопотання наявністю: обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.405 КК України, ризиків, визначених у п.п.1, 3, 4 ч.1 ст.177 КПК України, а саме того, що підозрюваний може: переховуватись від органів досудового розслідування, незаконно впливати на потерпілого й свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, і неможливістю інших більш м`яких запобіжних заходів запобігти встановленим вище ризикам (а.п.115.

Так, слідчий суддя, задовольняючи частково наведене клопотання, застосував ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 30 днів.

Слідчий суддя вказав, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце, підтверджуються достатніми, на даному етапі розслідування доказами, і у висновках, які зробив орган досудового розслідування, чогось необґрунтованого чи довільного не встановлено. Не виявлено таких обставин і колегією суддів.

За практикою Європейського суду з прав людини вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини у справі Нечипорук та Йонкало проти України від 21 квітня 2011 року термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (також рішення від 30 серпня 1990 року у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства»).

Як видно з матеріалів провадження, необхідність застосування запобіжного заходу ОСОБА_8 у апеляційній скарзі не оспорюється.

Разом з цим, розглядаючи клопотання про застосування підозрюваному виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя врахував: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.405 КК України, яка підтверджується вагомими доказами, ризиків, визначених у п.п.3, 4 ч.1 ст.177 КПК України, а саме те, що підозрюваний може: незаконно впливати на свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, тяжкість інкримінованого ОСОБА_8 кримінального правопорушення, що відповідно до ст.12 КК України є тяжким злочином, обставини й тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному в разі визнання винуватим від 5 до 10 років позбавлення волі, та неможливість інших більш м`яких запобіжних заходів запобігти встановленим вище ризикам.

Обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_8 указаного тяжкого злочину повністю підтверджується зібраними в кримінальному провадженні доказами, зокрема даними: протоколу допиту потерпілого ОСОБА_11 (начальника групи розвідки військової частини у військовому званні «капітан») від 17 листопада 2022 року, який підтвердив те, що ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_8 , який проходив військову службу у військовому званні «солдат», перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, в приміщенні пункту постійної дислокації поводив себе агресивно, на зауваження щодо порядку несення військової служби не реагував і приблизно о 21 годині на сходовому майданчику наніс йому ( ОСОБА_11 ) удар кулаком у голову, затим, продовжуючи свою протиправну агресивну поведінку ще два удари кулаком у голову, під час виконання ОСОБА_11 обов`язків з військової служби (а.п.50-53); протоколів допитів свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 (військовослужбовів) від 17 листопада 2022 року, які підтвердили показання потерпілого в тому, що 04 жовтня 2022 року підозрюваний, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, в приміщенні пункту постійної дислокації поводив себе агресивно, порушував порядок несення військової служби, погрожував ОСОБА_11 і приблизно о 21 годині завдав останньому декілька ударів кулаком у голову (а.п.30-33, 63-66, 75-78, 87-90); протоколів слідчих експериментів від 01 грудня 2022 року, в ході яких потерпілий ОСОБА_11 і свідки ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 за допомогою статиста відтворили наведені вище обставини заподіяння ОСОБА_8 тілесних ушкоджень ОСОБА_11 (а.п.54-60, 67-72, 79-84, 91-96); додаткових висновків судово-медичних експертиз №1597 від 16 грудня 2022 року, №№1598, 1599 та 1600 від 19 грудня 2022 року, якими підтверджено те, що продемонстровані потерпілим і свідками ОСОБА_16 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 під час проведених з ними слідчих експериментів обставини не протирічать об`єктивним даним судово-медичної експертизи ОСОБА_11 (а.п.61-62, 73-74, 85-86, 97-98); висновку судово-медичної експертизи №1594 від 15 грудня 2022 року, відповідно до якого підозрюваним було заподіяно потерпілому легкі тілесні ушкодження у вигляді забою, садна шкіри скронево-тім`яної ділянки справа (а.п.46-49); висновку КНП «Кременчуцька міська лікарня планового лікування» №153, яким установлено, що 05 жовтня 2022 року о 00 годин, тобто й на момент кримінального правопорушення, ОСОБА_8 перебував у стані алкогольного сп`яніння (а.п.103); витягу з наказу командира військової частини від 09 вересня 2022 року про призачення підозрюваного у військовому званні «солдат» на посаду стрільця військової частини (а.п.100), та іншими доказами, долученими до матеріалів клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

При цьому, колегія суддів зауважує, що на даному етапі кримінального провадження не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду по суті, а саме питань, пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні злочину. Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів правильно визначив, що причетність ОСОБА_8 до вчинення злочину, підозра у якому йому повідомлена, є вірогідною та достатньою для застосування щодо нього обмежувального заходу.

Ураховуючи надані стороною обвинувачення докази на підтвердження в даному кримінальному провадженні обґрунтованої підозри, колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді про її наявність. Окрім того, згідно з практикою Європейського суду з прав людини, недостатньо аби правоохоронні органи «добросовісно підозрювали особу». Повинні бути надані принаймні деякі факти чи інформація на підтвердження того, що особа підозрюється у вчиненні злочину обґрунтовано (рішення «Ільгар Маммадов проти Азербайджану» і рішення «Фокс, Кемпбел і Хартлі проти Сполученого Королівства»), що має місце в досліджуваній ситуації, а тому доводи захисника про необґрунтованість повідомленої ОСОБА_8 підозри є безпідставними.

У свою чергу, із урахуванням конкретних обставин кримінального провадження та даних про особу підозрюваного в їх сукупності, колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді в частині доведеності у даному кримінальному провадженні встановлених слідчим суддею ризиків, передбачених п.п.3, 4 ч.1 ст. 177 КПК України.

Так, наявні у справі факти та обставини, на які посилається орган досудового розслідування в клопотанні та доведені прокурором у судовому засіданні, дають достатні підстави вважати, що ОСОБА_8 може: незаконно впливати на свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, що в свою чергу дає підстави для застосування до нього одного із запобіжних заходів, передбачених ч.1 ст.176 КПК України, з метою забезпечення кримінального провадження.

За матеріалами провадження підозрюваний не судимий (а.п.108-109), розлучений, має на утриманні неповнолітню дитину, за місцем проходження військової служби на зауваження не реагує, висновки для себе не бажає робити, характеризується негативно, як: неврівноважений, агресивний (а.п.101), та встановлені під час розгляду клопотання й апеляційної скарги обставини не дають підстав стверджувати про наявність у підозрюваного міцних соціальних зв`язків, що могли би слугувати достатнім стримуючим фактором для забезпечення його належної процесуальної поведінки.

Відповідно до ст.178 КПК України колегія суддів, ураховуючи вагомість наявних доказів про вчинення ОСОБА_8 інкримінованого йому умисного тяжкого злочину в стані алкогольного сп`яніння із застосуванням до начальника насильства, що в умовах воєнного стану має підвищений ступінь суспільної небезпеки, зумовлений створенням загрози зниження рівня бойової готовності військової частини, посягання на можливість начальника в будь-яких умовах виконувати свої обов`язки та керувати діями підлеглих у інтересах військової дисципліни й порядку, дані про особу підозрюваного, вважає, що лише такий запобіжний захід як тримання під вартою здатен забезпечити належну процесуальну поведінку ОСОБА_8 , що також випливає з положень ч.8 ст.176 КПК України, в силу якої під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються у вчиненні злочину, передбаченого ст.405 КК України, застосовується виключно запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

З викладеного вбачається, що слідчий суддя, при прийнятті рішення про застосування ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, перевірив обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування виняткового запобіжного заходу, і зазначені обставини підтверджені достатніми даними, дослідженими та оціненими слідчим суддею.

На даному етапі розслідування лише такий запобіжний захід зможе дієво запобігти ризикам, доведеним стороною обвинувачення під час розгляду клопотання, що виключає можливість обрання підозрюваному більш м`якого запобіжного заходу, в тому числі й особистого зобов`язання, як просить апелянт.

Абзацом 3 ч.4 ст.183 КПК України визначено, що під час дії воєнного стану слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені ст.ст.177 та 178 КПК України, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого ст.405 КК України.

Ураховуючи встановлений слідчим суддею ряд ризиків, передбачених п.п.3, 4 ч.1 ст. 177 КПК України, обставини інкримінованого ОСОБА_8 тяжкого злочину, наведені вище обставини, передбачені ст.178 КПК України, невизначення слідчим суддею при постановленні оскаржуваної ухвали розміру застави підозрюваному, як наслідок, є правильним.

Тому зазначені в апеляційній скарзі доводи та підстави, з яких ставиться питання про скасування ухвали слідчого судді, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законне та обґрунтоване судове рішення, не встановлено.

Отже, апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст.376, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів апеляційного суду,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтава від 23 грудня 2022 року щодо ОСОБА_8 без зміни.

Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

С у д д і:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4