Подільський районний суд міста Києва
Справа № 758/1019/23
У Х В А Л А

09 лютого 2023 року м. Київ

Подільський районний суд м. Києва у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

захисника - ОСОБА_5 ,

представника потерпілого - ОСОБА_6 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 190 КК України,

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшло клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з можливістю внесення застави відносно ОСОБА_4 у межах кримінального провадження за обвинуваченням останнього у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 190 КК України.

Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 10 січня 2023 року обвинуваченому продовжено раніше обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 28 лютого 2023 року.

Клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого обґрунтоване тим, що метою застосування запобіжного заходу відносно ОСОБА_4 є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, впливати на свідків з метою зміни ними показів. Вказав, що у разі обрання обвинуваченому менш суворого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, буде неможливо запобігти наявним ризикам, які передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

У підготовчому судовому засіданні прокурор також висловив свою позицію про необхідність направлення указаного обвинувального акта до апеляційного суду для визначення підсудності, оскільки кримінальні правопорушення вчинено на території Запорізької та Херсонської області.

Захисник висловив думку про необхідність передачі справи на розгляд до іншого суду за місцем вчинення злочинів. Щодо продовження запобіжного заходу заперечував, просив застосувати більш м`який запобіжний захід.

ОСОБА_4 підтримав позицію свого захисника.

Представник потерпілого не заперечував проти передачі справи для визначення підсудності.

Заслухавши думку учасників процесу, суд приходить до наступного висновку.

При вирішенні питання про продовження терміну дії обраного обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд враховує вимоги ст. 178 КПК України, а саме: вік та стан здоров`я обвинуваченого, сімейний та матеріальний стан, вид діяльності та місце проживання та інші обставини, що мають значення для прийняття відповідного рішення.

Крім того, суд враховує вимоги ст. 177 КПК України, а саме те, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від суду, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях «Панченко проти Росії» та «Бекчиєв проти Молдови» зазначив, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вони маловірогідні і необхідність в утриманні під вартою відсутня. Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини по справі «Свершов проти України» тяжкість злочину, в якому обґрунтовано підозрюється особа, має суттєве значення, однак не може бути єдиною підставою для тримання особи під вартою.

Суд враховує вимоги ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, фактичні обставини справи, особу обвинуваченого та характер висунутого обвинувачення, тяжкість покарання в їх взаємозв`язку з можливими ризиками у справі.

Європейський суд з прав людини у своїх рішенні «Маріянчук та інші проти України» наголосив, що пунктом 3 статті 5 Конвенції гарантовані загальні принципи щодо права на судовий розгляд протягом розумного строку або звільнення під час провадження. Зокрема, ЄСПЛ послався на практику застосування статті 5 Конвенції у рішеннях «Кудла проти Польщі» та «МакКей проти Сполученого Королівства». У вказаних рішеннях ЄСПЛ констатував, що основною метою статті 5 Конвенції є запобігання свавільному або необґрунтованому позбавленню свободи. Безперервне тримання під вартою є виправданим лише за умови, якщо у справі наявний значний суспільний інтерес, який переважає принцип поваги до особистої свободи. ЄСПЛ підкреслив, що саме на національні судові органи покладається обов`язок дотримання розумності строків досудового тримання під вартою та встановлення існування вказаного суспільного інтересу з одночасним врахуванням принципу презумпції невинуватості.

Продовження запобіжного заходу з урахуванням його тривалості не виходить за межі розумного строку і кореспондується з характером суспільного інтересу, тобто визначеними КПК України конкретними підставами і метою запобіжного заходу та не суперечить позиції ЄСПЛ у справі Самойлович проти України, яка полягає в тому, що у випадку особливої тривалості тримання під вартою особи, підстави для цього повинні бути виключно серйозними.

З огляду на наведене, а також враховуючи, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні ряду тяжких злочинів, вірогідний ризик переховування його від суду, вчинення нового злочину, ризик впливу на свідків з метою зміни ними показів. Обставин, що могли б свідчити про можливість запобігання зазначеним ризикам шляхом застосуванням до обвинуваченого інших, більш м`яких запобіжних заходів, передбачених ч. 1 ст. 176 КПК України, судом не встановлено. у зв`язку з чим для запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, необхідно дійти висновку про наявність підстав на даній стадії судового розгляду для продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання його під вартою.

Наявність у обвинуваченого неповнолітньої дитини не зменшують указаних ризиків.

На підставі ч. 3 та 4 ст. 183 КПК України суд вважає за доцільне визначити обвинуваченому заставу у розмірі 40 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб, яка буде забезпечувати виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених КПК.

Щодо питання дотримання територіальної юрисдикції у даному кримінальному провадженні, суд приходить до наступних висновків.

Згідно з ч. 1 ст. 32 КПК України кримінальне провадження здійснює суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено кримінальне правопорушення. У разі якщо було вчинено кілька кримінальних правопорушень, кримінальне провадження здійснює суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено більш тяжке правопорушення, а якщо вони були однаковими за тяжкістю, - суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено останнє за часом кримінальне правопорушення. Якщо місце вчинення кримінального правопорушення встановити неможливо, кримінальне провадження здійснюється судом, у межах територіальної юрисдикції якого закінчено досудове розслідування.

Як вбачається з обвинувального акта, ОСОБА_4 обвинувачуються у вчиненні низки кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 190 КК України, які вчинені за адресою: вул. Банкова, 3, смт. Новотроїцьке Новотроїцького району Херсонської області та за адресою: пр. Соборний, 144, м. Запоріжжя, Запорізька область. Вчинення останнього за часом епізоду, що вміняється обвинуваченому, - АДРЕСА_1 , на що розповсюджується юрисдикція Жовтневого районного суду м. Запоріжжя, тобто поза межами територіальної юрисдикції Подільського районного суду м. Києва.

У відповідності з п. 1 ч. 1 ст. 34 КПК України кримінальне провадження передається на розгляд іншого суду, якщо до початку судового розгляду виявилося, що кримінальне провадження надійшло до суду з порушенням правил територіальної підсудності.

Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення щодо направлення обвинувального акту до відповідного суду для визначення підсудності у випадку встановлення непідсудності кримінального провадження.

Згідно з ч. 3 ст. 34 КПК України питання про направлення кримінального провадження з одного суду до іншого в межах юрисдикції різних апеляційних судів вирішується колегією суддів Верховного Суду за поданням суду апеляційної інстанції або за клопотанням сторін чи потерпілого не пізніше п`яти днів з дня внесення такого подання чи клопотання.

На підставі викладеного, суд вважає за необхідне звернутися до Київського апеляційного суду для вирішення питання про внесення до Верховного Суду подання про направлення обвинувального акта у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 190 КК України, до Жовтневого районного суду м. Запоріжжя.

Керуючись ст. ст. 32, 32, 177, 178, 183, 194, 314, 331 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0001587 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 190 КК України, передати до Київського апеляційного суду для вирішення питання про внесення до Верховного Суду подання для визначення підсудності.

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - задовольнити.

Продовжити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, до 09 квітня 2023 року включно.

Визначити розмір застави у сумі 107 360 гривень, у разі внесення якої звільнити ОСОБА_4 з-під варти з покладенням на неї таких обов`язків:

- прибувати до суду, у проваджені якого знаходиться кримінальне провадження, за першою вимогою;

- не відлучатися з міста Києва без дозволу прокурора або суду;

- повідомляти прокурора чи суд про зміну свого місця проживання.

- утримуватися від спілкування із свідками без дозволу суду;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Зазначені обов`язки в разі внесення застави покладаються на ОСОБА_4 строком на 60 днів, який відраховувати з моменту звільнення з-під варти.

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_4 , що у разі невиконання покладених на нього обов`язків, внесені кошти будуть звернені у дохід держави.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала в частині продовження запобіжного заходу може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1