Справа № 694/2014/22 Провадження №1-кп/694/214/22
В и р о к
Іменем України
29.11.2022 року м.Звенигородка
Звенигородський районний суд Черкаської областіу складі: головуючого - судді ОСОБА_1 секретаря судових засідань ОСОБА_2 , за участю прокурора Звенигородської окружної прокуратури ОСОБА_3 ,
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Стебне, Звенигородського району, Черкаської області, українця, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,-
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України
ОСОБА_4 в умовах воєнного стану, введеного на підставі Указу Президента України №64/2022 від 24.02.2022 року, 28 вересня 2022 року, в обідню пору доби, більш точний час в ході досудового розслідування не встановлено,перебуваючи за місцем свого проживання, а саме в приміщенні будинку розташованому за адресою: АДРЕСА_1 , діючи умисно, з корисливих мотивів та з метою власного збагачення, переконавшись у тому, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу, з метою вчинення крадіжки грошових коштів, за допомогою додатку «Приват24», змінивши банківський пароль, через мобільний телефон ОСОБА_5 , з її банківської картки № НОМЕР_1 перерахував грошові кошти в сумі 7 349,73 (сім тисяч триста сорок дев`ять гривень сімдесят три копійки) на свій банківський рахунок до якого прикріплена банківська картка АТКБ «Приватбанк» № НОМЕР_2 , які в подальшому витратив на власні потреби, чим спричинив потерпілій ОСОБА_5 матеріальних збитків на вказану суму. Він же, в умовах воєнного стану, введеного на підставі Указу Президента України №64/2022 від 24.02.2022 року, 07 жовтня 2022 року, в обідню пору доби, більш точний час в ході досудового розслідування не встановлено,перебуваючи за місцем свого проживання, а саме в приміщенні будинку розташованому за адресою: АДРЕСА_1 , діючи умисно, з корисливих мотивів та з метою власного збагачення, повторно, переконавшись у тому, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу, з метою вчинення крадіжки грошових коштів, за допомогою додатку «Приват24», знаючи банківський пароль, через мобільний телефон ОСОБА_5 , з її банківської картки № НОМЕР_3 перерахував грошові кошти в сумі 4 035,56 (чотири тисячі тридцять п`ять гривень п`ятдесят шість копійок) на свій електронний гаманець, які в подальшому витратив на власні потреби, чим спричинив потерпілій ОСОБА_5 матеріальних збитків на вказану суму. В подальшому, продовжуючи свій злочинний намір 08 жовтня 2022 року в обідню пору доби, більш точний час в ході досудового розслідування не встановлено,перебуваючи за місцем свого проживання, а саме в приміщенні будинку розташованому за адресою: АДРЕСА_1 , діючи умисно, з корисливих мотивів та з метою власного збагачення, переконавшись у тому, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу, з метою вчинення крадіжки грошових коштів, повторно, за допомогою додатку «Приват24», знаючи банківський пароль, через мобільний телефон ОСОБА_5 , з її банківської картки № НОМЕР_3 перерахував грошові кошти в сумі 3 985,33 (три тисячі дев`ятсот вісімдесят п`ять гривень тридцять три копійки) на свій електронний гаманець, які в подальшому витратив на власні потреби, чим спричинив потерпілій ОСОБА_5 матеріальних збитків на загальну суму 8 020, 89 (вісім тисяч двадцять гривень вісімдесят дев`ять копійок).
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений беззаперечно визнав себе винним у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4ст. 185 КК України, пояснив суду про обставини викладені вище, зазначив, що всі обставини, викладені в обвинувальному акті відповідають фактичним обставинам справи, події вчинення ним кримінальних правопорушень вірно відображені. Дійсно, 28 вересня 2022 року в денний час, за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , він вирішив вкрасти грошові кошти з карти «Приват» у ОСОБА_5 , для чого за допомогою додатку «Приват24», змінивши банківський пароль, через мобільний телефон останньої, з її банківської картки перерахував грошові кошти в сумі 7 349,73 грн. на свій банківський рахунок, які в подальшому витратив на власні потреби, чим спричинив потерпілій ОСОБА_5 матеріальних збитків на вказану суму. Також, 07 жовтня 2022 року, в обід, за місцем свого проживання за зазначеною адресою, знаючи банківський пароль, через мобільний телефон ОСОБА_5 , з її банківської картки перерахував грошові кошти в сумі 4 035,56 грн на свій електронний гаманець, які в подальшому витратив. Також, в обідній час, 08 жовтня 2022 року, за місцем свого проживання, за допомогою додатку «Приват24», знаючи банківський пароль, через мобільний телефон ОСОБА_5 з її банківської картки перерахував на свій електронний гаманець грошові кошти в сумі 3 985,33.
Враховуючи те, що обвинувачений повністю визнав свою вину в інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях, погоджується з кваліфікацією вчинених ним кримінальних діянь, розуміючи яка міра покарання загрожує, показання обвинуваченого повністю відповідають фактичним обставинам справи, які він не заперечує, а саме про обставини вчинення кримінальних правопорушень,зокрема, розмір викрадених грошових коштів, прокурор не висловив жодних заперечень щодо встановлених обставин, суд відповідно до частини третьої статті 349 Кримінального процесуального кодексу України, визнав недоцільним дослідження доказів, поданих на підтвердження подій кримінальних правопорушень та винуватості обвинуваченого у їх вчиненні, обмежившись допитом обвинуваченого, дослідженням матеріалів кримінального провадження щодо матеріалів, які характеризують особу обвинуваченого. При цьому судом з`ясовано правильність розуміння учасниками судового провадження змісту цих обставин, добровільність їхньої позиції та роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
З урахуванням повного визнання вини у вчинені вищенаведених кримінальних правопорушень, а також враховуючи думку учасників судового провадження, за відсутності заперечень та сумнівів у добровільності їх позиції, суд на підставі ст. 349 ч.3 КПК України визнає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, вважає за доцільне обмежитись дослідженням доказів, які стосуються особи обвинуваченого. При цьому судом з`ясовано, чи правильно розуміють зазначені особи зміст обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції. Учасникам процесу роз`яснено, що у такому випадку сторони будуть позбавлені права оскаржувати дані обставини в апеляційному порядку.
Дії ОСОБА_4 по епізоду крадіжки грошових коштів ОСОБА_5 28 вересня 2022 року суд кваліфікує в межах пред`явленого прокурором обвинувачення за ч. 4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану.
Дії ОСОБА_4 по епізоду крадіжки грошових коштів ОСОБА_5 07 жовтня 2022 року суд кваліфікує за ч. 4 ст. 185 КК України, як крадіжка, вчинена повторно, в умовах воєнного стану.
Дії ОСОБА_4 по епізоду крадіжки грошових коштів ОСОБА_5 08 жовтня 2022 року суд кваліфікує за ч. 4 ст. 185 КК України, як крадіжка, вчинена повторно, в умовах воєнного стану
Вину обвинуваченого ОСОБА_4 в скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 185 КК України суд вважає доведеною.
Згідно ст.66 КК України, обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 суд вважає щире каяття.
Враховуючи, що розгляд кримінального провадиться здійснюється в межах пред`явленого обвинувачення, обставиною, яка обтяжує покарання ОСОБА_4 ,передбаченою ст. 67 КК України, судом визнається вчинення кримінального правопорушення щодо особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах.
Вивченням в ході судового розгляду даних особи обвинуваченого встановлено, що він раніше не засуджений (вимога УІАП ГУНП в Черкаській області від 07.10.2022 року), на обліку в психоневрологічному диспансері не перебуває ( довідка від 07.10.2022 року № 291), як вбачається з довідки № 263 від 07.10.2022 року, ОСОБА_4 на диспансерному (профілактичному обліку) не перебуває.
В ст. 50 КК України встановлено, що покарання є заходом примусу, яке застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого.
Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.
Згідно до ст.17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що «при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права». У справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський суд з прав людини зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».
Згідно п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року № 7 « Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначення покарання суди мають суворо додержувати вимог ст.65 КК стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
Виходячи з положень ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для виправлення та попередження нових злочинів. Це покарання має відповідати принципам справедливості, співмірності, індивідуалізації. Для вибору такого покарання суд повинен врахувати ступінь тяжкості злочину, конкретні обставини його вчинення, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення до своїх дій, інші обставини справи, які впливають на забезпечення відповідності покарання характеру та тяжкості вчиненого злочину.
Призначаючи ОСОБА_4 покарання, суд виходить з положень ст. 65 КК України, а саме - принципів законності, справедливості, індивідуалізації, а також достатності покарання для подальшого виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень як самим обвинуваченим, так і іншими особами, враховує характер та ступінь тяжкості скоєних кримінальних правопорушень, які, за змістом ст. 12 КК України, є умисними тяжкими злочинами , наслідки вчинення кримінальних правопорушень, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, особу обвинуваченого, відношення обвинуваченого до скоєного злочину, а також вимоги ст. 50 КК України, що метою покарання є не тільки кара, а також виправлення засудженого, а також попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, суд вважає необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_4 та запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень призначити покарання у виді позбавлення волі в межах санкції статті, яка передбачає відповідальність за вчинене із звільненням обвинуваченого від відбування призначеного основного покарання з іспитовим строком в порядку ст. 75 КК України, оскільки його виправлення та попередження скоєння ним нових кримінальних правопорушень можливо без ізоляції від суспільства.
Таке покарання за глибоким переконанням суду буде обґрунтованим і необхідним для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним та іншими особами кримінальних правопорушень.
Окрім того, у зв`язку зі звільненням від відбування покарання з випробуванням покласти на засудженогоОСОБА_4 обов`язки передбачені п.п.1, 2 ч.1 ст. 76 КК України.
Речові докази та процесуальні витрати у справі відсутні, цивільний позов не заявлявся.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 349, 373, 374, 395 КПК України суд, -
Визнати ОСОБА_4 винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 відбування основного покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 (два) роки .
У зв`язку зі звільненням засудженого ОСОБА_4 з випробуванням покласти на нього обов`язки, передбачені п.п.1,2 ч.1 ст. 76 КК України, а саме:
-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання чи роботи.
-Речові докази та процесуальні витрати у справі відсутні, цивільний позов не заявлявся.
Вирок може бути оскаржений до Черкаського апеляційного суду через Звенигородський районний суд Черкаської області протягом 30 днів з дня його проголошення, засудженим, який перебуває під вартою, протягом 30 днів з дня вручення копію вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження якщо таку скаргу не було подано. В разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок який набрав законної сили є обов`язковим для осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, а також для всіх фізичних та юридичних осіб, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх службових осіб і підлягає виконанню на всій території України.

Відповідно до приписів ч.6 ст. 376 КПК України копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору.

Роз`яснити сторонам кримінального провадження право подати клопотання про помилування, право ознайомитися з журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.

Роз`яснити, що учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Головуючий суддя: ОСОБА_1