печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2022 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі судових засідань ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання старшого слідчого в ОВС Головного слідчого управління Національної поліції України підполковника поліції ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , -

В С Т А Н О В И В :

Старший слідчий в ОВС Головного слідчого управління Національної поліції України підполковника поліції ОСОБА_6 звернувся до суду із клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Обґрунтовуючи подане клопотання сторона обвинувачення вказує, що Головним слідчим управлінням Національної поліції України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000255 від 31.08.2016 за підозрою ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2, 3 ст. 27 ч. 3 ст. 28 ч. 2 ст. 364 та ч. 1 ст. 366 КК України, за підозрою ОСОБА_9 , ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27 ч. 3 ст. 28 ч. 2 ст. 364 КК України та ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 5 ст. 27 ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 364 КК України.

Слідчий зазначає, що на території Віто-Поштової сільської ради Києво-Святошинського району Київської області відповідно до рішення Ради Міністрів Української РСР від 06.06.1955 № 665-027 рс проведено інвентаризацію земель Міністерства оборони України та визначено площу земельної ділянки для постійного користування військової частини НОМЕР_1 загальною площею 31,98 га. На підставі цього Міноборони надано державний акт на право постійного користування земельною ділянкою площею 31,98 га, на якій дотепер розташовані житлові будинки військових, приміщення казарменого типу, складські приміщення, стадіон та інші технічні споруди, необхідні для обслуговування об`єктів Міноборони та перебування постійного складу військовослужбовців.

У ході реорганізацій та реструктуризацій Міноборони України станом на 2005-2006 роки проводилась чергова інвентаризація земель, у зв`язку з якою згадане Міністерство звернулося до Віто-Поштової сільської ради з метою звірки та поновлення межових знаків земельної ділянки і виготовлення державного акта на право постійного користування землею площею 31,98 га по АДРЕСА_1 .

Рішенням 4-ї сесії V скликання Віто-Поштової сільської ради від 10.10.2006 затверджено матеріали інвентаризації земельної ділянки площею 31,9862 га під розміщення військової частини НОМЕР_1 , яка розташована в АДРЕСА_1 , виконані ТОВ «Київський регіональний інститут земельної реформи».

Технічна документація завершена, проте державний акт на право постійного користування земельними ділянками не отримано Міністерством оборони України з причин формальних відповідей службових осіб Віто-Поштової сільської ради.

У подальшому встановлено, що 30.06.2016 на 8-й сесії VII скликання Віто-Поштова сільрада прийняла рішення № 8-98 «Про прийняття на баланс Віто-Поштової сільської ради території військового містечка № НОМЕР_2 військової частини НОМЕР_1 ». Указаним рішенням надано попередню згоду на прийняття до комунальної власності територіальної громади с. Віта-Поштова нерухомого майна військового містечка № НОМЕР_2 при військовій частині НОМЕР_1 ; внесено зміни до рішення Віто-Поштової сільради 4-ї сесії V скликання «Про затвердження матеріалів інвентаризації та надання дозволу на збір технічної документації по оформленню права постійного користування землею в/ч НОМЕР_1 » та викладено його п. п. 2, 3 в такій редакції: «2. Надати дозвіл в/ч НОМЕР_1 на збір технічної документації по оформленню права постійного користування землею, площею 12,2044 га під розміщення військової частини, яка розташована в АДРЕСА_1 . Зобов`язати в/ч НОМЕР_1 оформити технічну документацію та акт постійного користування згідно чинного законодавства».

Посадовими особами сільської ради у ході скасування попереднього рішення та зменшення площі земель Міноборони допущено грубе порушення Закону України «Про використання земель оборони», а саме його ст. 4, якою передбачено, що відчуження земельних ділянок, на яких розташовані об`єкти нерухомого військового майна, здійснюється відповідно до Порядку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22.05.2013 № 436. Пунктом 3 цього Порядку регламентовано, що Міністерство оборони під час проведення реформування Збройних Сил здійснює заходи щодо визначення розташування та площі земельних ділянок, що можуть бути відчужені разом із об`єктами нерухомості. Після формування цілого переліку земельних ділянок з об`єктами нерухомості він подається до Кабінету Міністрів України на затвердження. Строк дії рішення Кабміну щодо затвердження таких переліків земельних ділянок становить 5 років.

В подальшому за підсумками технічної інвентаризації, проведеної ФОП ОСОБА_5 на підставі рішення Віто-Поштової сільської ради Києво-Святошинського району Київської області від 29.09.2017 № 28-6 «Про надання дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою, щодо інвентаризації земель», інвентаризовано територію військового містечка № НОМЕР_2 площею 19,7856 га, з яких 14,6058 га розділені на 37 земельних ділянок різної площі з присвоєнням кадастрових номерів: :01:006:5097, :01:006:5098, :01:006:5068, :01:006:5082, :01:006:5067, :01:006:5091, :01:006:5066, :01:006:5090, :01:006:5093, :01:006:5092, :01:006:5088, :01:006:5102, :01:006:5101, :01:006:5100, :01:006:5099, :01:006:5083, :01:006:5084, :01:006:5085, :01:006:5086, :01:006:5087, :01:006:5080, :01:006:5081, :01:006:5096, :01:006:5095, :01:006:5094, :01:006:5078, :01:006:5077, :01:006:5076, :01:006:5075, :01:006:5074, :01:006:5073, :01:006:5072, :01:006:5071, :01:006:5070, :01:006:5069, :01:006:5079, :01:006:5089.

Крім того, у ході вилучення та подальшої передачі земель Міністерства оборони України головою Віто-Поштової сільської ради ОСОБА_8 та іншими службовими особами вказаного органу місцевого самовряджування, зокрема ОСОБА_10 , ОСОБА_9 та ФОП ОСОБА_7 не ураховано, що згідно зі ст. ст. 13, 77 Земельного кодексу України землями оборони визнаються землі, надані для розміщення і постійної діяльності військових формувань, утворених відповідно до законодавства України. Землі Міноборони можуть перебувати лише у державній власності, а розпоряджатися ними може лише Кабінет Міністрів України.

Установлено, що ОСОБА_8 , діючи у складі організованої групи з ОСОБА_10 і ОСОБА_9 , а також за попередньою змовою з інжинером-землевпорядником ОСОБА_7 у період із 28.04.2016 по 30.11.2017 використовуючи своє службове становище як голова Віто-Поштової сільської ради, усупереч інтересам служби, ігноруючи як нормативно-правові акти, що визначають порядок відчуження земельних ділянок Міністерства оборони України, вимоги до проведення сесій сільських рад, визначених Законом, так і свої обов`язки та Присягу посадової особи місцевого самоврядування, з метою маскування своїх злочинних дій та незаконного виділення у приватну власність фізичним особам земельних ділянок, які належали Міністерству оборони України, діючи умисно, всупереч інтересам служби, у порушення вимог ст. ст. 13, 77 Земельного кодексу України та ст. 4 Закону України «Про використання земель оборони», підписав ряд рішень щодо вилучення з відання Міністерства оборони України земельних ділянок загальною площею 14,6058 га, які в подальшому передані у приватну власність фізичним особам.

З огляду на викладене посадовими особами Віто-Поштової сільської ради, а саме ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_9 та за попередньою змовою з інжинером-землевпорядником ОСОБА_7 незаконно виведено землі Міноборони України загальною площею 14,6058 га та передано їх у власність 34 фізичним особам, тобто вчинено кримінальні правопорушення, а саме: ОСОБА_8 - ч. 2, 3 ст. 27 ч. 3 ст. 28 ч. 2 ст. 364 та ч. 1 ст. 366 КК України; ОСОБА_9 та ОСОБА_10 - ч. 5 ст. 27 ч. 3 ст. 28 ч. 2 ст. 364 КК України; ОСОБА_7 - ч. 5 ст. 27 ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 364 КК України.

Згідно із висновком експерта № 28325/22-41 від 18.11.2022 за результатами проведення судової оціночної-земельної експертизи у кримінальному провадженні № 0000255 від 31.08.2016 загальна ринкова вартість земельних ділянок загальною площею 14,6058 га становила 36 841 977,40 грн.

До вчинення вказаного злочину причетний, зокрема, ОСОБА_7 , який діючи за поперпедньою змовою з ОСОБА_8 , ОСОБА_10 та ОСОБА_9 щодо незаконного відчудження на користь інших осіб земельних ділянок Міністурства оборони України, маючи спеціальні знання у сфері землеустрою та відповідний кваліфікаційний сертифікат, достовірно розуміючи, що питання стосуються земель Міністерства оборони України та достовірно знаючи про єдиний порядок їх вилучення, розробив технічну документацію з землеустрою щодо інвентаризації земель, які незаконно передавалися до комунальної власності Віто-Поштової сільської ради, та в подальшому забезпечило їх передачу в приватну власність у порушення законодавства України.

Відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Європейський суд з прав людини у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» зазначив, що обґрунтована підозра передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин.

16.11.2022 ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Чорнобиль, Київської області, громадянину України, зареєстрованому та проживаючому за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимому, повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27 ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 364 КК України.

01.12.2022 досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000255 від 31.08.2016 продовжено до шести місяців, тобто до 07.03.2023.

Метою застосування запобіжного заходу відносно ОСОБА_7 є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, або вчинити інший злочин аналогічного характеру відносно свідків або інших осіб.

У судовому засіданні прокурор підтримав внесене клопотання, посилаючись на його обґрунтованість та необхідність у застосуванні відносно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки наявні ризики, передбачені ст. 177 КПК України.

Захисник у судовому засіданні заперечував щодо задоволення клопотання, вказавши на те, що клопотання не містить виклад обставин, які б свідчили про наявність ризиків визначених ст. 177 КПК України, просять відмовити в задоволенні клопотання.

Підозрюваний у кримінальному проваджені у судовому засіданні підтримав позицію захисників.

Вивчивши клопотання та докази, якими воно обґрунтовується, заслухавши пояснення прокурора, підозрюваного, його захисників, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

При вирішенні клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя, суд згідно змісту вимог ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення та наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, але не доведе обставин щодо недостатності застосування більш м`яких запобіжних заходів, слідчий суддя має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначено у клопотанні.

Основні доводи внесеного стороною кримінального провадження клопотання зводяться до наявності кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 , а наявність ризиків передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України обґрунтовується тим, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідків, інших підозрюваних у цьому кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Відповідно до вимог п.п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, при вирішені питання, чи було особу «обвинувачену в кримінальному правопорушенні» для цілей статті 6 Конвенції, необхідно виходити з таких трьох критеріїв: категорія даного провадження згідно з національним законодавством; суттєві характерні риси цього провадження; вид та суворість міри покарання, яке може бути призначено заявникові. [«O. v. Norway», n. 33926].

«Законність» тримання під вартою з погляду національного закону не завжди є вирішальним чинником. Європейський суд з прав людини зазначає, що тримання під вартою протягом зазначеного періоду має відповідати меті пункту 1 статті 5 Конвенції, яка забороняє безпідставне позбавлення свободи. [«Гаважук проти України», п. 63654]; [«Мурукін проти України», п. 34]; [«Буряга проти України», п. 54655]; [«Фельдман проти України», п. 68656].

Тримання під вартою у відповідності до пункту 1(с) статті 5 Конвенції має задовольняти вимогу пропорційності. Взяття заявника під варту має бути конче необхідним для забезпечення його присутності в суді, але водночас інші, менш суворі заходи можуть бути достатніми для досягнення цієї мети. (Рішення : «Ladent v. Poland», n. 55660; «Ambruszkiewicz v. Poland», n.n. НОМЕР_3 ; «Хайредінов проти України», n. 28).

Затримання особи є настільки серйозним запобіжним заходом, що воно є виправданим, лише якщо інші, менш суворі, заходи були розглянуті та визнанні недостатніми для забезпечення захисту індивідуальних або суспільних інтересів, які можуть вимагати затримання відповідної особи. (Рішення : «X. v. Finland», n. 151).

ЄСПЛ визнав, що абстрактна можливість перешкоджання кримінальному провадженню є недостатньою для обґрунтування обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Виходячи із правової позиції ЄСПЛ при розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчий суддя, суд у кожному випадку повинен принципово та критично ставитися до доводів прокурора, якими він обґрунтовує необхідність застосування саме цього запобіжного заходу, об`єктивно оцінюючи її переконливість. При цьому прокурор повинен довести, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам передбачених ст. 177 КПК України.

В ході розгляду клопотання слідчим суддею було встановлено, що виключних обставин для тримання ОСОБА_7 під вартою немає, оскільки даних, які б свідчили про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів у клопотанні слідчого не вказано та в судовому засіданні не доведено.

Враховуючи те, що прокурор не довів суду виняткових обставин, які б виправдовували подальше обмеження права підозрюваного на свободу та свідчили б про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів, слідчий суддя вважає за доцільне застосувати до підозрюваного запобіжний захід, передбачений ст. 181 КПК України, у вигляді домашнього арешту, із забороною залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_3 в період доби з 22-00 год. по 06-00 год. наступної доби, який є співмірний з існуючими ризиками, особою підозрюваного, тяжкістю злочину та його наслідками. При цьому, такий режим може перериватись необхідністю отримання медичної допомоги та прослідування до укриття цивільного заходу.

Також, слідчий суддя вважає за необхідне покласти на ОСОБА_7 наступні обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України:

- не відлучатися за межі Київської області без дозволу слідчого, прокурора;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- прибувати до слідчого, прокурора та суду за першим викликом;

- утримуватися від спілкування із ОСОБА_8 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_10 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_9 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 та ОСОБА_19 ;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

- носити електронний засіб контролю.

Керуючись ст. 29 Конституції України, ст. ст. 177, 178, 181, 193, 194, 196, 205, 206, 309 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого слідчого в ОВС Головного слідчого управління Національної поліції України підполковника поліції ОСОБА_6 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - залишити без задоволення.

Застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, із забороною залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_3 в період доби з 22-00 год. по 06-00 год. наступної доби, за виключенням необхідності отримання медичної допомоги, строком до 18.02.2023 року, включно.

Роз`яснити підозрюваному, що працівники органу внутрішніх справ з метою контролю за поведінкою підозрюваного, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього обов`язків.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_7 наступні обов`язки:

- не відлучатися за межі Київської області без дозволу слідчого, прокурора;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- прибувати до слідчого, прокурора та суду за першим викликом;

- утримуватися від спілкування із ОСОБА_8 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_10 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_9 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 та ОСОБА_19 ;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

- носити електронний засіб контролю.

Визначити строк дії ухвали слідчого судді та покладених судом обов`язків в межах строків досудового розслідування у кримінальному провадженні до 18.02.2023 року включно.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1