Провадження № 1-кп/537/64/2023
Справа № 537/3179/22
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23.02.2023 року м. Кременчук

Крюківський районний суд м.Кременчука Полтавської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю:

секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченої ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в приміщенні суду в м.Кременчук кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 04.11.2022 року за №0000703, за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Ульяновка Георгіївського району Ставропольського краю Російської Федерації, громадянки України, з середньою освітою, яка одружена, не працює, має на утриманні малолітню доньку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судима,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185, ч.2 ст.15 - ч.4 ст.185 КК України,

у с т а н о в и в :

23.10.2022 року близько 17:03 год., тобто в умовах воєнного стану, в магазині «МаркетОпт», розташованому за адресою: Полтавська область, м. Кременчук, вул. Першотравнева, буд. 43, ОСОБА_4 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, тобто діючи з прямим умислом, з корисливих мотивів та мети, шляхом вільного доступу, таємно викрала з торгівельних прилавків, поклавши до сумки, яку принесла із собою, товар ПП «ОНВАРД ТРЕЙД», а саме: горілку «Абсолют Стандарт 40%» об`ємом 0,5 л, вартістю 251,28 грн., свинину Алексис «Козацька тушкована» вагою 460 г, вартістю 85,56 грн., вермішель «Bellini Ниткоподібні тонкі №7» вагою 500 г, вартістю 33,60 грн. Після чого ОСОБА_4 пройшла касову зону, не оплативши товар, зникла з місця вчинення злочину, а викраденим майном розпорядилася на власний розсуд, спричинивши ПП «ОНВАРД ТРЕЙД» матеріального збитку на загальну суму 370,44 грн.

Таким чином, ОСОБА_4 вчинила в умовах воєнного стану таємне викрадення чужого майна, а тому її дії правильно кваліфікувати за ч. 4 ст. 185 КК України.

24.10.2022 року близько 10 год. 20 хв., тобто в умовах воєнного стану, в магазині « ІНФОРМАЦІЯ_3 » за адресою: АДРЕСА_3 , ОСОБА_4 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, тобто діючи з прямим умислом, з корисливих мотивів та мети таємно викрасти чуже майно, шляхом вільного доступу до товарів у магазині, повторно взяла з торгівельних прилавків та поклала до сумки, яку принесла із собою, товар ПП «ОНВАРД ТРЕЙД» загальною вартістю 344,56 грн., а саме: горілку «Абсолют Стандарт 40%» об`ємом 0,5 л вартістю 251,28 грн., вермішель «Golden Dragon зі смаком сиру не гостра» вагою 65 г, вартістю 5,54 грн., паштет АЛАН «Домашній в/г» вагою 0,228 кг, вартістю 44,32 грн., крупу ВМ «Рис довгий шліфований» вагою 800 г, вартістю 43,42 грн. Після чого ОСОБА_4 пройшла повз каси магазину, приховавши і не оплативши зазначений вище товар, та попрямувала до виходу, де була затримана працівниками охорони. Тому ОСОБА_4 виконала усі дії, які вважала необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця (тобто повторного таємного викрадення чужого майна в умовах воєнного стану), але злочин не було закінчено до кінця з причин, що не залежали від її волі, оскільки вона була затримана охоронцями магазину на місці вчинення злочину.

Таким чином, ОСОБА_4 вчинила повторно, в умовах воєнного стану закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), а тому її дії правильно кваліфікувати за ч.2 ст.15 - ч. 4 ст. 185 КК України.

Відповідно до ст.337 КПК України, судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею.

Допитана в судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 повністю визнала свою вину у вчиненні кримінального правопорушення за обставин, наведених в обвинувальному акті. ОСОБА_4 повідомила, що має середню спеціальну освіту, раніше працювала. Проте після розлучення залишилася без житла, з нею припинив спілкування навіть старший син. ОСОБА_4 вдруге одружилася та народила дитину ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Оскільки з березня 2020 року під час карантину, а потім з лютого 2022 року в умовах воєнного стану дитячі садочки фактично припинили свою діяльність, то ОСОБА_4 змушена була звільнитися з постійного місця роботи, щоб самостійно доглядати свою малолітню дитину. При цьому вона втратила легальні джерела доходу. В той же час її другий чоловік теж має лише тимчасові заробітки. За таких обставин її сім*я залишилася без засобів для існування, в складних життєвих обставинах. ОСОБА_4 зазначала, що вперше притягається до кримінальної відповідальності, щиро кається у скоєному, активно сприяла розкриттю злочину. Просила не карати її суворо, оскільки її ізоляція від суспільства та відбуття реального покарання у виді позбавлення волі призведе до втрати малолітньої дитини, яку не буде кому виховувати.

На підставі ч.3 ст.349 КПК України, суд при встановлені фактичних обставин справи за клопотанням прокурора, з яким погодилася обвинувачена, обмежився допитом обвинуваченої ОСОБА_4 та дослідженням доказів, які характеризують її особу.

Вина обвинуваченої підтверджується її особистими поясненнями в істинності та добровільності яких сумнівів у суду не виникає. А тому суд вважає вину обвинуваченої доведеною.

Таким чином, суд приходить до висновку про те, що обвинувачена ОСОБА_4 винувата у кримінальних правопорушеннях, а саме: 1) за ч.4 ст.185 КК України, у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненому в умовах воєнного стану, 2) за ч.2 ст.15 ч.4 ст.185 КК України, у закінченому замаху на таємне викрадення чужого майна, вчиненому в умовах воєнного стану, повторно.

В ст. 50 КК України встановлено, що покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого.

Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

В ст.17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що «при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права». Так, у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський суд з прав людини зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

Відповідно до ст.65 КК України, реалізуючи принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, суд при призначенні покарання враховує ступінь суспільної небезпеки вчиненого кримінального правопорушення, яке є тяжким злочином в силу кваліфікуючої ознаки вчинення в умовах воєнного стану, конкретні обставини справи (в умовах воєнного стану вчинення таємного викрадення продуктів харчування шляхом вільного доступу у магазині, а також вчинення закінченого замаху на повторне таємне викрадення продуктів харчування шляхом вільного доступу у магазині), загальний розмір заподіяної шкоди по двом епізодам 715 грн., з них відшкодовано ПП «ОНВАРД ТРЕЙД» шляхом повернення майна, вилученого при затриманні на місці вчинення закінченого замаху на злочин в загальному розмірі 344,56 грн., відсутність тяжких наслідків від кримінального правопорушення.

Представник потерпілого ПП «ОНВАРД ТРЕЙД» не з`явився в судове засідання, подав письмову заяву, в якій просив розглянути справу без його участі. Повідомив, що не має до обвинуваченої претензій матеріального чи морального характеру. Зазначив, що при визначенні покарання покладаються на розсуд суду.

Разом з тим суд враховує особу обвинуваченої ОСОБА_4 , яка раніше не судима.

ОСОБА_4 одружена, має малолітню дитину ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Не працює, хоча є особою працездатного віку. Не перебуває під диспансерним або консультативним наглядом у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра. Суду не подані негативні характеристики ОСОБА_4 з місця її проживання.

Обставиною, яка в силу ст.66 КК України пом`якшує покарання, є щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, вчинення кримінального правопорушення внаслідок збігу тяжких особистих, сімейних та інших обставин.

За змістом обвинувального акту, заподіяна злочином матеріальна шкода частково відшкодована потерпілому шляхом повернення працівниками поліції викраденого майна. Тому суд не вбачає наявною обставину, яка пом`якшує покарання, - добровільне відшкодування шкоди.

Обставини, які в силу ст.67 КК України обтяжують покарання, відсутні.

З огляду на наведене, з наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винної, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_4 за вперше вчинений злочин, передбачений ч.4 ст.185 КК України, основне покарання, із застосуванням ст.69 КК України, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, а саме у виді позбавлення волі на строк 4 роки 8 місяців.

Також враховуючи положення ст.69-1 КК України, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_4 мінімальне покарання в межах санкції закону за вчинене нею повторно кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.15 ч.4 ст.185 КК України, - у виді позбавлення волі на строк 5 років.

На підставі ч.1 ст.70 КК України, при сукупності кримінальних правопорушень суд, призначивши покарання (основне) за кожне кримінальне правопорушення окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді позбавлення волі на строк 5 років.

Враховуючи положення ст.75 КК України, а саме тяжкість кримінального правопорушення, особу обвинуваченої, думку прокурора, а також думку потерпілого, які не просили суворо карати обвинувачену, суд вважає, що виправлення ОСОБА_4 можливо із звільненням від відбування покарання з випробуванням на іспитовий строк з покладанням обов`язків, визначених п.1, п.2 ч.1, п.2, п.4 ч.3 ст.76 КК України.

А тому суд вважає за необхідне на підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання за вчинені нею кримінальні правопорушення з випробуванням на іспитовий строк 1 рік з покладанням обов`язків, визначених п.1, п.2 ч.1, п.2, п.4 ч.3 ст.76 КК України.

Саме таке покарання є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченої ОСОБА_4 та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, а також відповідає позиції прокурора, висловленої в судових дебатах.

Цивільний позов по справі не заявлявся.

Речові докази у справі відсутні.

Відсутні витрати на залучення експерта.

Під час досудового розслідування щодо підозрюваної ОСОБА_4 не застосовувалися запобіжні заходи. Під час судового розгляду обвинувачена ОСОБА_4 виконувала свої процесуальні обов`язки, не ухилялася від суду. А тому враховуючи процесуальну поведінку обвинуваченої, яка не чинила перешкод у встановленні істини у справі, не ухилялася від органів досудового розслідування та суду, суд не вбачає ризиків, передбачених ст.177 КПК України, для застосування щодо нього запобіжних заходів до набрання вироком законної сили.

Керуючись ст.ст. 370, 373, 374 КПК України, суд

у х в а л и в :

ОСОБА_4 визнати винуватою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185, ч.2 ст.15 ч.4 ст.185 КК України.

ОСОБА_4 призначити покарання:

-за ч.4 ст.185 КК України, із застосуванням ст.69 КК України, позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки 8 (вісім) місяців;

-за ч.2 ст.15 ч.4 ст.185 КК України позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі ч.1 ст. 70 КК України, за сукупності кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі ст.75 КК України, звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням на іспитовий строк 1 (один) рік.

Покласти на ОСОБА_4 обов`язки, встановлені п.1, п.2 ч.1, п.2, п.4 ч.3 ст.76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

Вирок суду може бути оскаржений в апеляційному порядку до Полтавського апеляційного суду через Крюківський районний суд м. Кременчука Полтавської області у строк 30 днів з моменту його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Вручити учасникам процесу копію вироку негайно, після його проголошення. Учасникам судового провадження, які не були присутні в судовому засіданні, направити копію вироку не пізніше наступного дня після його ухвалення.

Роз`яснити, що учасники судового провадження мають право подати клопотання про помилування, ознайомлення з журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.

Протягом строку апеляційного оскарження учасники судового провадження за їх клопотанням можуть ознайомитись з матеріалами кримінального провадження.

Суддя Крюківського районного суду

м. Кременчука Полтавської області ОСОБА_1 .