Справа № 304/473/19 Провадження № 1-кп/304/29/2022
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 жовтня 2022 року м. Перечин

Перечинський районний суд Закарпатської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,
з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченої ОСОБА_4 ,
її захисника адвоката ОСОБА_5

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження № 0000114 від 18 березня 2019 року відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Поповка Саратовського району Саратовської області Російської Федерації, зареєстрованої в АДРЕСА_1 , мешканки АДРЕСА_2 , без освіти, непрацюючої, разом з чоловіком виховує чотирьох неповнолітніх дітей та дитину з інвалідністю І групи, громадянки України, раніше не судимої,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 190 КК України,

В С Т А Н О В И В :

згідно обвинувального акту, у січні 2015 року ОСОБА_4 шляхом підкупу та за допомогою невстановленої досудовим розслідуванням особи на ім`я « ОСОБА_6 », яка за 300 грн підробила довідку про доходи її чоловіка ОСОБА_7 № 5 від 26 лютого 2015 року, та внесла у його трудову книжку серії НОМЕР_1 неправдиві відомості про те, що з 27 жовтня 2014 року він працює комірником у ТОВ «Відеотон Україна», де відповідно й отримує заробітну плату, після чого 25 лютого 2015 року з метою незаконного збагачення, переслідуючи корисливий мотив, подала вказані документи до Управління соціального захисту населення Перечинської районної державної адміністрації з метою отримання державної соціальної допомоги малозабезпеченій сім`ї, однак рішенням начальника Управління у призначенні такої було відмовлено, оскільки середньомісячний сукупний дохід перевищував або дорівнював рівню прожиткового мінімуму для сім`ї, а відтак ОСОБА_4 не довела злочин до кінця з причин, що не залежали від її волі, за що кримінальна відповідальність передбачена ч. 4 ст. 27 ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358, ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 190 КК України.

Ухвалою від 06 листопада 2019 року судове провадження до розшуку обвинуваченої ОСОБА_4 зупинено, а після її явки до суду 28 жовтня 2022 року відновлено.

Ухвалою Перечинського районного суду Закарпатської області від 28 жовтня 2022 року ОСОБА_4 звільнено від кримінальної відповідальності по обвинуваченню за ч. 4 ст. 27 ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України на підставі ст. 49 КК України, а кримінальне провадження в цій частині закрито.

Двадцять восьмого жовтня 2022 року в місті Перечин між прокурором Перечинського відділу Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченою ОСОБА_4 за участю захисника адвоката ОСОБА_5 укладено угоду про визнання винуватості у відповідності до вимог статті 472 КПК України, згідно якої обвинувачена визнає свою вину у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 190 КК України. Крім цього, сторони дійшли згоди щодо покарання, яке має понести обвинувачена за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 190 КК України у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (відповідно до міри покарання, що передбачала відповідальність на день вчинення злочину 25 лютого 2015 року), а також визначили наслідки укладення, затвердження і невиконання зазначеної угоди.

У підготовчому судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 повністю визнала свою вину у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення, щиро розкаялася. Також підтвердила, що угоду вона укладала добровільно і наслідки укладання та затвердження зазначеної угоди для неї зрозумілі. Разом зі своїм захисником просила затвердити угоду про визнання винуватості.

Прокурор також просив затвердити дану угоду та пояснив, що така відповідає вимогам закону, вказана у ній міра покарання визначена з урахуванням особи обвинуваченої, відповідно до положень ч. 2 ст. 190 КК України у редакції закону, що була чинна на день вчинення кримінального правопорушення, тобто 25 лютого 2015 року.

Суд, заслухавши думку сторін кримінального провадження, приходить до такого.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні зокрема щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Частина 5 вказаної статті передбачає, що укладення угоди про примирення або про визнання винуватості може ініціюватися в будь-який момент після повідомлення особі про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468 475 цього Кодексу.

Ухвалюючи вирок суд враховує, що правильність правової оцінки поведінки особи, котра отримує матеріальну допомогу, не маючи за законом на це права, безпосередньо залежить від належного з`ясування наявності елементів складу злочину шахрайства.

Так, згідно зі ст. 190 КК України шахрайство це заволодіння чужим майном або придбання права на майно шляхом обману чи зловживання довірою.

Обман (повідомлення потерпілому неправдивих відомостей або приховання певних обставин) чи зловживання довірою (недобросовісне використання довіри потерпілого) при шахрайстві застосовуються винною особою з метою викликати у потерпілого впевненість у вигідності чи обов`язковості передачі їй майна або права на нього. Відповідно, обов`язковою умовою визнання обману чи зловживання довірою ознакою об`єктивної сторони шахрайства є використання його для заволодіння майном чи придбання права на майно.

Принциповим у цьому питанні є встановлення і доведення поза розумним сумнівом, що особа, умисно, з корисливих мотивів заволодіваючи чужим майном або набуваючи права на майно шляхом обману чи зловживання довірою, зокрема й беручи на себе при цьому певні зобов`язання, одразу не мала наміру їх виконувати, використовуючи певні правовідносини як спосіб реалізації умислу, спрямованого на заволодіння чужим майном шляхом обману чи зловживання довірою. Висновок про це може бути зроблений, в тому числі й виходячи з сукупності фактичних дій такої особи. Вказане узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 03 березня 2021 року в справі № 127/11849/15-к.

Отже при ухваленні вироку на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, підтверджених доказами та оцінених судом відповідно до ст. 94 КПК України, суд приходить до висновку, що мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 , передбачене ч. 2 ст. 15 ч.2 ст. 190 КК України, як закінчений замах на заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене за попередньою змовою групою осіб. Узгоджене сторонами покарання відповідає загальним правилам призначення покарань, передбаченим КК України.

При цьому судом встановлено, що обвинувачена ОСОБА_4 цілком розуміє права, визначені ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення та вид покарання, яке буде до неї застосовано.

Також встановлено, що прокурор усвідомлює наслідки затвердження угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України.

Крім цього, у судовому засіданні встановлено, що дана угода відповідає вимогам Кримінального процесуального кодексу України та відповідно може бути затверджена і на підставі цієї угоди може бути ухвалений вирок, оскільки її умови узгоджуються з вимогами вказаного Закону, не суперечать інтересам суспільства, не порушують права, свободи та інтереси сторін чи інших осіб, укладення угоди було добровільним, наявні фактичні підстави для визнання винуватості. Також судом береться до уваги те, що узгоджені сторонами вид і міра покарання є такими, що відповідають ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченої і визначені за ч. 2 ст. 190 КК України на підставі ч. 2 ст. 4 КК України законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.

Відповідно до ч. 1 ст. 475 КПК України якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

Запобіжний захід відносно обвинуваченої ОСОБА_4 під час досудового розслідування даного кримінального провадження та у підготовчому судовому засіданні не обирався, на даний час клопотання про їх обрання суду не подано, отже питання щодо таких судом не розглядається.

Речових доказів та процесуальних витрат у даному кримінальному провадженні немає.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Керуючись ч. 2 ст. 373, 314, 374, 474, 475 КПК України, суд,

У Х В А Л И В :

затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 28 жовтня 2022 року між прокурором Перечинського відділу Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченою ОСОБА_4 .

ОСОБА_4 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 190 КК України і призначити узгоджене сторонами покарання у виді штрафу у розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок суду може бути подана апеляція до Закарпатського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ст. 394 КПК України.

Копію вироку суду учасники кримінального провадження можуть отримати в Перечинському районному суді Закарпатської області в порядку, передбаченому ч. 6 ст. 376 КПК України. Копію вироку негайно після проголошення вручити обвинуваченій та прокурору.

Головуючий: ОСОБА_1