Справа № 381/3317/22 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/824/558/2023 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 березня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5 ,

з участю прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора на Фастівського міськрайонного суду Київської області від 03 листопада 2022, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Фастова Київської області, громадянина України, з неповною середньою освітою, не працюючого, не одруженого, на утриманні нікого не має, не є інвалідом, без місця реєстрації, фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 03.08.2021 Тульчинським районним судом Вінницької області за ч. 1 ст. 296 КК України до покарання у виді обмеження волі строком на 2 роки, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік,

засуджено за ч. 2 ст. 121 КК України до покарання у виді 7 років 6 місяців позбавлення волі. На підставі ст. 71, 72 КК України за сукупністю вироків до призначеного за цим вироком покарання частково приєднана невідбута частина покарання за вироком Тульчинського районного суду Вінницької області від 03.08.2021року, та призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 8 років. На підставі ст. 72 КК України у строк покарання зараховано строк попереднього ув`язнення з часу затримання до дня набрання вироком чинності з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі та ухвалено строк покарання рахувати з дня постановлення вироку. Вироком вирішено питання щодо речових доказів.

В С Т А Н О В И Л А:

За вироком суду, 29.07.2022 близько 01 год. 00 хв., ОСОБА_8 спільно з ОСОБА_9 перебували у господарчому приміщенні, що розташоване поблизу багатоповерхового будинку за адресою: АДРЕСА_2 .

Під час розмови, у ОСОБА_8 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, раптово виник злочинний умисел, направлений на спричинення ОСОБА_9 тілесних ушкоджень, не маючи умислу на позбавлення його життя, шляхом нанесення останньому ударів руками та ногами.

Відразу після цього, реалізовуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_8 , діючи умисно, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, керуючись мотивом, що ґрунтувався на раптово виниклих неприязних відносин, з метою заподіяння тілесних ушкоджень потерпілому, не маючи умислу на позбавлення його життя, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, наніс ОСОБА_9 серію ударів руками та ногами по тулубу та голові, чим спричинив останньому, згідно з висновком судово-медичного експерта, тілесні ушкодження у вигляді: синця на передній поверхні лівого плеча, який має ознаки тілесних ушкоджень легкого ступеня тяжкості; закритої травми грудної клітки (синець на передній поверхні грудної клітки зліва, перелом 3-5 ребер зліва з ушкодженням реберної плеври), яка має ознаки тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості; закритої черепно- мозкової травми (забійні рани на губах, забійна рана в потиличній області, синці на верхній правій повіці, на верхній губі, в лівій виличній області, перелом верхньої щелепи, крововиливи в м`які тканини голови, під тверду та м`які мозкові оболонки), яка має ознаки тяжких тілесних ушкоджень, за критерієм небезпеки для життя та перебувають в прямому причинно-наслідковому зв`язку з настанням смерті ОСОБА_9 на місці події.

Смерть ОСОБА_9 настала ІНФОРМАЦІЯ_2 , від закритої черепно-мозкової травми з розвитком набряку-набубнявіння головного мозку.

Таким чином, ОСОБА_8 вчинив злочин, передбачений ч.2 ст. 121 КК України, за ознаками заподіяння умисного тяжкого тілесного ушкодження, тобто умисного тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння, що спричинило смерть потерпілого

В апеляційній скарзі прокурор просить змінити вирок суду у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, врахувавши обставиною, яка обтяжує покарання ОСОБА_8 , вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває в стані алкогольного сп`яніння, а також обчислювати строк відбування ним покарання з дня вступу вироку в законну силу.

В обґрунтування апеляційної скарги не оспорюючи фактичні обставини справи та правильність кваліфікації дій обвинуваченого та міру призначеного покарання, зазначає, що судом визнано доведеним формулювання обвинувачення щодо вчинення кримінального правопорушення в стані алкогольного сп`яніння, однак не зазначено вказану обставину як таку, що обтяжує покарання, а тому вирок суду має суттєві протиріччя.

Також посилається на помилковість висновків суду в резолютивній частині вироку про те, що строк відбування покарання необхідно рахувати з дня постановлення вироку, та вважає, що цей строк необхідно обчислювати з дня вступу вироку в законну силу з урахуванням терміну попереднього ув`язнення, який закінчується набранням вироком чинності.

Заслухавши доповідь судді, прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, захисника обвинуваченого, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги в частині необхідності врахування обставини, що обтяжує покарання,перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Винуватість обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення за обставин, викладених у вироку, правильність кваліфікації дій за ч. 2 ст. 121 КК України, виду і розміру призначеного покарання обвинуваченому сторонами у апеляційному порядку не оскаржується.

Доводи апеляційної скарги прокурора про безпідставіність не зазначення судом у вироку обставиною, що обтяжує покарання, вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває у стані алкогольного спяніння, є слушними.

Відповідно до п. 13 ч. 1 ст 67 КК України обставиною, що обтяжує покарання визнається вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння або у стані, викликаному вживанням наркотичних або інших одурманюючих засобів.

Як вбачається з формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, кримінальне правопорушення було вчинено ОСОБА_8 у стані алкогольного сп`яніння.

Однак, судом першої інстанції у вироку вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_8 у стані алкогольного сп`яніння не визнано обставиною, що обтяжує покарання, без наведення мотивів свого рішення.

Також є обгрунтованими доводи апеляційної скарги прокурора про неправильне визначення судом початку обрахунку строку відбування покарання, а саме з дня постановлення вироку.

У п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 29.06.1990 року «Про виконання судами України законодавства і постанов Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку» та п.29 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання» акцентовано увагу судів на необхідності точного виконання вимог закону про зміст резолютивної частини обвинувального вироку, яка повинна бути викладена чітко та ясно, щоб при виконанні вироку не виникало сумнівів щодо виду та розміру покарання, призначеного судом, та змісту інших рішень, викладених у цій частині вироку.

Відповідно до п.2 ч.4 ст. 374 КПК України у разі визнання особи винуватою у резолютивній частині вироку, з-поміж іншого, зазначається початок строку відбування обвинуваченим покарання.

Як випливає з резолютивної частини вироку суд першої інстанції суд визначив початком строку відбування покарання день постановлення вироку.

Проте зазначене рішення суперечить вимогам ст.532 КПК України, відповідно до якого вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, а у разі подання її - після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції, рішенням того ж суду про дію запобіжного заходу ОСОБА_8 у виді тримання під вартою до дня набрання вироком чинності та про зарахування вказаного терміну як попереднього ув`язнення у порядку ч.5 ст.72 КК України.

Оскільки термін перебування ОСОБА_8 під вартою з часу постановлення вироку до дня набрання ним чинності є попереднім ув`язненням , а не покаранням, то початком строку відбування покарання слід визначити час набуття вироком законної сили.

Оскільки відсутні підстави для ухвалення свого вироку судом апеляційної інстанції, передбачені ст.420 КПК України, то вирок суду першої інстанції підлягає зміні.

Керуючись ст.404,405,407,419 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора задовольнити.

Вирок Фастівського міськрайонного суду Київської області щодо ОСОБА_8 змінити.

Визнати обставиною, що обтяжує покарання ОСОБА_8 , вчинення ним кримінального правопорушення у стані алкогольного сп`яніння.

Встановити, що початок строку відбування покарання ОСОБА_8 рахувати з дня набрання вироком чинності.

В іншій частині вирок залишити без зміни.

На ухвалу може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим, який перебуває під вартою, з дня отримання її копії.

Суддя: Суддя: Суддя: