Справа № 133/550/21
Провадження №11-кп/801/446/2023
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 квітня 2023 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:

головуючого-судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем: ОСОБА_5 ,

за участі: прокурора ОСОБА_6 ( в режимі відеоконференції ),

обвинуваченого ОСОБА_7 ( в режимі відеоконференції ),

та його захисника - адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали судового провадження за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника - адвоката ОСОБА_8 на ухвалу Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 30 березня 2023 року про продовження строку дії застосованого відносно обвинуваченого ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів,

в с т а н о в и в :

До Козятинського міськрайонного суду Вінницької області надійшло на розгляд кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 121, ч.1 ст. 125 КК України та ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України.

Ухвалою цього суду від 30 березня 2023 року задоволено клопотання прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_11 про продовження строку тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_7 та ОСОБА_10 .

Мотивуючи прийняте рішення, суд врахував тяжкість злочину, у якому обвинувачуються ОСОБА_7 та ОСОБА_10 , його наслідки, особи обвинувачених, та те, що ризики, передбачені ч.1 ст. 177 КПК України, які були враховані при прийнятті рішення про обрання запобіжного заходу, продовжують існувати.

Вважаючи ухвалу суду першої інстанції незаконною, обвинувачений ОСОБА_7 в апеляційній скарзі просить її скасувати та постановити нову ухвалу, якою обрати йому запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою. В обґрунтування своїх вимог зазначає, що суд не взяв до уваги його бажання захищати територіальну цілісність держави від агресії з боку РФ, крім того заперечує існування ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України.

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_7 - адвокат ОСОБА_8 просить скасувати ухвалу суду та постановити нову, якою змінити ОСОБА_7 запобіжний захід з триманням під вартою на домашній арешт. Свої вимоги мотивує тим, що судом не враховано того, що підтверджуючих відомостей про продовження існування ризиків прокурором не надано, а тому вважає, що суд формально розглянув клопотання сторони обвинувачення.

Заслухавши суддю-доповідача, обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника - адвоката ОСОБА_8 , які підтримали апеляційні скарги, прокурора ОСОБА_6 , яка заперечила проти її задоволення, дослідивши ухвалу суду першої інстанції та клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_7 , колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги задоволенню не підлягають.

При розгляді клопотань про продовження строку дії застосованого запобіжного заходу суд додержується правил, передбачених розділом II КПК України.

У відповідності до вимог ст.177 цього Кодексу метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищення, схову або спотворення будь-яких речей чи документів, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконного впливу на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчиняти інше кримінальне правопорушення або продовжити правопорушення, в якому підозрюється.

Відповідно до вимог ст.178 КПК України при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу (його продовження) враховується вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, наявність родини та утриманців; наявність постійного місця роботи, навчання; репутацію, майновий стан підозрюваного; наявність судимостей; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється особа.

Згідно вимог ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Оскільки кримінальне провадження перебуває на стадії судового розгляду, це унеможливлює перевірку обґрунтованості підозри, оскільки остання перестала існувати і на заміну якої висунуте обвинувачення.

Обґрунтованість же обвинувачення перевіряється судом, який здійснює судовий розгляд на підставі обвинувального акта шляхом дослідження наданих сторонами кримінального провадження доказів і може бути вирішене шляхом ухвалення остаточного рішення у даному кримінальному провадженні. Таким чином, при вирішенні питання про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою у суді першої інстанції на стадії судового розгляду та при перевірці відповідного рішення судом апеляційної інстанції вирішальним є вирішення питання про наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Так, судом першої інстанції встановлено, що ризики, передбачені ч.1 ст. 177 КПК України, не зникли та виправдовують продовження обраного відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, зокрема, наявні ризики переховування обвинуваченого від суду, здійснення незаконного впливу на свідків, вчинення іншого кримінального правопорушення.

При цьому враховано тяжкість кримінальних правопорушень, у яких обвинувачується ОСОБА_7 , один з яких є тяжким злочином із застосуванням насильства у співучасті з іншою особою.

Відомостей, які б свідчили про неможливість перебувати обвинуваченого під вартою, у тому числі за станом здоров`я, немає.

Доводи обвинуваченого, про те, що суд не взяв до уваги його бажання захищати територіальну цілісність держави від агресії з боку РФ, апеляційний суд не приймає до уваги, оскільки суд першої інстанції в ухвалі, посилаючись на ст. 616 КПК України, роз`яснив стороні захисту порядок звернення з таким клопотанням до прокурора у кримінальному провадженні.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

У справах «Лабіта проти Італії» від 06.04.2000, «Летельє проти Франції» від 26.06.1991, наголошено, що тримання особи під вартою може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

У зв`язку з вищевикладеним, підстав для застосування щодо обвинуваченого більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, немає.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 422-1 КПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника - адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 30 березня 2023 року, якою обвинуваченому ОСОБА_9 продовжено строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою на 60 днів, - без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4