Справа № 450/3348/22 Провадження № 1-кс/450/22/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" січня 2023 р. слідчий суддя Пустомитівського районного суду Львівської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участі слідчого СВ ВП № 3 ЛРУП № 2 ГУНП у Львівській області лейтенанта поліції ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , підозрюваної ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Пустомити клопотання слідчого СВ ВП №3 ЛРУП №2 ГУ НП у Львівській області, лейтенанта поліції ОСОБА_7 , погоджене прокурором Пустомитівської окружної прокуратури Львівської області ОСОБА_4 , в межах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000394 від 14.09.2022, про застосування запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання щодо:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с.Черневе Яворівського району Львівської області, українки, громадянки України, працюючої на посаді державного реєстратора відділу «Центр надання адміністративних послуг» Мостиської міської ради, з вищою освітою, одруженої, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

яка підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.362, ч.3 ст.365-2 КК України,-

в с т а н о в и в:

18.01.2023 слідчий СВ ВП №3 ЛРУП №2 ГУ НП у Львівській області лейтенант поліції ОСОБА_7 звернувся до слідчого судді Пустомитівського районного суду Львівської області з клопотанням, погодженим прокурором Пустомитівської окружної прокуратури Львівської області ОСОБА_4 про застосування щодо підозрюваної ОСОБА_5 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000394 від 14.09.2022 за ч.1 ст.362, ч.3 ст.365-2 КК України, запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання.

Суб`єкт звернення просить постановити ухвалу про застосування до підозрюваної ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с.Черневе Яворівського району Львівської області, українки, громадянки України, працюючої на посаді державного реєстратора відділу «Центр надання адміністративних послуг» Мостиської міської ради, з вищою освітою, одруженої, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої, запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання та покладення на підозрювану певних обов`язків.

Подане клопотання обґрунтовує тим, що ОСОБА_5 підозрюється у несанкціонованій зміні інформації, яка обробляється в автоматизованих системах, вчинені особою, яка має право доступу до неї, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 362 КК України. Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 , будучи державним реєстратором прав на нерухоме майно Чернівської сільської ради Мостиського району Львівського району та здійснюючи функції у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, здійснюючи професійну діяльність у сфері надання публічних послуг, а саме проведення державної реєстрації, яка спрямована на захист та забезпечення умов для реалізації інтересів, фізичних і юридичних осіб, породжує настання наслідків правового характеру форма і порядок надання якої визначена державою, в порушення зазначених вище вимог нормативно-правових актів щодо проведення державної реєстрації права власності на нерухоме майно, маючи повноваження з доступу до Державного реєстру прав, що відповідно до ст. 2 Закону є єдиною державною інформаційною системою, що забезпечує обробку, збереження та надання відомостей про зареєстровані речові права на нерухоме майно та їх обтяження, за відсутності документів, які дають змогу встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження, несанкціоновано змінила інформацію в автоматизованій системі Державного реєстру прав за наступних обставин.

Так, незважаючи на вимоги нормативно-правових актів щодо проведення державної реєстрації права власності на нерухоме майно, порушуючи при проведенні реєстраційних дій вимоги пункту 2 частини третьої статті 10, пункту першого частини першої статті 23, пункту 4 частини першої статті 24 Закону та абзацу першого пункту 12, пункту 58 Порядку, 14.02.2019 о 09:06 год. державний реєстратор прав на нерухоме майно Чернівської сільської ради Мостиського району Львівського району ОСОБА_5 , здійснюючи діяльність за адресою: АДРЕСА_2 , за заявою ОСОБА_8 (далі - заявника) прийняла рішення про внесення змін №45523773 від 14.02.2019, на підставі якого у розділі №36 щодо житлового будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_3 (далі житловий будинок), внесла такі зміни:

-загальна площа 299,9 кв.м., житлова площа 37,9 кв.м., змінено на загальна площа 934,6 кв.м., житлова площа 416,1 кв.м.;

-у записі про право власності №27182742 видалила технічний паспорт від 11.09.2018 №4148.18/4636, виготовлений державним підприємством «Західний експертно-технійчний центр держпраці», додавши технічний паспорт від 28.01.2019 №0653-ЛВ, виготовлений ТзОВ «Інвентарі груп», додавши довідку від 28.01.2019 №2801/19-ЛВ, видану ТзОВ «Інвентарі груп».

Крім того, ОСОБА_5 підозрюється у зловживанні своїми повноваженнями державного реєстратора з метою отримання неправомірної вигоди, що спричинило тяжкі наслідки, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.365-2 КК України. Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 , будучи державними реєстратором прав на нерухоме майно Чернівської сільської ради Мостиського району Львівського району та виконуючи повноваження з надання публічних та адміністративних послуг, в тому числі у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, своїми умисними діями вчинила корупційне кримінальне правопорушення, а саме зловживання повноваженнями особою, яка здійснює професійну діяльність, пов`язану із наданням публічних послуг, з метою отримання неправомірної вигоди, що спричинило настання тяжких наслідків охоронюваним державним інтересам за наступних обставин.

Так, незважаючи на вищевказані вимоги Закону 14.02.2019 о 09:06 год. державний реєстратор прав на нерухоме майно Чернівської сільської ради Мостиського району Львівського району ОСОБА_5 , здійснюючи діяльність за адресою: АДРЕСА_2 , за заявою ОСОБА_8 прийняла рішення про внесення змін №45523773 від 14.02.2019, на підставі якого у розділі №36 щодо житлового будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_3 (далі житловий будинок), внесла зміни щодо збільшення площі житлового будинку, а саме: загальну площу з 299,9 кв.м., змінила на загальну площа 934,6 кв.м., житлову площу з 37,9 кв.м., змінила на житлову площу 416,1 кв.м., що призвело до уникнення ОСОБА_8 укладення з Давидівською сільською радою Львівської області договору про пайову участь у розвитку інфраструктури населеного пункту, у зв`язку з чим до місцевого бюджету сільської ради не надійшли кошти в розмірі 297501,87 грн.

Внаслідок таких дій державного реєстратора на нерухоме майно Чернівської сільської ради Мостиського району Львівського району ОСОБА_5 на користь третьої особи ОСОБА_8 місцевий бюджет Давидівської сільської ради Львівської області не доотримав грошові кошти в розмірі 297 501,87 грн., що у 250 і більше разів перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян, чим ОСОБА_5 , завдала істотну шкоду охоронюваним законом державним інтересам, що згідно з приміткою до ст. 364 КК України є тяжкими наслідками.

11.01.2023 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 362, ч. 3 ст. 365-2 КК України.

Враховуючи те, що ч.3 ст.365-2 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, злочин, пов`язаний з корупцією, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років, з конфіскацією майна або без такої, з метою забезпечення кримінального провадження та виконання підозрюваною покладених на неї процесуальних обов`язків, є необхідність обрання до ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання.

Підозрювана, будучи обізнаною про покарання, що загрожує за інкриміноване їй кримінальне правопорушення, для уникнення покарання може переховуватися від органу досудового розслідування та суду.

До дня отримання матеріалів цього клопотання та додатків до нього підозрювана ОСОБА_5 не мала доступу до матеріалів досудового розслідування та їй не було відомо про докази, якими володіє сторона обвинувачення, а відтак, в подальшому, з метою ухилення від передбаченої законом відповідальності підозрювана може знищити, сховати або спотворити речі та документи, речові докази, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, у вчинення якого вона підозрюється.

Враховуючи викладене, в органу досудового розслідування є достатні підстави вважати, що запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваної ОСОБА_5 з метою забезпечення кримінального провадження та виконання підозрюваною покладених на неї процесуальних обов`язків. Відтак виникла необхідність у зверненні до слідчого судді з клопотанням про обрання підозрюваній ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання.

У судовому засіданні слідча ОСОБА_3 та прокурор клопотання підтримали та просили його задоволити, з підстав наведених у ньому, покликаючись на наявність обґрунтованої підозри та ризиків, передбачених ст. 177 КПК України. Зазначили, що на даний час вказані ризики актуальність не втратили, тому вважають, що застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання забезпечить належну поведінку підозрюваної під час досудового розслідування. Разом з тим взяли до уваги, що розрахунок розміру заподіяної шкоди, проведений станом на 2022, у той час як подія мала місце у 2019 році та розмір такої шкоди розраховується на підставі іншого нормативно-правового акту.

Підозрювана ОСОБА_5 в судовому засіданні щодо обрання їй запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання заперечила та пояснила, що розмір шкоди є значно нижчим та не утворює складу злочину, передбаченого ч.3 ст. 365-2 КК України.

Захисник підозрюваної адвокат ОСОБА_6 заперечила щодо задоволення клопотання про обрання ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання та вказала на його необгрунтованість, оскільки дії її підзахисної не охоплюються ч. 3 ст. 365-2 КК України, так як розмір шкоди становить 220285,22 грн., а тому такі не спричинили тяжкі наслідки. Крім того, ризиків, передбачених ст. 177 КПК України немає.

Заслухавши думку учасників провадження щодо клопотання слідчого, проаналізувавши матеріали клопотання про застосування до підозрюваного запобіжного заходу, та перевіривши додані до клопотання матеріали, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

В провадженні ВП №3 ЛРУП №2 ГУ НП у Львівській області знаходяться матеріали досудового розслідування, внесеного до ЄРДР за №0000394 від 14.09.2022, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.362, ч.3 ст.365-2 КК України.

Аналіз наданих стороною кримінального провадження з боку обвинувачення доказів, зокрема акту обстеження об`єкту будівництва, щодо дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил від 17.05.2022 та розрахунок розміру пайового внеску об`єкта будівництва по АДРЕСА_3 вказує на те, що розмір пайового внеску 297501,87 грн. (які не надійшли до місцевого бюджету, що відповідно спричинило тяжкі наслідки) обраховані відповідно до наказу Міністерства розвитку громад та територій від 17.02.2022 №53 «Про показники опосередкованої вартості спорудження житла за регіонами України», в той час, коли діяння, яке інкримінується підозрюваній, мало місце у 2019 році та діяв наказ Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 01.03.2018 №46 «Про показники опосередкованої вартості спорудження житла за регіонами України».

Як зазначила захисник підозрюваної ОСОБА_5 захисник ОСОБА_6 , розмір пайового внеску, розрахований згідно вказаного вище наказу №46 становить 220285,22 грн.

У 2019 році тяжкими наслідками були такі, які перевищували розмір 240125,00 грн.

Таким чином слідчий суддя не погоджується із доводами прокурора, що пред`явлена ОСОБА_5 підозра за ч.3 ст. 365-2 КК України на даній стадії досудового розслідування є обґрунтованою.

Слідчий суддя на вказаному етапі досудового розслідування не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів, визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу.

Згідно зі змістом ст.ст. 131-132 КПК України - запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються на підставі ухвали суду.

Метою обрання запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам визначеним у пунктах 1-5 частини 1 вказаної норми права (частина 1 статті 177 КПК України).

Частиною 2 статті 177 КПК України передбачено, що підставою застосування запобіжного заходу є 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також 2) наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Слідчим суддею на даній стадії досудового розслідування не встановлено обґрунтованість пред`явленої ОСОБА_5 підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 365-2 КК України, що не дає можливість вирішувати питання застосування запобіжного заходу.

Сторона обвинувачення звернулася з клопотанням про застосування запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання, яке відповідно до частин 1, 3 статті 176 КПК України та частини 1 статті 179 КПК України є найбільш м`яким запобіжним заходом та полягає у покладенні на підозрюваного, обвинуваченого зобов`язання виконувати покладені на неї слідчим суддею обов`язки, передбачені статті 194 КПК України.

У своєму клопотанні сторона обвинувачення посилається на наявність ризиків, визначених у частині 1 статті 177 КПК України.

Як обставини, на підставі яких слідчий та прокурор дійшли висновку про наявність ризику переховуватись від органів досудового розслідування та суду у клопотанні зазначено, що ОСОБА_5 через усвідомлення втрати свободи на тривалий строк може ухилятися від слідства та суду, що унеможливить своєчасне виконання процесуальних рішень та призначення їй кримінального покарання за вчинені кримінальні правопорушення.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини ризик того, що підозрюваний може переховуватися, не може оцінюватися виключно на підставі ступеня тяжкості можливого покарання. Він має оцінюватися з урахуванням ряду інших відповідних факторів, які можуть або підтвердити існування небезпеки переховування.

Посилання на матеріали, що підтверджують обставини, на підставі яких слідчий та прокурор дійшли висновку про наявність вищевказаного ризику, як передбачено пунктом 5 частини 1 статті 184 КПК України у клопотанні відсутнє.

Зокрема слідчому судді не надано відомостей, які б указували про зміну підозрюваною місця проживання чи неявки за викликом.

З цих підстав слідчий суддя дійшов висновку про недоведеність прокурором ризику переховування від органів досудового розслідування та суду.

Слідчий суддя вважає не доведеним прокурором ризик незаконно впливати на свідків та потерпілу сторону у цьому кримінальному провадженні, яка являється органом місцевого самоврядування.

Пунктом 4 частини 5 статті 194 КПК України передбачено, що слідчий суддя застосовуючи відповідний запобіжний захід, зобов`язує підозрюваного, зокрема утримуватися від спілкування з будь-якою особою, визначеною слідчим суддею, або спілкуватися з нею із дотриманням умов, визначених слідчим суддею.

Однак, клопотання не містить конкретні прізвища свідків та представників потерпілого (юридичної особи), на яких за версією сторони обвинувачення, може чинити тиск та утриматися від спілкування з якими слід зобов`язати підозрювану.

Зазначені обставини спростовують доводи клопотання про існування цього ризику.

Як вбачається з повідомлення про підозру ОСОБА_5 , інкриміновані їй кримінальні правопорушення, є закінченими, а отже, відсутній ризик продовжити їх вчинення.

Слідчий суддя вважає непереконливими доводи клопотання та у ньому відсутні обґрунтовані доводи, що ОСОБА_5 буде створювати перешкоди під час досудового розслідування, знищить, сховає або спотворить будь-яку з речей, чи документів. З матеріалів клопотання вбачається, що досудове розслідування здійснюється тривалий період. За цей час проведено слідчі дії, вилучено документи, які цікавили орган досудового розслідування, тому ризики знищити, сховати або спотворити будь-що із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, наразі відсутні.

У пункті 16 розділу II доповіді Європейської комісії «За демократію через право» (Венеціанська комісія) від 4 квітня 2011 року № 512/2009, схваленій Комісією на 86-му пленарному засіданні 2526 березня 2011 року «Верховенство права» (CDL-AD(2011)003rev), вказано, що Rule of Law («верховенство права») є невід`ємною частиною будь-якого демократичного суспільства.

У межах цього поняття вимагається, щоб усі, хто наділений повноваженнями ухвалювати рішення, ставилися до кожного з виявом поваги, на основі рівності та розумності й відповідно до закону. Отже, предметом верховенства права є здійснення влади і стосунки між особою та державою. Пунктом 41 розділу IV визначено, що обов`язковими елементами верховенства права є, зокрема, законність та заборона свавілля, де законність це принцип, який означає дотримання законів (пункт 42). Заборона свавілля полягає в тому, що деклараційні повноваження органами державної влади мають здійснюватися відповідно до принципу верховенства права, з яким є несумісне ухвалення несправедливих, необґрунтованих, нерозумних чи деспотичних рішень (пункт 52).

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Слідчий суддя звертає увагу сторони обвинувачення, що відповідно до позиції Європейського суду з прав людини, викладеної у п. 25 рішення по справі «Капо проти Бельгії» (Capeau v Belgium), 42914/98 від 13.02.2005 у кримінальних справах питання прийняття доказів належить досліджувати загалом в світлі пункту 2 статті 6, і вимагає, окрім іншого, щоб тягар доказування лежав на стороні обвинувачення. Так, у п. 146 рішення у справі «Barberа, Messegu and Jabardo v. Spain» від 06.12.1998 Європейський суд з прав людини встановив, що «принцип презумпції невинуватості вимагає, серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки судді не розпочинали розгляд справи з упередженої думки, що підсудний вчинив злочин, який йому ставиться в вину; обов`язок доказування лежить на обвинуваченні, і будь-який сумнів має тлумачитися на користь підсудного (Barberа, Messegu and Jabardo v. Spain, judgment of 6 December 1988, Series A no. 146, p. 33, § 77).

Саме на прокурора покладено обов`язок довести ризики та відповідно необхідність застосування кожного з вказаних у клопотанні обов`язків, а не формально їх перераховувати.

Під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчим суддею не встановлено, що надані стороною обвинувачення докази доводять обставини, які свідчать про: наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків на які вказують слідчий, прокурор.

Таким чином, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, на виконання обов`язків визначених у статті 194 КПК України встановив, що надані сторонами кримінального провадження докази не доводять обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваною кримінальних правопорушень та не доводять наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор у клопотанні.

На підставі викладеного, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання не підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 131 - 132, 176 - 178, 179, 193 - 197, 309, 376 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя, -

п о с т а н о в и в :

в задовленні клопотання слідчого СВ ВП №3 ЛРУП №2 ГУ НП у Львівській області лейтенанта поліції ОСОБА_7 , погоджене прокурором Пустомитівської окружної прокуратури Львівської області ОСОБА_4 , в межах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000394 від 14.09.2022, за ч.1 ст.362, ч.3 ст.365-2 КК України про застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання щодо ОСОБА_5 , - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддяОСОБА_1