Справа № 461/1317/23
Провадження № 1-кп/461/372/23
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03.03.2023 м.Львів

Галицький районний суд м.Львова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченої ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Львові кримінальне провадження за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Яворів, Львівської області, громадянки України, українки, з середньою спеціальною освітою, одруженої, працюючої приватним підприємцем, дітей не має, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимої, востаннє вироком Залізничного районного суду м. Львова від 09.08.2022 за ч.2 ст.15 ч.2 ст.185 КК України до 2 років 4 місяці позбавлення волі

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.309 Кримінального кодексу України -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_4 у невстановлений слідством час, за невстановлених обставин незаконно придбала у невстановленої слідством особи наркотичний засіб, обіг якого обмежено, а саме метадон, який в подальшому зберігала при собі для власного вживання без мети збуту. 19.07.2022 приблизно о 14.50 год., під час проведення обшуку в камері № 62 поста №4 ДУ «Львівська установа виконання покарань (№19)» Західного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України, що за адресою: м.Львів, вул.Городоцька, 20, що проводився на підставі вимог Наказу Міністерства юстиції України «Про затвердження Правил внутрішнього розпорядку слідчих ізоляторів Державної кримінально-виконавчої служби України» №1769/5 від 14.06.2019, у шкарпетці правої ноги ОСОБА_4 , працівниками вказаної установи було виявлено та вилучено паперовий згорток з кристалічною речовиною білого кольору, яка є метадоном, що відноситься до наркотичних засобів, обіг яких обмежено, масою 0,2261 грам.

Умисні дії ОСОБА_4 кваліфіковані як незаконне придбання, зберігання наркотичних засобів без мети збуту, вчинене протягом року після засудження за цією статтею, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України.

У судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 309 КК України визнала повністю, та підтвердила обставини вчиненого нею кримінального правопорушення, викладені у обвинувальному акті. Окрім того, пояснила суду, що 19.07.2022, приблизно о 14.50 год., під час проведення обшуку в камері №62, у шкарпетці правої ноги вона зберігала метадон, який був виявлений та вилучений працівниками установи виконання покарань. У вчиненому щиро розкаюється та просить суворо його не карати, вказавши, що повністю усвідомила протиправність своїх дій.

Окрім того, в судовому засіданні ОСОБА_4 зазначила, що не бажає користуватися послугами захисника, буде представляти свої інтереси самостійно.

Враховуючи те, що обвинувачена не заперечувала фактичні обставини та судом було встановлено, що вона правильно розуміє зміст цих обставин, переконавшись у добровільності та істинності її позиції, суд, роз`яснивши всім учасникам судового провадження правові наслідки ч.3 ст.349 КПК України та отримавши на це їх згоду, визнав не доцільним дослідження інших доказів у справі.

З огляду на наведене, суд дійшов висновку, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, яке їй інкриміновано, доведена повністю.

Виходячи з вимог ст.337 КПК України, зокрема те, що судовий розгляд проводиться лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, суд, розглянувши дане кримінальне провадження дійшов висновку, що кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_4 за ч.2 ст.309 КК України є правильною, оскільки остання вчинила незаконне придбання, зберігання наркотичних засобів без мети збуту, вчинене протягом року після засудження за цією статтею.

Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» (із змінами станом на 6 листопада 2009 року) при призначенні покарання в кожному випадку мають суворо додержувати вимог ст.65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Згідно п.3 вищевказаної Постанови, визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст.12 КК України), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, тощо).

Відповідно до ст.ст.50, 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Процес призначення покарання, а саме врахування усіх факторів, які мають бути взяті до уваги для обрання виду та розміру покарання, слід розцінювати як сукупність етапів, послідовність яких має значення для прийняття обґрунтованого судового рішення в цій частині. При цьому первинним етапом має бути оцінка ступеня тяжкості злочину, який має значною мірою звузити межі для прийняття конкретного рішення щодо виду та розміру покарання. Своєю чергою, наступним етапом вже є врахування обставин, які позитивно або негативно характеризують особу винного, та обставин, які пом`якшують чи обтяжують покарання.

У відповідності до ст.12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.309 КК України відноситься до категорії нетяжких злочинів.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_5 є щире каяття.

Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_5 судом не встановлено.

Призначаючи обвинуваченій ОСОБА_4 покарання, суд врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обставини, при яких його вчинено та особу обвинуваченої. Зокрема те, що ОСОБА_4 щиро розкаялася у вчиненому, з середньою спеціальною освітою, одружена, дітей не має, працює приватним підприємцем, перебуває на обліку у лікаря нарколога, а тому суд дійшов висновку про необхідність призначення їй покарання у виді у виді позбавлення волі, оскільки суд, застосовуючи принцип індивідуалізації покарання, переконаний, що саме таке покарання є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченої та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Згідно правового висновку Об`єднаної палати ККС ВС від 01 червня 2020 року у справі №766/39/17 пр. № 51-8867кмо18 при визначенні того, які з правил призначення остаточного покарання (за сукупністю злочинів чи за сукупністю вироків) підлягають застосуванню за наявності іншого обвинувального вироку (вироків) щодо цієї ж особи, слід керуватися саме часом постановлення попереднього вироку, а не часом набрання ним законної сили:

а) якщо злочин (злочини), за який (які) засуджено особу в цьому кримінальному провадженні, було вчинено до постановлення попереднього вироку, то остаточне покарання призначається за правилами, передбаченими ч. 4 ст. 70 КК (за сукупністю злочинів);

б) якщо злочин (злочини), за який (які) засуджено особу в цьому кримінальному провадженні було вчинено після постановлення попереднього вироку, але до повного відбуття покарання, то остаточне покарання призначається за правилами, передбаченими ст. 71 КК (за сукупністю вироків).

Судом встановлено, що вироком Залізничного районного суду міста Львова від 09.08.2022 ОСОБА_4 засуджено за ч.2 ст.15 ч.2 ст.185 КК України та на підставі ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень та у відповідності до правил, передбачених ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом часткового складання призначених покарань, із врахуванням вироку Франківського районного суду м. Львова від 24.03.2022 призначено ОСОБА_4 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки 4 (чотири) місяці позбавлення волі, зарахувавши покарання відбуте частково за попереднім вироком Франківського районного суду м. Львова від 24.03.2022.

Судом встановлено, що обвинувачена ОСОБА_4 винна у скоєнні кримінального правопорушення, яке було вчинено до постановлення вироку Залізничного районного суду міста Львова від 09.08.2022, відтак суд дійшов висновку, що покарання слід призначити із застосуванням ч.4 ст.70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, за правилами передбаченими ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом часткового складання призначених покарань, враховуючи вирок Залізничного районного суду міста Львова від 09.08.2022 та призначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді 2 (двох) років 5 (п`яти) місяців позбавлення волі.

Запобіжний захід у даному кримінальному провадженні обвинуваченій не обирався.

Відповідно до ст. 124 КПК України з ОСОБА_4 на користь держави слід стягнути вартість проведення експертизи №СЕ-19/114-22/13145-НЗПРАП від 17.08.2022 в сумі 1132,68 грн.

Питання щодо речових доказів необхідно вирішити в порядку ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 12, 65, 70, 185 КК України, 368-371, 373, 374, 376 КПК України, суд -

у х в а л и в :

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.309 Кримінального кодексу України, та призначити покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень та у відповідності до правил, передбачених ч.1 ст.70 КК України, шляхом часткового складання призначених покарань, із врахуванням вироку Залізничного районного суду міста Львова від 09.08.2022, призначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки 5 (п`ять) місяців позбавлення волі, зарахувавши покарання відбуте частково за попереднім вироком Залізничного районного суду м. Львова від 09.08.2022.

Запобіжний захід в межах даного кримінального провадження не обирався.

Після набрання вироком законної сили речові докази у справі, а саме:

паперовий згорток із речовиною білого кольору, який після експертизи поміщено в полімерний пакет, горловину якого опечатано біркою форми QF.19/114-5.8-01.00.1 знищити.

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не заперечувалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним, відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України. З інших підстав вирок може бути оскаржений до Львівського апеляційного суду через Галицький районний суд м.Львова протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченій та прокурору.

Суддя ОСОБА_1