Кримінальне провадження № 194/1941/19
Номер провадження 1-кп/194/2/22
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 грудня 2022 року Тернівський міський суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Тернівського міського суду Дніпропетровської області кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 03.01.2019 року за № 0000005 за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кіровськ Луганської області, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, непрацюючого, розлученого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

-14.09.2007 року Тернівським міським судом Дніпропетровської області за ч.3 ст.185, ч. 3 ст. 357, ч. 2 ст. 186, ст. 70, ст. ст. 75,76 КК України до 5 років позбавлення волі з іспитовим строком 3 роки;

-24.03.2010 року Тернівським міським судом Дніпропетровської області за ч.2 ст.185, ч. 1 ст. 71 КК України до 5 років 10 місяців позбавлення волі;

-28.12.2011 року Тернівським міським судом Дніпропетровської області за ч.3 ст.185, ч. 4 ст. 70 КК України до 5 років 10 місяців позбавлення волі, звільнений 25 грудня 2013 року умовно-достроково на не відбутий строк 8 місяців 14 днів;

-13.06.2017 року Юр`ївським районним судом Дніпропетровської області за ч.2 ст.186, ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 70, ч. 1 ст. 71, ч. 5 ст. 72 КК України до 4 років 8 місяців позбавлення волі, звільнений 13 червня 2017 року із залу суду по відбуттю покарання;

-25.09.2019 року Тернівським міським судом Дніпропетровської області за ч.2 ст.311, ст. ст. 75,76 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі з іспитовим строком 2 роки (судимість погашена),

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України,

за участю: прокурора ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_3

захисника-адвоката ОСОБА_5

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_3 , не пізніше 20.09.2019 року, маючи умисел на незаконне придбання і зберігання особливо небезпечного наркотичного засобу опію ацетильованого, не маючи спеціального дозволу ліцензії на придбання та зберігання наркотичних засобів, ігноруючи вимоги Закону України «Про обіг в Україні наркотичних засобів, психотропних речовин їх аналогів і прекурсорів» від 08 липня 1999 року, з подальшими внесеними до нього змінами та доповненнями, а також Постанови Кабінету Міністрів України від 06 травня 2000 року №770 «Про затвердження переліку наркотичних засобів, психотропних речовин їх аналогів і прекурсорів» із змінами, умисно, незаконно, придбав для особистого вживання без мету збуту рідину масою не менше 20,4696 г., яка містить особливо небезпечний наркотичний засіб опій ацетильований, маса якого в перерахунку на суху речовину становить не менше 0,2496 г., та будучи достовірно обізнаним про те, що вказана рідина містить зазначений особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено, маючи намір на його незаконне зберігання, розфасував зазначену рідину у заздалегідь підготовлені 21 флакони з полімерного матеріалу по типу Еппіндорфа, в які розмістив її наступними частками: 1,0077 г., 0,9762 г., 0,9089 г., 0,9121 г., 0,9127 г., 0,9077 г., 1,1122 г., 1,0128 г., 1,0112 г., 1,0132 г., 1,0017 г., 0,9863 г., 0,9099 г., 0,9122 г., 0,9125 г., 0,9075 г., 1,0181 г., 1,0122 г., 1,0132 г., 1,0102 г., 1,0111 г., після чого став умисно, незаконно, зберігати їх за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_1 , для особистого вживання без мети збуту.

20.09.2019 року в період часу з 16-40 год. до 17-57 год. в ході проведення на підставі ухвали слідчого судді Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 19.09.2019 року обшуку за місцем мешкання ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 , у прихожій кімнаті працівниками поліції в присутності двох понятих між правою стіною від вхідних дверей та швацькою машинкою виявлено та вилучено вищевказані 21 флакони з полімерного матеріалу по типу Еппіндорфа з рідинами коричневого кольору масами 1,0077 г., 0,9762 г., 0,9089 г., 0,9121 г., 0,9127 г., 0,9077 г., 1,1122 г., 1,0128 г., 1,0112 г., 1,0132 г., 1,0017 г., 0,9863 г., 0,9099 г., 0,9122 г., 0,9125 г., 0,9075 г., 1,0181 г., 1,0122 г., 1,0132 г., 1,0102 г., 1,0111 г., які схожі між собою та містять наркотичний засіб опій ацетильований, який віднесено до особливо небезпечних наркотичних засобів, обіг яких заборонено, маса опію ацетильованого в яких в перерахунку на суху речовину складає відповідно 0,0123 г., 0,0119 г., 0,0111 г., 0,0111 г., 0,0111 г., 0,0111 г., 0,0136 г., 0,0124 г., 0,0123 г., 0,0124 г., 0,0122 г., 0,0120 г., 0,0111 г., 0,0111 г., 0,0111 г., 0,0111 г., 0,0124 г., 0,0123 г., 0,0124 г., 0,0123 г., 0,0123 г., які ОСОБА_3 умисно, незаконно зберігав для особистого вживання без мети збуту.

Обвинувачений ОСОБА_3 в судовому засіданні не визнав себе винним повністю та показав, що подія відбулась на початку літа 2019 року. Наркотичні засоби, які були виявлені під час обшуку, йому підкинув працівник поліції, якого в подальшому було звільнено з поліції. Зазначає, що наявні докази не підтверджують, що наркотичні засоби були у нього вдома, що також свідчить на підробку доказів. Крім того, його мати постійно проживала, та не виходила з квартири, та на відеозаписі проведення обшуку, мати зазначила, що наркотичних засобів не було. Вважає, що свідки сусіди не підтверджують того, що він збував наркотичні засоби. На час проведення обшуку він не вживав наркотичних засобів, однак як до цього так і після цього систематично (кожен день) вживав наркотичний засіб - опій від 1 куб. до 10 куб. Після чого проходив курси лікування. Також, звертає увагу, що на відеофіксації обшуку видно, як його мати бере ампули з наркотиком, тому на них повинні бути її відбитки пальців рук. Його відбитки на цих ампулах не могли залишитись, також вважає, що була фальсифікація на відеозйомці.

Захисник-адвокат ОСОБА_5 зазначає, що докази є недопустимими, склад злочину не доведений, свідки відмовились від показів, які вони надавали на досудовому слідстві. Вважає, що протокол обшуку та додаток до нього недопустимі, а наркотичні засоби підкинуті.

Винність обвинуваченого в скоєнні інкримінованого йому діяння знайшла своє підтвердження та підтверджується наступними дослідженими у судовому засіданні доказами.

Свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні показала, що мешкає в будинку АДРЕСА_2 . До ОСОБА_3 приходять невідомі особи, він за ними біжить, сидять на лавочці. Вона тих осіб не знає. В під`їзді та біля під`їзду валяються шприці. Вона не бачила щоб ОСОБА_3 комусь передавав шприці або кидав шприці. Вона міркує, що ОСОБА_3 збуває наркотичні засоби, однак особисто не бачила.

Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні показав, що він мешкає в сусідньому під`їзді від ОСОБА_3 . Так, біля під`їзду, в якому мешкає ОСОБА_3 часто бувають молоді люди, після них залишаються пусті використані шприці. Він не бачив щоб ОСОБА_3 щось передавав тим молодим людям. Сам він мешкає в іншому під`їзді того ж будинку, де мешкає ОСОБА_3 .

Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні показав, що до нього як голови громадської партії «О. Ляшка» звернулися мешканці будинку АДРЕСА_2 та поскаржилися, що мешканець їх будинку з квартири АДРЕСА_3 збуває наркотичні засоби.

Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні пояснив, що не знає ОСОБА_3 , йому не відомо щоб ОСОБА_3 збував наркотичні засоби.

Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні показала, що вона є сусідкою ОСОБА_3 , який як вона вважає збуває наркотичні засоби, оскільки в під`їзді валяються шприці та до нього ходять сторонні особи, стукають йому у двері та викликають його під вікнами, щось у нього випрошують, однак особисто не бачила щоб останній збував наркотичні засоби. Бачила десь 1,5 року тому як в під`їзді молодий чоловік робив собі укол. В поштових ящиках лежать шприці.

Свідок ОСОБА_11 в судовому засіданні показала, що вона 2-3 роки назад мешкала за адресою АДРЕСА_4 . Тоді бачила в поштових ящиках шприці з голками в крові, в під`їзді та біля під`їзду постійно збиралися молоді особи, вони постійно стукали в квартиру де мешкав ОСОБА_3 . Вона особисто не бачила щоб ОСОБА_3 щось продавав. Вона не знає чи вживає ОСОБА_3 наркотичні засоби.

Свідок ОСОБА_12 в судовому засіданні показав, що до громадської організації зверталися мешканці будинку АДРЕСА_2 та скаржилися на ОСОБА_3 , оскільки той збуває наркотичні засоби, до ОСОБА_3 ходили підозрілі люди, було чути запах ацетону.

Свідок ОСОБА_13 в судовому засіданні допитаний в режимі відеоконференції показав, що він на даний час відбуває покарання в Синельниківській ВК. Він не пам`ятає щоб його допитували по справі ОСОБА_3 , мабуть він був у стані наркотичного сп`яніння. Він не був свідком того, що ОСОБА_3 збуває наркотичні засоби та не чув що він збуває наркотичні засоби. Чув, що сусіди кричали на когось, але не знає на кого.

Свідок ОСОБА_14 в судовому засіданні показав, що він раніше судимий, в останній раз в грудні 2019 року за ч. 3 ст. 185 КК України. Не пам`ятає чи допитував його слідчий з приводу ОСОБА_3 . Допускає, що міг підписати чисті аркуші на прохання слідчого. ОСОБА_3 бачив останній раз рік назад, не знає чи вживає та збуває той наркотичні засоби.

Свідок сторони захисту ОСОБА_15 в судовому засіданні показала, що вона в той день займалась прибиранням, а сина ОСОБА_16 вона в першій половині дня відправила за покупками. Після двох-трьох годин вона йому набрала, однак його телефон був відключений. Ввечері прийшла група людей 5-6 чоловік та почали проводити обшук. За поліцейськими вона не встигала дивитись. Вона постійно знаходиться в квартирі та з неї не виходить за станом здоров`я, у тому числі і в цей день знаходилась увесь день вдома. За швацькою машинкою в пачці для цигарок знайшли наркотики, однак вона зазначає, що в той день, вона прибирала підлогу, і швейну машинку, яка як тумбочка, що стоїть на полу, вона відсувала, та там нічого не було. Між стінкою та швейною машинкою є значний проміжок місця, щоб щось підкинути. Тому вона вважає, що наркотики її сину підкинули ті, хто проводили обшук. Також звертає увагу, що такі цигарки, пачку яких було знайдено, її син не курить, оскільки вони за зовнішнім виглядом відрізняються від них. Щодо того, чи вживав її син наркотичні засоби - вона не знає. Ніхто їй протокол не надавав, вона його не бачила, а також не зачитували його в голос. Скарг на працівників поліції вона не писала.

Допитаний у судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_17 , який був понятим під час проведення обшуку 20.09.2019 року за місцем мешкання ОСОБА_3 кв. АДРЕСА_5 , суду показав, що він дійсно приймав участь при обшуку в м. Тернівка, однак подробиць не пам`ятає, оскільки у нього погана пам`ять. Зазначає, що обвинуваченого він не пам`ятає, а також підписи в протоколі обшуку схожі на його.

Допитаний у судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_18 , який був понятим під час проведення обшуку 20.09.2019 року за місцем мешкання ОСОБА_3 кв. АДРЕСА_5 , суду показав, що він приймав участь в слідчих діях двічі. Дійсно знаходили наркотичні засоби, однак він не пам`ятає які. В той час як поліція обшукувала квартиру, вони з іншим понятим слідкували, щоб не було ніяких протиправних дій з боку працівників поліції. Також, вони розписувались, коли знаходили наркотики та опечатували їх. Зазначає, що на чистих аркушах вони не розписувались. Крім того, фактів того, що працівники поліції звертались до нього для виправлення описки, після запечатування, не було. Вони постійно наглядали за працівниками поліції під час проведення обшуку, можливо на 2-10 секунди, але не більше, він міг не бачити працівників поліції. Також зазначає, що дійсно підписи, які стоять в його в протоколі обшуку та на листі з відбитками пальців, похожі на його.

Згідно з витягом з ЄРДР в кримінальному провадженні №0000005 02.01.2019 року до Тернівського ВП звернувся ОСОБА_19 , який мешкає в кв. АДРЕСА_6 із заявою, в якій просить вжити заходів та притягти до відповідальності ОСОБА_20 , який мешкає в кв. АДРЕСА_5 , оскільки останній займається незаконним обігом наркотичних засобів. На підставі заяви були внесені відомості до ЄРДР за ч.1 ст. 309 КК України. (а.с. 3 т. 2)

Відповідно до протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення або таке, що готується, ОСОБА_19 просить вжити заходів та притягти до відповідальності ОСОБА_20 , який проживає в АДРЕСА_1 , та займається незаконним обігом наркотичних засобів. (а.с. 4-5 т. 2)

Згідно звернення мешканців будинку АДРЕСА_2 до міського голови м. Тернівка від 13.12.2018 року, останні просять вирішити питання стосовно того, що до кв. АДРЕСА_7 в їх будинку постійно вже протягом року ходять особи, які перебувають під впливом наркотичних засобів, ведуть себе неадекватно та агресивно, навколо їх будинку щоденно з`являється купа шприців. (а.с. 8 т. 2)

Своїм листом заступник міського голови м. Тернівка від 17.12.2018 року направив до Тернівського ВП ПВП ГУНП в Дніпропетровській області копію звернення мешканців будинку АДРЕСА_2 для вирішення питання по суті. (а.с. 6 т. 2).

Згідно листа КП Тернівське бюро технічної інвентаризації за вих. №1 від 09.01.2019 року, квартира АДРЕСА_5 на праві приватної власності належить ОСОБА_15 (а.с. 18 т.2)

Крім того, 06.02.2019 року до чергової частини Тернівського ВП ПВП ГУНП в Дніпропетровській області надійшла заява від ГО «Спортивна нація сила держави» про те, що ОСОБА_21 за місцем мешкання: Дніпропетровська область м. Тернівка збуває наркотичні засоби. На підставі заяви були внесені відомості до ЄРДР за №0000061 від 07.02.2019 року за ч.1 ст. 307 КК України. (а.с. 20 т. 2)

Відповідно до заяви про кримінальне правопорушення від ГО «Спортивна нація сила держави» від 06.02.2019 року ОСОБА_3 за місцем свого мешкання: АДРЕСА_1 , збуває наркотичні засоби. (а.с. 23-25 т. 2)

Ухвалою слідчого судді Тернівського міського суду Дніпропетровської області ОСОБА_22 від 19.09.2019 року (судова справа №194/1688/19) надано дозвіл слідчому СВ Тернівського ВП ПВП ГУПН в Дніпропетровській області ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , старшому слідчому СВ Тернівського ВП ПВП ГУПН в Дніпропетровській області ОСОБА_25 , начальнику Тернівського міського відділу Павлоградської місцевої прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_26 , прокурору Тернівського міського відділу Павлоградської місцевої прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_4 , ОСОБА_27 , на проведення обшуку за місцем мешкання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , з метою відшукання і вилучення предметів кримінального правопорушення наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів, коштів отриманих від незаконного обігу наркотичних засобів, що мають значення для встановлення істини по кримінальному провадженню. (а.с. 58-59 т. 2)

Як вбачається з протоколу обшуку від 20.09.2019 року, проведеного на підставі ухвали слідчого судді по справі №194/1688/19, 19.09.2019 року в період часу з 16-40 год. до 17-57 год. за участю оперуповноважених СКП Тернівського ВП ПВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_30 , ОСОБА_31 , ОСОБА_32 , а також ОСОБА_15 , понятих ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_3 , слідчого СВ Тернівського ВП ПВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_23 , за адресою: АДРЕСА_1 , був проведений обшук у ОСОБА_3 , який фіксувався на відеокамеру та фотокамеру. В ході проведення обшуку у прихожій кімнаті квартири було виявлено та вилучено: між швейною машинкою та правою від входу стіною на підлозі пачка з під цигарок з написом «KENT», в якій виявлено 21 пластиковий флакон з кришками, у яких знаходиться рідина коричневого кольору, якою заповнені флакони на половину. За допомогою спецпорошку та магнітного пензля було оброблено поверхня 21 виявлених флаконів, внаслідок чого було виявлено 9 слідів відбитків пальців рук: сліди 1-7 з поверхні пластикових флаконів, сліди 8-9 з поверхні пачки від цигарок з написом «KENT». Крім того, в ході обшуку за допомогою марлевого тампону проведено змиви з поверхонь долоней правої та лівої руки ОСОБА_3 . Пластикові флакони у кількості 21 штуки опечатано у спец пакет №7209590, марлевий тампон зі змивами опечатано спец пакет №7209591, у паперовий конверт опечатано аркуш паперу з 9 слідами пальців рук. ОСОБА_3 зауважив, що з результатами проведення обшуку він не згоден, так як наркотики йому підкинули. Протягом усього часу обшуку будь-яких зауважень від учасників не надходило, клопотань про необхідність залучення при обшуку адвокатів не було. Вказаний протокол підписано учасниками. До протоколу обшуку від 20.09.2019 року надано як додатки фототаблиця та два DVD-диска з відеофайлами. (а.с. 60-67 т. 2)

Як вбачається з оглянутих у судовому засіданні відеозаписів з DVD-дисків, відображення на них відповідає протоколу обшуку від 20.09.2019 року. Слідчим ОСОБА_23 перед початком проведення обшуку було зазначено: місце, час проведення, назву процесуальної дії, особу, яка проводить процесуальну дію (прізвище, ім`я, по батькові, посада) - слідчий ОСОБА_23 ; всіх осіб, які присутні під час проведення процесуальної дії (прізвища, імена, по батькові, дати народження, місця проживання) ОСОБА_3 , ОСОБА_15 , понятих ОСОБА_17 , ОСОБА_18 ; інформацію про те, що при проведенні обшуку беруть участь працівники поліції о/у ОСОБА_29 , якому доручено здійснювати відеофіксацію проведення обшуку, та о/у ОСОБА_30 і ОСОБА_32 , яким доручено приймати участь у проведенні обшуку, учасники заздалегідь повідомлені про застосування технічних засобів фіксації, характеристики технічних засобів фіксації та носіїв інформації, які застосовуються при проведенні процесуальної дії, умови та порядок їх використання, у тому числі запитано у ОСОБА_3 чи вручена йому ухвала суду про обшук, та чи є в квартирі наркотичні засоби, на що ОСОБА_3 зазначив, що ухвала йому вручена, наркотичних засобів не має. В подальшому з усіма цими учасниками був проведений обшук квартири. В ході проведення обшуку у прихожій кімнаті квартири було виявлено та вилучено: між швейною машинкою та правою від входу стіною на підлозі пачка від цигарок з написом «KENT», в якій виявлено 21 пластиковий флакон з кришками, у яких знаходиться рідина коричневого кольору, якою заповнені флакони на половину, за допомогою спеціальних порошків та магнітного пензля сліди відбитків пальців рук, а саме: сліди 1-7 з поверхні пластикових флаконів, сліди 8-9 з поверхні пачки від цигарок з написом «KENT». Сліди відбитків пальців рук скопійовано на 9 ліпких стрічок та перенесено на аркуш паперу формату А-4. Виявлене в ході обшуку опечатано у спецпакет. Протягом усього часу обшуку поняті були разом з працівниками поліції, які проводили обшук, будь-яких зауважень від учасників не надходило, клопотань про необхідність залучення при обшуку адвокатів не було. (а.с. 68 т. 2)

Із висновку судової експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів № 1/8.6/3787 від 08.10.2019 року вбачається, що надані на експертизу 04.10.2019 року рідини коричневого кольору, масою 1,0077 г., 0,9762 г., 0,9089 г., 0,9121 г., 0,9127 г., 0,9077 г., 1,1122 г., 1,0128 г., 1,0112 г., 1,0132 г., 1,0017 г., 0,9863 г., 0,9099 г., 0,9122 г., 0,9125 г., 0,9075 г., 1,0181 г., 1,0122 г., 1,0132 г., 1,0102 г., 1,0111 г., які були (згідно ухвали про призначення експертизи) вилучені 20.09.2019 року в ході проведення обшуку за місцем мешкання ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 , містить наркотичний засіб опій ацетильований. Опій ацетильований віднесено до особливо небезпечних наркотичних засобів, обіг яких заборонено. Маса опію ацетильованого в перерахунку на суху речовину складає 0,0123 г., 0,0119 г., 0,0111 г., 0,0111 г., 0,0111 г., 0,0111 г., 0,0136 г., 0,0124 г., 0,0123 г., 0,0124 г., 0,0122 г., 0,0120 г., 0,0111 г., 0,0111 г., 0,0111 г., 0,0111 г., 0,0124 г., 0,0123 г., 0,0124 г., 0,0123 г., 0,0123 г. На поверхні фрагмента марлі, яким проводили змиви з поверхонь долонь лівої та правої рук ОСОБА_3 , міститься особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено опій ацетильований (визначити масу неможливо у зв`язку з його незначною кількістю). Рідини масою 1,0077 г., 0,9762 г., 0,9089 г., 0,9121 г., 0,9127 г., 0,9077 г., 1,1122 г., 1,0128 г., 1,0112 г., 1,0132 г., 1,0017 г., 0,9863 г., 0,9099 г., 0,9122 г., 0,9125 г., 0,9075 г., 1,0181 г., 1,0122 г., 1,0132 г., 1,0102 г., 1,0111 г. (які було вилучено в ході проведення обшуку за місцем мешкання ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 ) схожі між собою. (а.с. 76-80 т. 2)

Згідно постанови старшого слідчого СВ Тернівського ВП Павлоградського ВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_33 від 21.10.2019 року, пластикові колби в кількості 21 штук з залишками рідини після проведення експертизи опечатані в спец пакет № 17162556, фрагмент марлі після проведення судової експертизи опечатаний в спецпакет № 17162555, визнані речовими доказами по справі, та передані на зберігання до камери схову Тернівського ВП ПВП ГУНП в Дніпропетровській області. (а.с. 81 т. 2)

Із висновку судової дактилоскопічної експертизи № 39/4.6/410 від 15 жовтня 2019 року вбачається, що сліди пальців рук розмірами 18х23 мм, 18х17 мм, 18х24 мм, 18х29 мм., 18х27 мм, 17х22 мм, 18х33 мм, які вилучені 20.09.2019 року в ході проведення обшуку за місцем мешкання ОСОБА_3 , придатні для ідентифікації за ними особи (осіб). На липких стрічках розмірами 18х36 мм, 18х60 мм, вилучених там же, сліди дактилоскопічного походження відсутні. Сліди пальців рук розмірами 18х23 мм, 18х24 мм, 18х33 мм залишені безіменним пальцем лівої руки, сліди пальців рук розмірами 18х29 мм, 18х27 мм залишені безіменним пальцем правої руки, сліди пальців рук розмірами 18х17 мм, 17х22 мм залишені, відповідно, мізинцем правої та середнім пальцем лівої руки особи, дактилокарта якої заповнена на ім`я ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Цілісність упаковки спеціального конверту зі відбитками пальців рук, який надійшов на експертизу не пошкоджена. (а.с. 87-96 т. 2)

Згідно постанови прокурора Тернівського відділу Павлоградської місцевої прокуратури ОСОБА_4 від 21.10.2019 року, матеріали досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000005 від 03.01.2019 року за ч. 1 ст. 309 КК України, №0000061 від 06.02.2019 року за ч. 1 ст. 307 КК України, №0000465 від 03.10.2019 року за ч. 1 ст. 162 КК України об`єднано в одне провадження №0000005. (а.с. 132-133 т. 2)

Згідно постанови старшого слідчого СВ Тернівського ВП Павлоградського ВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_33 від 21.10.2019 року, кримінальне провадження №0000005 від 03.01.2019 року за фактом скоєння ч. 1 ст. 309 КК України закрито, у зв`язку з тим, що встановлено відсутність в діянні складу кримінального правопорушення. (а.с. 134 т. 2)

Згідно постанови старшого слідчого СВ Тернівського ВП Павлоградського ВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_33 від 22.10.2019 року, кримінальне провадження №0000061 від 06.02.2019 року, дії ОСОБА_3 перекваліфіковано з ч. 1 ст. 307 КК України на ч. 2 ст. 307 КК України, за ознакою повторність. (а.с. 135 т. 2)

Як вбачається з листа КП «Обласний медичний психіатричний центр з лікування залежностей зі стаціонаром» Дніпропетровської обласної ради» за вих.. №1920 від 30.10.2019 року, ОСОБА_3 , неодноразово знаходився на стаціонарному лікуванні з діагнозом «Психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання опіоїдів. Стан відміни», а саме: з 12.03.2018 року по 04.04.2018 року, з 02.03.2019 року по 13.03.2019 року, з 09.07.2019 року по 29.07.2019 року (а.с. 166 т.2).

Згідно висновку експерта №4975-21 за результатами проведення судової почеркознавчої експертизи у кримінальному провадженні, вбачається, що підпис від імені ОСОБА_3 на аркуші паперу білого кольору формату А-4 з дев`ятьма відбитками слідів пальців рук, вилучених 20.09.2019 року в ході обшуку за місцем мешкання ОСОБА_3 № АДРЕСА_5 виконаний самим ОСОБА_3 . Підпис під номером 1 біля рукописного запису «Поняті:» на аркуші паперу білого кольору формату А-4 з дев`ятьма відбитками слідів пальців рук, вилучених 20.09.2019 року в ході обшуку за місцем мешкання ОСОБА_3 № АДРЕСА_5 , поміщеному в спецпакет №3743320 (том 2 а.с. 97) виконаний ОСОБА_17 . Підпис під номером 2 біля рукописного запису «Поняті:» на аркуші паперу білого кольору формату А-4 з дев`ятьма відбитками слідів пальців рук, вилучених 20.09.2019 року в ході обшуку за місцем мешкання ОСОБА_3 № АДРЕСА_5 , поміщеному в спецпакет №3743320 (том 2 а.с. 97) виконаний ОСОБА_18 (а.с. 88-98 т. 3)

Згідно ст.94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Докази повинні бути належними та допустимими в розумінні ст.ст. 85-86 КПК України.

Під час вирішення питання про допустимість доказів важливе значення має істотність порушення прав і свобод людини, а тому не усі порушення, допущені сторонами при збиранні доказів, є підставою для визнання доказів недопустимими, а відтак і вирішення питання про порушення права на справедливий суд.

Даних обставин під час розгляду кримінального провадження та недопустимості доказів згідно вимог ст.ст. 85-89 КПК України судом не встановлено.

В даній справі порядок, встановлений КПК (процесуальний порядок, форма, процедура), тобто певна послідовність (кроки) прийняття кримінальних процесуальних рішень і здійснення кримінальних процесуальних дій дотриманий, про що власне свідчать надані стороною обвинувачення докази - дотримані.

Як наслідок, суд сприймає надані стороною обвинувачення докази (протоколи, постанови, висновки експертиз та інші), як належні та допустимі, які у своїй сукупності доводять обставини, визначені ст.91 КПК України та через їх призму останні сприймаються судом, як дійсні.

Здійснюючи перевірку вказаних висновків, як джерел доказів, на предмет можливості їх використання у кримінальному провадженні, суд установив, що вони були отримані із дотриманням норм КПК України. Вказані документи підтверджують достовірність, можливість використання та допустимість інших досліджених судом доказів.

З огляду на викладене, вищезазначені докази суд вважає належними та допустимими, оскільки прямо підтверджують існування обставин, які підлягають доказуванню та мають значення для даного кримінального провадження, отримані у порядку, передбаченому КПК України, показання свідків є логічними, послідовними, узгоджуються з іншими доказами, дослідженими судом.

Будь-яких даних, передбачених ч.2 ст.96 КПК України щодо свідків у даному провадженні, як то, показання, документи, які підтверджують їх репутацію, засудження за завідомо неправдиві показання, обман, шахрайство або інші діяння, що підтверджують нечесність останніх, суд у своєму розпорядженні не мав, і, відповідно, у нього відсутні підстави сумніватись у достовірності їх показів.

За змістом ст.62 Конституції України під час розгляду кримінальних проваджень суд має суворо додержуватись принципу презумпції невинуватості, згідно з яким особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно з вимогами ст.91 КПК України доказуванню у кримінальному провадженні підлягає, зокрема, подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), а також винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення. Обов`язок доказування зазначених обставин під час судового розгляду покладається на прокурора.

При цьому, слід зазначити, що частина 2 ст. 17 КПК України передбачає, що винуватість особи має бути доведена «поза розумним сумнівом». Стандарт доведення винуватості «поза розумним сумнівом» полягає у тому, що за допомогою належних, допустимих та достовірних доказів, які були досліджені в суді, можливо дійти висновку про те, що встановлена під час судового розгляду сукупність обставин, виключає будь-яке інше розуміння пояснення події, яка була предметом судового розгляду, крім того, що кримінальне правопорушення вчинене і обвинувачений є винним у вчиненні цього кримінального правопорушення.

Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують Європейську конвенцію з прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Частиною 5 ст.9 КПК України передбачено, що кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Європейський суд з прав людини у п.65 справи «Коробов проти України» (заява №39598/03, остаточне рішення від 21.10.2011) зазначив, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), n.161, Series А заява №25). Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.

Як вбачається із матеріалів справи, органом досудового розслідування, ОСОБА_3 пред`являється обвинувачення щодо незаконного придбання, зберігання з метою збуту наркотичних засобів, якщо предметом таких дій були особливо небезпечні наркотичні засоби, тобто, вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

Суб`єктивна сторона злочину, передбаченого статтею 307 КК України характеризується прямим умислом, і наявність мети збуту є обов`язковою ознакою суб`єктивної сторони цього кримінального правопорушення.

Мета вчинення кримінального правопорушення згідно зі ст. 91 КПК є однією з обставин, яка підлягає доказуванню у кримінальному провадженні шляхом збирання, перевірки та оцінки доказів.

Згідно пункту 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 26.04.2002 року № 4 (з наступними змінами і доповненнями) «Про судову практику в справах про злочини у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів», під незаконним збутом наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів (стаття 307 КК України), а також прекурсорів (частина 2 статті 311 КК) потрібно розуміти будь-які оплатні чи безоплатні форми їх реалізації всупереч законам «Про обіг в Україні наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів» та «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними».

Згідно з правовою позицією сформованою в постанові Верховного Суду від 21 червня 2018 року у справі № 712/13128/16-к (провадження № 51-388км18) про умисел на збут наркотичних засобів, психотропних речовин чи їх аналогів може свідчити як відповідна домовленість із особою, яка придбала ці засоби чи речовини, так і інші обставини, зокрема: великий або особливо великий їх розмір; спосіб упакування та розфасування; поведінка суб`єкта злочину; те, що особа сама наркотичні засоби або психотропні речовини не вживає, але виготовляє та зберігає їх тощо. При цьому, якщо висновок суду про наявність умислу особи на збут наркотичних засобів, психотропних речовин чи їх аналогів ґрунтується на великому або особливо великому розмірі відповідної речовини, її упакуванні та розфасуванні, то у такому випадку повинні бути дослідженні обставини, за яких особа придбала відповідний засіб чи речовину, в тому числі чи залежало від волі особи те, який розмір речовини опиниться у володінні особи та її розфасування. Зокрема, якщо особа здійснює свідоме придбання наркотичних засобів, психотропних речовин чи їх аналогів у значному розмірі (виготовляє їх), то має бути доведено, що така кількість об`єктивно перевищує потреби такої особи для власного вживання. Якщо ж волею особи не обумовлено те, скільки наркотичних засобів, психотропних речовин чи їх аналогів опиниться у її володінні, то у такому разі умисел на збут потребує більш ретельного дослідження.

Однак, на переконання суду, органом досудового розслідування, відповідно до статті 91 КПК України, не доведено суб`єктивну сторону злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України. Так, пред`являючи ОСОБА_3 обвинувачення за ч. 2 ст. 307 КК України, орган досудового розслідування в обвинувальному акті зазначив, що обвинувачений незаконно придбав, зберігав з метою збуту наркотичні засоби, якщо предметом таких дій були особливо небезпечні наркотичні засоби, та ця мета встановлена зважаючи на те, що це особливо небезпечні наркотичні засоби. Основним доказом обвинувачення ОСОБА_3 за ч. 2 ст. 307 КК України, на думку сторони обвинувачення, є вилучення в обвинуваченого особливо небезпечних наркотичних засобів та їх розфасування у заздалегідь підготовлені 21 флакон.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового розслідування кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України не визнав повністю та показав, що розфасовані наркотичні засоби у флаконах йому підкинули під час проведення обшуку, за місцем його проживання. При цьому зазначив, що на час проведення обшуку він не вживав наркотичних засобів, однак як до цього так і після цього систематично (кожен день) вживав наркотичний засіб - опій від 1 куб. до 10 куб., після чого проходив курси лікування.

Як вбачається з висновку судової експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів № 1/8.6/3787 від 08.10.2019 року вбачається, що надані на експертизу 04 жовтня 2019 року рідини коричневого кольору, масою 1,0077 г., 0,9762 г., 0,9089 г., 0,9121 г., 0,9127 г., 0,9077 г., 1,1122 г., 1,0128 г., 1,0112 г., 1,0132 г., 1,0017 г., 0,9863 г., 0,9099 г., 0,9122 г., 0,9125 г., 0,9075 г., 1,0181 г., 1,0122 г., 1,0132 г., 1,0102 г., 1,0111 г., які були (згідно ухвали про призначення експертизи) вилучені 20 вересня 2019 року в ході проведення обшуку за місцем мешкання ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 , містить наркотичний засіб опій ацетильований. Опій ацетильований віднесено до особливо небезпечних наркотичних засобів, обіг яких заборонено.

Досліджуючи матеріали кримінального провадження суд приходить до обґрунтованого переконання про те, що органом досудового розслідування доведено факт придбання та зберігання ОСОБА_3 опію ацетильованого, однак жодними доказами у кримінальному провадженні не доведено щодо того, що обвинувачений придбав та зберігав його з метою збуту, а тому таке слід визнати лише припущенням органу досудового розслідування. Вилучена кількість опію ацетильованого в даному випадку, за відсутності інших доказів, не може бути визначальним доказом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України. Пред`явлене обвинувачення ОСОБА_3 за ч. 2 ст. 307 КК України не містить жодної інформації щодо факту наявності мети збуту наркотичних засобів обвинуваченим жодній особі, тобто органом досудового розслідування таких фактів не встановлено. Отже, стороною обвинувачення не було надано інших доказів, які б свідчили про наявність у ОСОБА_3 саме мети збуту наркотичних засобів.

Суд наголошує, що висновок про наявність умислу особи на збут наркотичних засобів може ґрунтуватись на упакуванні та розфасуванні наркотичної речовини лише разом із сукупністю інших обставин, тому суд вважає, що фасування вилученого наркотичного засобу за відсутності інших доказів не може у даному конкретному випадку свідчити про наявність у ОСОБА_3 умислу саме на збут наркотичних засобів.

Надані стороною обвинувачення докази не містять жодних даних, які б у своїй сукупності та взаємозв`язку поза розумним сумнівом доводили, що ОСОБА_3 мав мету збуту, оскільки загальна маса вилучених наркотичних засобів, об`єктивно не перевищує потреби особи у власному вживанні, а сам факт виявлення наркотичних засобів у розфасованому стані не свідчать про умисел обвинуваченого на їх збут. При цьому, суд бере до уваги те, що жоден з допитаних у судовому засіданні свідків не показав суду, що особисто бачив як обвинувачений збуває або збував наркотичні засоби, а деякі висловили тільки своє припущення щодо можливого збуту наркотичних засобів, а інші взагалі заперечували цей факт. Окрім того, суд враховує те, що вилучений при обшуку наркотичний засіб є саме тим, який вживає обвинувачений та не є великим або особливо великим розміром. Так, обвинувачений раніше не судимий за кримінальні правопорушення, пов`язані зі збутом наркотичних засобів, однак судимий за кримінальні правопорушення, судимість, яких погашена, пов`язані з наркотичними засобами без мети збуту. Також, факт придбання та зберігання наркотичного засобу для власного вживання підтверджується і довідкою лікарні, відповідно до якої обвинувачений неодноразово проходив лікування від наркотичної залежності. А також, суд бере до уваги і показання обвинуваченого, який зазначив, що на час проведення обшуку він не вживав наркотичних засобів, однак як до цього так і після цього систематично (кожен день) вживав наркотичний засіб - опій від 1 куб. до 10 куб., після чого проходив курси лікування. При цьому, суд розцінює показання обвинуваченого стосовно того, що він не вживав наркотичних засобів під час проведення обшуку, як його позицію захиститися від пред`явленого обвинувачення.

Практика Європейського Суду з Прав Людини щодо проведення ефективного офіційного розслідування кримінальних справ є сталою та вказує на те, що згідно з мінімальними критеріями ефективності, які Суд визначив у своїй практиці, таке розслідування має бути незалежним, безстороннім і підлягати громадському контролю, а компетентні органи повинні діяти зі зразковою ретельністю та оперативністю. Розслідування … має бути ретельним. Це означає, що органи влади завжди повинні добросовісно намагатись з`ясувати, що трапилось, і не покладатися на поспішні та необґрунтовані висновки для закриття кримінальної справи або використовувати такі висновки як підставу для своїх рішень. Вони повинні вживати усіх розумних і доступних їм заходів для забезпечення збирання доказів, що стосуються події, включаючи, зокрема, показання свідків та висновки судових експертиз тощо. Будь-який недолік розслідування, який підриває його здатність встановлення причини … або винних осіб, створюватиме небезпеку недотримання цього стандарту (рішення у справі «Мута проти України», «Карабет та інші проти України»).

В рішенні ЄСПЛ у справі «Бучинська проти України» Суд констатував факт того, що не може дійти висновку, що органи влади зробили усе від них залежне для забезпечення оперативного та всебічного вжиття заходів для збору доказів, встановлення місцезнаходження та притягнення до відповідальності винних, бо за потреби зростаючих високих стандартів у сфері захисту прав людини та основоположних свобод, неминуче вимагається більша рішучість при оцінці порушень основоположних цінностей демократичного суспільства («Сельмуні проти Франції, заява № 235803/94, параграф 95, «Нечипорук і Йонкало проти України», заява № 42310/04, параграфи 148, 149), оскільки тягар доведення можна покласти на органи влади, адже саме вони мають надати задовільні та переконливі пояснення ( «Салман проти Туреччини, заява № 21986/93, п. 100, «Нечипорук і Йонкало проти України», заява № 42310/04, параграф 150).

В пункті 42 рішення Європейського Суду з прав людини від 13.01.2011 р. у справі «Михалкова та інші проти України» розтлумачено, що за статтею 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод держава зобов`язана «гарантувати кожному, хто перебуває під її юрисдикцією, права і свободи, визначені у Конвенції», що також опосередковано вимагає наявності будь-якої форми ефективного розслідування. Розслідування має бути ретельним, безстороннім і сумлінним. Розслідування повинне забезпечити встановлення винних осіб та їх покарання. Органи державної влади повинні вжити всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події, показань очевидців, доказів експертиз. Будь-які недоліки у розслідуванні, які підривають його здатність встановити відповідальну особу, створюють ризик недодержання такого стандарту.

Частиною 3 ст. 337 КПК України передбачено, що з метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод, суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

Окреслені зазначеною нормою межі повноважень суду щодо перекваліфікації кримінального правопорушення передбачають, що зміна кваліфікації допускається лише в бік покращення становища обвинуваченого, зокрема шляхом застосування кримінального закону про менш тяжке правопорушення.

Відмова держави від кримінального переслідування особи за наявності у її діях ознак іншого кримінального-караного діяння (менш тяжкого, ніж те, у якому їй пред`явлено обвинувачення) суперечитиме таким засадам як верховенство права, законність та диспозитивність, що призведе до безкарності винного, а особу, якій завдано шкоду, поставить у становище правової незахищеності і створить умови для повторної віктимізації.

Така позиція узгоджується з правовою позицією, висловленою у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі №288/1158/16-к, а також постанові Касаційного кримінального суду від 19 жовтня 2021 року у справі № 552/2540/20.

За встановлених судом обставин, у ракурсі установлених фактичних обставин справи шляхом встановлення кримінально-правових, юридично значущих ознак та визначення кримінально-правової норми, що підлягає застосуванню, і встановлення відповідності ознак вчиненого діяння конкретному складу кримінального правопорушення, передбаченому Кримінальним кодексом України, суд приходить до переконання щодо необхідності перекваліфікації дій ОСОБА_3 з ч. 2 ст. 307 КК України на ч. 1 ст. 309 КК України, враховуючи ст. 5 КК України.

Суд звертає увагу, що 01.07.2020 року набув чинності Закон України №2617-VIII від 22.11.2018 року Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень, та яким внесено зміни до ч. 1, 2 ст.12 КК України, відповідно до якого кримінальні правопорушення поділяються на кримінальні проступки і злочини, де кримінальним проступком є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або інше покарання, не пов`язане з позбавленням волі.

Згідно із вказаним Законом кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 309 КК України є кримінальним проступком, оскільки передбачає покарання у виді штрафу від однієї тисячі до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправних робіт на строк до двох років, або арешту на строк до шести місяців, або обмеження волі на строк до п`яти років.

Нова редакція ст.309 КК України є більш м`якою, ніж попередня, оскільки із санкції статті виключений більш суворий вид покарання, при альтернативній санкції, тому дія нового закону поширюється на обвинуваченого ОСОБА_3 , тобто має місце зворотна дія закону в часі.

Отже, оскільки санкція ч. 1 ст. 309 КК України є нижчою від санкції передбаченої ч. 2 ст. 307 КК України, то в даному випадку суд може вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, так як зміна правової кваліфікації кримінального правопорушення покращує правове становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

Аналізуючи дослідженні в судовому засіданні докази, показання обвинуваченого та свідків, суд приходить до висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_3 в скоєні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України як незаконне придбання, зберігання наркотичних засобів без мети збуту.

Суд не бере до уваги показання свідка ОСОБА_15 , в частині, що в той день, вона прибирала підлогу, і швейну машинку, яка як тумбочка, що стоїть на полу, вона відсувала, та там нічого не було. Між стінкою та швейною машинкою є значний проміжок місця, щоб щось підкинути. Тому вона вважає, що наркотики її сину підкинули ті, хто проводили обшук. Також звертає увагу, що такі цигарки, пачку яких було знайдено, її син не курить, оскільки вони за зовнішнім виглядом відрізняються від них, оскільки її показання протиріччать усім іншим дослідженим у своєї сукупності доказам, та направленні на захист своєї рідної дитини. Однак, суд, бере до уваги її показання, які стосуються того, що вона постійно знаходиться вдома, оскільки хворіє і в тому числі і в той день увесь час знаходилася вдома.

Суд не бере до уваги посилання сторони захисту про недопустимість висновку судової дактилоскопічної експертизи № 39/4.6/410 від 15 жовтня 2019 року, оскільки з відеозапису вбачається, що відкопійовані відбитки пальців рук ОСОБА_3 на аркуш паперу, який видно на відеозаписі обшуку відрізняються від додатку доданого до цього висновку і дослідженого у судовому засіданні, а також підпис на аркуші з відбитками пальців рук виконаний не обвинуваченим. А також вважає не доведеними твердження сторони захисту, що відбитки пальців рук не поміщаються на флаконі з наступних підстав.

Із висновку судової дактилоскопічної експертизи № 39/4.6/410 від 15 жовтня 2019 року вбачається, що сліди пальців рук розмірами 18х23 мм, 18х24 мм, 18х33 мм залишені безіменним пальцем лівої руки, сліди пальців рук розмірами 18х29 мм, 18х27 мм залишені безіменним пальцем правої руки, сліди пальців рук розмірами 18х17 мм, 17х22 мм залишені, відповідно, мізинцем правої та середнім пальцем лівої руки особи, дактилокарта якої заповнена на ім`я ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Цілісність упаковки спеціального конверту зі відбитками пальців рук, який надійшов на експертизу не пошкоджена.

Окрім того, як вбачається з висновку експерта №4975-21 за результатами проведення судової почеркознавчої експертизи у кримінальному провадженні що підпис від імені ОСОБА_3 на аркуші паперу білого кольору формату А-4 з дев`ятьма відбитками слідів пальців рук, вилучених 20.09.2019 року в ході обшуку за місцем мешкання ОСОБА_3 № АДРЕСА_5 виконаний самим ОСОБА_3 . Підпис під номером 1 біля рукописного запису «Поняті:» на аркуші паперу білого кольору формату А-4 з дев`ятьма відбитками слідів пальців рук, вилучених 20.09.2019 року в ході обшуку за місцем мешкання ОСОБА_3 № АДРЕСА_5 , поміщеному в спецпакет №3743320 (том 2 а.с. 97) виконаний ОСОБА_17 . Підпис під номером 2 біля рукописного запису «Поняті:» на аркуші паперу білого кольору формату А-4 з дев`ятьма відбитками слідів пальців рук, вилучених 20.09.2019 року в ході в ході обшуку за місцем мешкання ОСОБА_3 № АДРЕСА_5 , поміщеному в спецпакет №3743320 (том 2 а.с. 97) виконаний ОСОБА_18 .

Також, і з дослідженого у судовому засіданні відеозапису проведеного обшуку, протоколу обшуку, аркуша паперу з відбитками пальців рук, вилучених при проведенні обшуку та показань свідка ОСОБА_17 вбачається, що коли знайшли пластикові флакони з рідиною, то з них зняли відбитки пальців рук у присутності усіх учасників обшуку, обробивши пензликом флакони, застосовуючи скотч, при цьому ОСОБА_3 до знайдених наркотичних засобів не торкався. Після чого як аркуш паперу з відбитками пальців рук так і флакони у присутності усіх учасників обшуку були опечатані та на них проставлені підписи. При цьому усі дії були зафіксовані дослідженому у судовому засіданні відеозапису проведеного обшуку.

Суд не бере до уваги посилання сторони захисту, що була провокація злочину з наступних підстав.

Встановлені в судовому засіданні обставини справи, а також характер відносин, не свідчать про те, що відбувався будь-який вплив на обвинуваченого з метою провокації вчинення злочину з наступних підстав.

Для відмежування провокації від допустимої поведінки правоохоронних органів ЄСПЛ виробив ряд критеріїв , такі як: а) змістовний критерій, b) процесуальний критерій.

При цьому під змістовним критерієм розуміється наявність/відсутність суттєвих змістовних ознак, притаманних провокації правоохоронних органів, а під процесуальним - наявність у суду можливості перевірити відомості про ймовірну провокацію під час судового засідання з дотриманням принципів змагальності та рівності сторін.

Відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згода на обов`язковість якої надана Верховною Радою України, «Кожен має право на справедливий розгляд його справи».

Так у справі «Раманаускас проти Литви» ЄСПЛ зазначив, що про активну поведінку слідства, яку може бути розцінено як провокацію, може свідчити самостійне звернення до особи, повторні пропозиції після відмови особи, наполягання, а також визначив підбурювання як «підбурювання з боку поліції має місце там, де задіяні посадові особи - співробітники служб безпеки або особи, що діють за їх розпорядженням - не обмежувані фактично необхідною пасивною слідчою діяльністю, а такі, що здійснюють такий вплив на особу, як підбурювання до вчинення злочину, що в іншому випадку не був би вчинений, з метою забезпечити докази й почати карне переслідування».

У справі «Баннікова проти Російської Федерації» заявниця у своїй скарзі в ЄСПЛ стверджувала, що її визнали винною у вчиненні злочину, спровокованого правоохоронними органами через агента-провокатора, й що вона не вчинила би злочину без їхнього втручання.

Чинним кримінальним процесуальним законом не встановлено будь-якого іншого порядку, ніж визначений у ст. 214 КПК, що має застосовуватися для розгляду і перевірки заяв про вчинення кримінального правопорушення, де визначено і повноважних суб`єктів для здійснення провадження за такими заявами, до яких суди будь-якої інстанції не належать.

Відповідно до принципу диспозитивності (ст. 26 КПК) сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, які передбачено КПК. Суди у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень КПК. У цьому кримінальному провадженні відсутні відомості про те, що сторона захисту зверталася із заявами про підбурювання у порядку, передбаченому ст. 214 КПК.

Так, матеріали кримінального провадження містять докази, які були дослідженні у судовому засіданні, на підставі яких був проведений обшук за місцем проживання обвинуваченого, у тому числі і звернення громадян, та їх показання наданні на досудовому слідстві, які вони підтвердили і у судовому засіданні.

Суд не бере до уваги посилання сторони захисту на недопустимість протоколу обшуку та додатку до нього, оскільки з відеозапису вбачається, що поняті були не постійно при працівниках поліції, які проводили обшук, а також ОСОБА_15 брала до рук один зі флаконів, однак на ньому не виявлено її відбитків пальців рук. А також суд вважає, що твердження обвинуваченого стосовно того, що наркотичні засоби підкинув працівник поліції, спростовуються свідченнями допитаних у судовому засіданні свідків ОСОБА_17 та ОСОБА_18 , а також дослідженими у судовому засіданні доказами.

Так, допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_17 показав, що його та іншого понятого ознайомили з правами та обов`язками. Так, двері квартири відкрив ОСОБА_3 , при цьому йому зачитали документ про проведення обшуку, і він всіх запустив у квартиру. Працівники поліції заходили в квартиру ОСОБА_3 без пакетів та без сумок, тому він впевнений, що вони не могли підкинути наркотики. Коли знайшли пластикові флакони з рідиною, то з них зняли відбитки пальців рук, обробивши пензликом, застосовуючи скотч, при цьому ОСОБА_3 до знайдених наркотичних засобів не торкався. Психологічного та фізичного тиску з боку працівників поліції на ОСОБА_3 не було. Увесь час при обшуку він постійно слідкував за діями поліцейських, фальсифікацій не було. Дані показання підтверджуються і дослідженим у судовому засіданні відеозаписом проведеного обшуку, відповідного до якого працівники поліції були під постійним наглядом усіх учасників в присутності, яких здійснювався обшук, та дій направлених на фальсифікацію обшуку не виявлено. Окрім того, і свідок ОСОБА_15 та сам обвинувачений підтверджують ті факти, що ОСОБА_15 постійно знаходиться вдома, оскільки хворіє і в тому числі і в той день увесь час знаходилася вдома.

В протоколі обшуку від 20.09.2019 року зазначено, що понятим роз`яснені права, передбачені статтями 11, 13, 15, 223 КПК України.

Також, твердження ОСОБА_3 спростовуються, дослідженими у судовому засіданні наступними доказами: протоколом обшуку від 20 вересня 2019 року, складеного слідчим СВ Тернівського ВП ПВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_23 , і оглянутими у судовому засіданні відеозаписами проведення обшуку квартирі у ОСОБА_3 .

Так, з висновку судової дактилоскопічної експертизи № 39/4.6/410 від 15 жовтня 2019 року вбачається, що сліди пальців рук розмірами 18х23 мм, 18х17 мм, 18х24 мм, 18х29 мм., 18х27 мм, 17х22 мм, 18х33 мм, які вилучені 20 вересня 2019 року в ході проведення обшуку за місцем мешкання ОСОБА_3 , придатні для ідентифікації за ними особи (осіб). Сліди пальців рук розмірами 18х23 мм, 18х24 мм, 18х33 мм залишені безіменним пальцем лівої руки, сліди пальців рук розмірами 18х29 мм, 18х27 мм залишені безіменним пальцем правої руки, сліди пальців рук розмірами 18х17 мм, 17х22 мм залишені, відповідно, мізинцем правої та середнім пальцем лівої руки особи, дактилокарта якої заповнена на ім`я ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Висновком судової експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів № 1/8.6/3787 від 08 жовтня 2019 року вбачається, що рідини масою 1,0077 г., 0,9762 г., 0,9089 г., 0,9121 г., 0,9127 г., 0,9077 г., 1,1122 г., 1,0128 г., 1,0112 г., 1,0132 г., 1,0017 г., 0,9863 г., 0,9099 г., 0,9122 г., 0,9125 г., 0,9075 г., 1,0181 г., 1,0122 г., 1,0132 г., 1,0102 г., 1,0111 г. (які було вилучено в ході проведення обшуку за місцем мешкання ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 ) схожі між собою.

Так, як вбачається з оглянутого у судовому засіданні відеозапису обшуку, обвинувачений ОСОБА_3 на запитання слідчого зазначає, що йому вручили ухвалу суду про обшук.

З оглянутого у судовому засіданні відеозапису проведеного обшуку, не вбачається, що обвинувачений звертався з проханням надати йому адвоката при проведенні обшуку.

Нормами ч.3 ст. 236 КПК України передбачено, що перед початком виконання ухвали слідчого судді особі, яка володіє житлом чи іншим володінням, а за її відсутності - іншій присутній особі повинна бути пред`явлена ухвала і надана її копія. Слідчий, прокурор не має права заборонити учасникам обшуку користуватися правовою допомогою адвоката або представника. Слідчий, прокурор зобов`язаний допустити такого адвоката або представника до обшуку на будь-якому етапі його проведення.

Отже, суд вважає, що при проведенні обшуку не було порушено вимог ч.3 ст. 236 КПК України.

Нормами ч. 2 ст. 104 КПК України передбачено, що запис, здійснений за допомогою звуко- та відеозаписувальних технічних засобів під час проведення слідчим, прокурором обшуку, є невід`ємним додатком до протоколу. Дії та обставини проведення обшуку, не зафіксовані у записі, не можуть бути внесені до протоколу обшуку та використані як доказ у кримінальному провадженні.

В частині 3 ст. 104 КПК України зазначено, що протокол складається з: 1) вступної частини, яка повинна містити відомості про: місце, час проведення та назву процесуальної дії; особу, яка проводить процесуальну дію (прізвище, ім`я, по батькові, посада); всіх осіб, які присутні під час проведення процесуальної дії (прізвища, імена, по батькові, дати народження, місця проживання); інформацію про те, що особи, які беруть участь у процесуальній дії, заздалегідь повідомлені про застосування технічних засобів фіксації, характеристики технічних засобів фіксації та носіїв інформації, які застосовуються при проведенні процесуальної дії, умови та порядок їх використання; 2) описової частини, яка повинна містити відомості про: послідовність дій; отримані в результаті процесуальної дії відомості, важливі для цього кримінального провадження, в тому числі виявлені та/або надані речі і документи; 3) заключної частини, яка повинна містити відомості про: вилучені речі і документи та спосіб їх ідентифікації; спосіб ознайомлення учасників зі змістом протоколу; зауваження і доповнення до письмового протоколу з боку учасників процесуальної дії.

Отже, як вбачається з оглянутого у судовому засіданні відеозапису обшуку, слідчим були дотримані вимоги ч.3 ст. 104 КПК України.

Суд вважає не доведеними твердження захисника, що протокол обшуку від 20.09.2019 року та усі похідні від нього є недопустимими доказами, оскільки обшук проводився не слідчим особисто, а іншими працівниками поліції, з наступних підстав.

Так, за змістом ст. ст. 234-236 КПК України, проведення обшуку в рамках кримінального провадження здійснюється на підставі ухвали слідчого судді. Ухвала слідчого судді про дозвіл на обшук житла чи іншого володіння особи виконується слідчим або прокурором. З метою одержання допомоги з питань, що потребують спеціальних знань, слідчий, прокурор для участі в обшуку мають право запросити спеціалістів, однак це не звільняє їх від обов`язку особистого виконання обшуку.

Як вбачається з протоколу обшуку від 20.09.2019 року та оглянутих у судовому засіданні відеозаписів з DVD-дисків, запис на них відповідає протоколу обшуку від 20.09.2019 року. Слідчий ОСОБА_23 , до початку проведення обшуку зазначив: місце, час проведення, назву процесуальної дії; особу, яка проводить процесуальну дію (прізвище, ім`я, по батькові, посада) - слідчий ОСОБА_23 ; всіх осіб, які присутні під час проведення процесуальної дії (прізвища, імена, по батькові, дати народження, місця проживання) ОСОБА_3 , понятих ОСОБА_17 та ОСОБА_18 ; інформацію про те, що при проведенні обшуку беруть участь працівники поліції о/у ОСОБА_29 , якому доручено здійснювати відеофіксацію проведення обшуку, та о/у ОСОБА_30 і ОСОБА_32 , яким доручено приймати участь у проведенні обшуку. В подальшому був проведений обшук, в якому особисто приймав участь слідчий ОСОБА_23 та керував ним за допомогою визначених попередньо працівників поліції, та особисто слідчим складено протокол обшуку.

Відповідно до ст. 50 КК України покарання є заходом примусу та полягає в передбаченому законом обмеженні прав та свобод засудженого та у відповідності до ч.2 ст.50 КК України має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень.

Відповідно до ч. 2 ст. 65 КК України, призначаючи покарання, суд повинен враховувати ступінь тяжкості вчинених злочинів, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

При призначенні покарання суд керується також положенням п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 23.10.2003 року, згідно якого суди при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимог ст.65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Відповідно до ст.6 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом. Кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку. Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод є складовою частиною загальнонаціонального законодавства України.

Так, призначаючи покарання ОСОБА_3 , слід врахувати ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, яке відноситься до кримінального проступку, дані про особу обвинуваченого, який раніше судимий за кримінальні правопорушення, пов`язані з обігом наркотичних засобів та прекурсорів, судимість по яких погашена, та за кримінальні правопорушення, пов`язані проти власності, не працює, офіційного джерела доходів не має, на обліку у лікарів психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується посередньо.

Відповідно до вимог ст. 66 КК України обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , судом не встановлено.

Відповідно до вимог ст. 67 КК України, обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , судом не встановлено.

Реалізуючи принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, враховуючи ступень тяжкості скоєного кримінального правопорушення, особи обвинуваченого, відсутності обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання, відношення до скоєного, суд вважає, що для його виправлення та попередження нових злочинів йому необхідно призначити покарання у вигляді арешту в межах санкції ч.1 ст. 309 КК України, оскільки саме таке покарання, з позиції суду, буде повністю відповідати ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, його конкретним обставинам та даним про особу обвинуваченого.

На переконання суду, призначене покарання відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності через призму того, що втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи) (справи «Бакланов проти Росії» від 09.06.2005 року, «Фрізен проти Росії» від 24.03.2005 року, «Ісмайлова проти Росії» від 29.11.2007 року).

Частина 5 ст. 74 КК України встановлює, що особа може бути за вироком суду звільнена від покарання на підставах, передбачених статтею 49 цього Кодексу.

Разом із цим, суд враховує ст. 5 КК України, та зазначає, що відповідно до п.2 ч.1 ст.49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років.

У відповідності до ч. 2 ст. 49 КК України, перебіг давності зупиняється, якщо особа, що вчинила кримінальне правопорушення, ухилилася від досудового розслідування або суду. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання, а з часу вчинення кримінального проступку - п`ять років. У цьому разі особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з часу вчинення кримінального правопорушення минуло п`ятнадцять років.

Згідно з ч. 3 ст. 49 КК України, перебіг давності переривається, якщо до закінчення зазначених у частинах першій та другій цієї статті строків особа вчинила новий злочин, за винятком нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк не більше двох років.

Згідно з висновками Об`єднаної Палати Верховного Суду, викладеними у постанові від 05 квітня 2021 року (справа № 328/1109/19), особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули зазначені у ч. 1 ст. 49 КК диференційовані строки давності за умови, що протягом вказаних строків особа не вчинила нового злочину, за винятком нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років (перебіг давності не перерваний); особа не ухилялася від досудового слідства або суду (перебіг давності не зупинявся); законом не встановлено заборону щодо застосування давності до вчиненого особою злочину.

Перебіг строків давності зупиняється, якщо особа, котра вчинила кримінальне правопорушення, ухилилася від досудового розслідування або суду. У цьому разі перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання. Одночасно факт умисного вчинення особою будь-яких дій, спрямованих на ухилення від слідства або суду є обставиною, яка виключає благополучне закінчення строків давності, і зупиняє диференційовані строки, визначені в ч. 1 ст. 49 КК. В цьому випадку закон передбачає загальний строк давності притягнення до кримінальної відповідальності осіб, які ухиляються від слідства чи суду: п`ятнадцять років з часу вчинення злочину, п`ять років - з часу вчинення кримінального проступку. За таких обставин час, який минув із дня вчинення кримінального правопорушення до дня, коли особа почала ухилятися від слідства або суду, не втрачає свого значення, а зберігається і зараховується до загального строку давності, що продовжує спливати. Крім того, до загального строку також зараховується період такого ухилення, а також проміжок часу, що пройшов із дня з`явлення особи із зізнанням або затримання до дня набрання вироком законної сили.

Законодавцем передбачено процесуальне право обвинуваченого відмовитися від закриття провадження та наполягати на дослідженні доказів у справі з метою встановлення його невинуватості. У такому випадку судове провадження проводиться у загальному порядку і в разі доведення винуватості особи у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення суд за результатами такого розгляду постановляє обвинувальний вирок та звільняє таку особу від призначеного покарання на підставі статей 49, 74 КК України (постанова Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 17 лютого 2022 року у справі № 752/23954/18).

Таким чином, у разі якщо особа заперечує проти закриття справи через закінчення строків давності, суд має звільнити її від покарання на підставі ч.5 ст.74 КК України, яка є спеціальною нормою та застосовується саме у випадках, коли суд не може звільнити особу від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності (постанова Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 21 жовтня 2021 року у справі № 6520/3934/18).

Санкція ч. 1 ст. 309 КК України передбачає покарання у вигляді штрафу від однієї тисячі до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправних робіт на строк до двох років, або арешту на строк до шести місяців, або обмеження волі на строк до п`яти років. А тому кримінальне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 309 КК України відповідно до ст. 12 КК України є кримінальним проступком. Інкриміновані обвинуваченому дії мали місце 20.09.2019 року.

Судом враховується те, що обвинувачений ОСОБА_3 зловживав своїми процесуальними правами та обов`язками, намагаючись усіляко затягнути судовий процес, що виразилося у багатьох неявках у судове засідання внаслідок чого судом застосовувались примусові приводи, змінював чотири рази захисників, заявляв неодноразові клопотання про відкладення розгляду справи за станом здоров`я та наданням часу до підготовки до судових дебатів, не з`являючись у наступні судові засідання. Однак, суд вважає, що це не є підставою переривання перебігу строку давності притягнення обвинуваченого до кримінальної відповідальності, а лише обраною тактикою захисту від пред`явленого обвинувачення.

На момент судового розгляду провадження закінчився строк давності притягнення обвинуваченого до кримінальної відповідальності. Обставин, які б зупиняли або переривали перебіг строків давності притягнення обвинуваченого до кримінальної відповідальності судом не встановлено.

Таким чином, з огляду на положення ст. 49 КК України, строк давності притягнення обвинуваченого ОСОБА_3 до кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 309 КК України складає три роки та сплинув 20.09.2022 року.

З урахуванням наведених обставин, суд вважає, на момент судового розгляду провадження минув строк, передбачений п.2 ч.1 ст. 49 КК України, тому доходить висновку про необхідність звільнити ОСОБА_3 від призначеного покарання за ч.1 ст. 309 КК України на підставі ч.5 ст.74 КК України, п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України у зв`язку зі спливом строків давності притягнення останнього до кримінальної відповідальності

Обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжний захід не продовжувався, а тому з урахуванням підстав для звільнення у зв`язку з закінченням строків давності не має підстав і для обрання будь-якого запобіжного заходу.

Питання про судові витрати суд вирішує відповідно до ст.ст. 118, 122 КПК України.

Долю речових доказів суд вирішує у відповідності зі ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 369-371, 373, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Визнати ОСОБА_3 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України та призначити йому покарання у вигляді арешту на строк шість місяців.

На підставі п. 2 ч. 1 ст. 49, ч. 5 ст. 74 КК України звільнити ОСОБА_3 від призначеного покарання за ч. 1 ст. 309 КК України у зв`язку з закінченням строків давності.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кіровськ Луганської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , судові витрати:

-пов`язані із залученням експерта на проведення судової експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів, оформлену висновком експерта № 1/8.6/3787 від 08.10.2019 року в розмірі 1256 (одна тисяча двісті п`ятдесят шість) грн. 08 коп. та пов`язані із залученням експерта на проведення судової трасологічної експертизи, оформлену висновком експерта № 39/4.6/410 від 15.10.2019 року в розмірі 1256 (одна тисяча двісті п`ятдесят шість) грн. 08 коп. на користь держави;

-пов`язані із залученням експерта на проведення судової почеркознавчої експертизи, оформлену висновком експерта № 4975-21 від 02.12.2021 року в розмірі 12 355 (дванадцять тисяч триста п`ятдесят п`ять) грн. 92 коп. на користь держави.

Речові докази по справі після набрання вироком законної сили: пластикові колби в кількості 21 штук з залишками рідини після проведення експертизи опечатані в спецпакет № 17162556, які згідно квитанції №164593 передані фрагмент марлі після проведення експертизи опечатаний в спецпакет № 17162555, які передані на зберігання до камери схову Тернівського ВП ПВП ГУНП в Дніпропетровській області, згідно квитанції №164593 від 24.10.2019 року знищити.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду через Тернівський міський суд Дніпропетровської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Головуючий суддя: ОСОБА_1