Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/3310/22
Номер провадження 1-кп/711/185/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2023 року м.Черкаси

Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

за участю секретаря - ОСОБА_2

прокурора - ОСОБА_3

обвинуваченого - ОСОБА_4

захисника - адвоката ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотанняпрокурора ОСОБА_3 про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 та його захисника - адвоката ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на особисте зобов`язання по матеріалам кримінального провадження №0001080, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 13.06.2022 року по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

В провадженні Придніпровського районного суду м. Черкаси перебувають матеріали обвинувального акта у кримінальному провадженні внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001080 від 13.06.2022 року по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України.

Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 25.01.2022 року обвинуваченому ОСОБА_4 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, до 25.03.2023 року включно.

14.03.2023 року на адресу суду надійшло клопотання прокурора Черкаського відділу Черкаської окружної прокуратури ОСОБА_3 про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

В клопотанні прокурором зазначено, що існує обгрунтований ризик того, що ОСОБА_4 може ухилятися суду, оскільки він обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років. На момент вчинення інкримінованого діяння ОСОБА_4 був умовно-достроково звільненим. Вказані обставини можуть наштовхнути обвинуваченого до необдуманих вчинків, таких як зміна місця проживання чи просто втеча в т.ч. і на не підконтрольні Україні території, що може значною мірою ускладнити подальший розгляд обвинувального акту.

Крім цього, обвинувачений не має постійного місця проживання. Посилання ОСОБА_4 на те, що він має місце реєстрації не свідчить про те, що він проживає за адресою реєстрації, оскільки спростовується показаннями свідків.

Разом з цим існує ризик повторного вчинення кримінальних правопорушень, оскільки ОСОБА_4 з 2009 року, засуджений 6 разів. Жодна судимість не була знята і не була погашена. Із вказаних шести судимостей, тричі стосовно ОСОБА_4 застосовувалось покарання з призначенням іспитового строку відповідно до ст.75 КК України. Жодного іспитового строку ОСОБА_4 не відбув і знову вчиняв нові злочини. Останній раз ОСОБА_4 засуджений вироком Придніпровського районного суду м. Черкаси від 22.05.2019 до 4 років 1 місяця позбавлення волі. 30.12.2021 ОСОБА_4 звільнений умовно - достроково на невідбутній строк 1 рік 3 місяці і 3 дні, але знову вчинив злочин. Вказане свідчить про небажання ОСОБА_4 ставати на шлях виправлення, а лише підтверджує ризик вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

При цьому, прокурор звертає увагу на те, що, ОСОБА_4 , звільнившись з місць позбавлення воді, не вжив заходів до працевлаштування та ресоціалізації, а продовжив задовольняти свої потреби шляхом вчинення злочину.

Також прокурор вказує, що ризик можливого ухилення ОСОБА_4 від суду підтверджується і тим, що обвинувачений неодноразово вводив в оману суд та прокурора. Так, ОСОБА_4 вже двічі звертався з клопотанням до прокурора про зміну запобіжною заходу в порядку ст.616 КПК України, мотивуючи вказане тим, що він пройшов військово-лікарську комісію та придатний до служби. Проте, офіційна інформація з ІНФОРМАЦІЯ_1 свідчить про те, що ОСОБА_4 . ІНФОРМАЦІЯ_2 , згідно витягу з книги протоколів призовної комісії від 20.05.2009, протокол №2, рішенням комісії з питань прописки (призову), згідно з п.1 (5) ст.18 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» звільнений від призову на строкову військову службу та зарахований в запас ОСОБА_6 військово-лікарську комісію не проходив, військовий квиток не отримував та враховуючи тяжкість вчиненого кримінального правопорушення призову на військову службу під час мобілізації не підлягає.

Тобто вказане свідчить, що обвинувачений намагається використати всі можливі способи звільнення з під варти, проте його попередня поведінка не дає жодних гарантій щодо його подальшого виконання покладених па нього гарантій.

Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник - адвокат ОСОБА_5 щодо продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою заперечили. Разом з цим, обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник - адвокат ОСОБА_5 подали письмові клопотання про зміну запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на особисте зобов`язання.

В обґрунтування клопотання обвинувачений ОСОБА_4 , пояснив, що не вводив суд та прокурора в оману, а дійсно під час судового розгляду звертався до суду про зміну запобіжного заходу в порядку ст.616 КПК України, на що йому було роз`яснено, що дане клопотання подається прокурору. В подальшому він звернувся до прокурора з аналогічним клопотанням, в якому вказав, що 20.05.2009 проходив військово-лікарську комісію і за результатами якої був звільнений від призову та зарахований в запас, а прокурором взято витяг з книги протоколів призовної комісії, тому вважає, що його клопотання підкреслює його патріотичні переконання та бажання захистити Батьківщину. Додав, що за попередніми судимостями визнавав свою вину, щиросердечно каявся та поніс покарання. Щодо звільнення його від покарання умовно-достроково 30.12.2021 під час невідбутого терміну 1 рік 3 місяці і 3 дні, то вважає, що він був незаконно затриманий працівниками правоохоронних органів та безпідставно обвинувачений у даному кримінальному провадженні.

В обґрунтування клопотання захисник зазначив, що обвинувачений ОСОБА_4 до його затримання винаймав житло в м. Черкаси, ніколи не перебував у розшуку правоохоронними органами, на даний час може постійно проживати разом зі своїми батьками в АДРЕСА_1 , де і зареєстрований, також вказав, що як вказує обвинувачений ОСОБА_4 твердження прокурора про те, що на її запит до ІНФОРМАЦІЯ_3 вона отримала відповідь, що ОСОБА_6 не пройшов медичну комісію та не підлягає призову на військову службу під час мобілізації не відповідає, так як він проходив медичну комісію з його слів. І в даному випадку норма ст.18 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» ч.1 п.5 звільненню підлягають призовники даної категорії лише в мирний час. Разом з цим, захисник вказує, що обвинувачений ОСОБА_4 не має наміру переховуватися від судута перешкоджати кримінальному провадженню, впливати на свідків та потерпілу, а також зазначив, що у інших кримінальних правопорушеннях не підозрюється.

Прокурор ОСОБА_3 проти задоволення клопотань обвинуваченого та його захисника про зміну запобіжного заходу ОСОБА_4 на особисте зобов`язання заперечила.

Заслухавши доводи прокурора ОСОБА_3 , пояснення і заперечення обвинуваченого ОСОБА_4 та його захисника - адвоката ОСОБА_5 суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до положень ч.ч. 1 - 3 ст.331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

За змістом ст.131 КПК України запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до положень ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.

Згідно з нормами ст.178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується; вік та стан здоров`я обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію обвинуваченого; майновий стан обвинуваченого; наявність судимостей у обвинуваченого; дотримання обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Згідно з вимогами ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Разом з цим, метою застосування запобіжного заходу є не карна функція, а забезпечувальна, тобто до обвинуваченого має бути застосований такий вид запобіжного заходу, який би в повній мірі забезпечив запобіганню ризиків, передбачених ст.177 КПК України і встановлених у судовому засіданні, а також відповідав засадам гарантування основоположних прав людини на свободу та особисту недоторканність (пп. «а» п.1 ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод).

Тяжкість обвинувачення може бути достатньою причиною разом з іншими для застосування підозрюваному, обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою (рішення Європейського суду з прав людини від 26.02.2015 «Баришевський проти України», 12.03.2013 у справі «Волосюк проти України», 25.03.1999 «Пелісьє і Сассі проти Франції»).

У справі «Ілійков проти Болгарії», Європейський суд з прав людини вказав, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Вирішуючи клопотання прокурора, суд враховує вимоги ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, згідно із якими обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

В рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Клоот проти Бельгії» зазначено, що ризик вчинення нових правопорушень має місце, коли попередня поведінка особи дає підстави для очікувань, що вона не має наміру зупинятись у своїх злочинних діях; коли небезпека має бути явною, а запобіжний захід необхідним в світлі обставин справи і, зокрема, біографії та характеристики особи.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Сельчук проти Туреччини» визначено, що попередня судимість може бути підставою ризику вчинення нових правопорушень.

Ризики вчинення обвинуваченим дій, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, вважаються наявними за умови встановлення судом обґрунтованої ймовірності реалізації ним таких дій. При цьому, КПК України не вимагає доказів того, що обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він схильний і має реальну можливість їх здійснити у цьому кримінальному провадженні в майбутньому.

На думку суду, враховуючи обставини кримінального провадження, характеризуючі дані про особу обвинуваченого, зокрема попередню поведінку обвинуваченого ОСОБА_4 , його судимості, в тому числі і за злочини проти власності, останній будучи умовно-достроково звільненим від відбування покарання на невідбутий строк 1 рік 3 місяці і 3 днів, належних висновків не зробив та знову обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, що свідчить про стійку схильність останнього до вчинення кримінальних правопорушень, а тому ризики про які зазначає прокурор щодо можливості продовження злочинної діяльності, вчинення інших кримінальних правопорушень, є обґрунтованими, а зважаючи на характеризуючі дані та тяжкість санкції, передбаченої за кримінальне правопорушення у якому обвинувачується ОСОБА_4 також існує і ризик переховування від суду чи перешкоджання кримінальному провадженню.

Заявлені обвинуваченим ОСОБА_4 та його захисником - адвокатом ОСОБА_5 в клопотаннях про зміну запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на особисте зобов`язання обставини, ніяким чином не спростовують та не нівелюють існуючі ризики у кримінальному провадженні, оскільки не надають впевненості та гарантій у подальшій належній процесуальній поведінці обвинуваченого ОСОБА_4 , продовженні злочинної діяльності та недопущені вчинення останнім протиправних дій, вчинення перешкод для встановленні істини по справі, при реальній можливості їх здійснити.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є обґрунтованим та підлягає до задоволення, а підстав для зміни обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу, без шкоди вказаному кримінальному провадженню, суд не вбачає.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 131, 177, 178, 179, 183, 194, 331 КПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання прокурора Черкаського відділу Черкаської окружної прокуратури ОСОБА_3 про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - задовольнити.

Клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 та його захисника - адвоката ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на особисте зобов`язання - залишити без задоволення.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 14.05.2023 року включно.

Ухвала підлягає до негайного виконання та може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали виготовлено та проголошено 20.03.2023 року о 10:00 годині.

Головуючий: ОСОБА_1