Справа № 199/166/23
У Х В А Л А

іменем України

12 січня 2023 року м. Дніпро

Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська у складі:

Головуючого - судді ОСОБА_1

За участі секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

законного представника потерпілої ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

розглянувши у підготовчому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000099, за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 156 КК України,

В С Т А Н О В И В:

В підготовчому судовому засіданні обвинуваченим ОСОБА_5 заявлене клопотання про закриття кримінального провадження на підставі п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку з закінченням строку досудового розслідування (1. після внесення відомостей до Єдиного реєстру до судових розслідувань до дня повідомлення особі про підозру закінчився строк досудового розслідування, визначений ст. 219 КПК України; 2 після повідомлення особі про підозру закінчився загальний строк досудового розслідування, визначений ст. 219 КПК України).

Клопотання обґрунтовується тим, що 23.04.2020 до Єдиного реєстру досудових розслідувань були внесені відомості про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 301 ч. 4 КК України. 15.07.2021 до Єдиного реєстру досудових розслідувань були внесені відомості про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 156 ч. 2 КК України. 15.07.2021 року постановою прокурора Вознесенської окружної прокуратури міста Запоріжжя об`єднані матеріали кримінальних проводжень в одне провадження, якому надано № 0000049. ОСОБА_5 19.07.2021 року було здійснення повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 301 ч. 4, 156 ч. 2 КК України. Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 219 КПК України з дня повідомлення особі про підозру досудове розслідування повинно бути закінчене протягом двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину. Строк досудового розслідування може бути продовжений на підставах та у порядку, передбачених КПК України. Постановою прокурора Вознесенської окружної прокуратури міста Запоріжжя від 03.09.2021 у кримінальному провадженні № 0000049 продовжено строк досудового розслідування до 19.10.2021 року та матеріали справи були передані для продовження розслідування до СВ ВП №1 ДРУП ГУНП в Дніпропетровської області. Досудове розслідування органом поліції СВ ВП №1 ДРУП ГУНП в Дніпропетровської області не проводилося, та за три доби до закінчення строку досудового розслідування старший слідчій ОСОБА_8 оголошує у розшук ОСОБА_5 та зупиняє кримінальне провадження. Так, постановою слідчого від 13.10.2021 року зупинено досудове розслідування у зв`язку з оголошенням у розшук підозрюваного ОСОБА_5 . Постановою слідчого від 14.12.2021р. поновлено досудове розслідування. Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська від 14.12.2021 строк досудового розслідування у кримінальному провадженні за підозрою ОСОБА_5 у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 301 ч. 4, 156 ч. 2 КК України, було продовжено до п`яти місяців, тобто до 20.02.2022 включно. Отже, орган досудового розслідування звернувся до обману шляхом зупинення досудового розслідування у зв`язку з оголошенням у розшук підозрюваного ОСОБА_5 внаслідок чого продовжує процесуальний строк до 20.02.2022 р. у кримінальному провадженні, до закінчення розслідування якого залишалося три доби. ОСОБА_5 не переховувався від органів поліції не перешкоджав кримінальному розслідуванню, тому звернувся зі скаргою до слідчого судді Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська на постанову про розшук та касування зупинення кримінального провадження. Ухвалою слідчого судді Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 09.02.2022 року скасовано в частині зупинення досудового розслідування постанову слідчого СВ ВП№ 1 ДРУП ГУНП в Дніпропетровської області ОСОБА_8 від 13.10.2021 року про зупинення досудового розслідування по кримінальному провадженню № 0000049 та оголошення підозрюваного ОСОБА_5 , у розшук. Відповідно до матеріалів провадження, строк 2 місяця з 19.07.2021 до 19.09.2021 досудового розслідування встановлений процесуальним законом; строк з 19.07.2021 до 19.10.2021 року продовжений на 1 місяць постановою прокурора до 3 місяців загального строку; строк з 19.12.2021 до 20.02.2022 продовжений на 2 місяця ухвалою слідчого судді до 5 місяців загального строку. Інших законних процесуальних рішень щодо продовження строку досудового розслідування в матеріалах провадження немає. Приймаючи до уваги, що постанова слідчого від 13.10.2021 про зупинення досудового розслідування скасована слідчим суддею, то згідно положень п. 2 ч. 5 ст. 219 КПК України строк із дня винесення постанови про зупинення кримінального провадження до дня її скасування слідчим суддею включається у строки, передбачені цією статтею. Тобто, із загального строку досудового розслідування, що встановлений ухвалою слідчого судді від 14.12.2021 щодо продовження строку досудового розслідування до 5 місяців, на виконання вимог п. 2 ч. 6 ст. 219 КПК України необхідно відрахувати строк із дня ухвалення постанови слідчого 13.10.2021 про зупинення досудового розслідування до дня її скасування - 09.02.2022 року, що складає 119 днів. Таким чином, строк досудового розслідування закінчився 14.10.2021 року. Зауважує на тому, що 14.10.2021 року є останнім строком досудового розслідування, а у наступний день цей строк закінчився. Відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК кримінальне провадження закривається в разі, якщо після повідомлення особі про підозру закінчився строк досудового розслідування, визначений статтею 219 цього Кодексу, крім випадку повідомлення особі про підозру у вчиненні тяжкого чи особливо тяжкого злочину проти життя та здоров`я особи. Постановою прокурора ОСОБА_9 Лівобережної окружної прокуратури м. Дніпро від 18.02.2022 року кримінальне провадження № 0000099 закрито у зв`язку із закінченням строку досудового розслідування. Однак, слідчій ОСОБА_8 та прокурор ОСОБА_10 звернулися до омани в подальшому. Як зазначено, 09.02.2022 року слідчій суддя постановляє ухвалу, якою скасовує постанову про зупинення досудового розслідування по кримінальному провадженню та оголошення Чугуріна у розшук. В наступний день 10.02.2022 р. слідчій ОСОБА_8 викликає ОСОБА_11 та відбирає у неї заяву про визнання її потерпілою. Ця заява була вручена старшому слідчому в ДРУП №1 ГУНП в Дніпропетровської області ОСОБА_8 в цей же день - 10.02.2022 р. Наголошує на тому, що слідчій ОСОБА_8 не викликала Я.А.А. та не відібрала у неї заяву про визнання потерпілою у строк, що відведений процесуальним законом для розслідування кримінального провадження № 0000049. Натомість, порушує пункт 10 Положення про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення, затвердженого наказом Офісу Генерального прокурора України від 30.06.2020 року № 298, згідно до якого при встановленні факту здійснення досудового розслідування стосовно аналогічних правопорушень (дублікатів), заяви і повідомлення про які надійшли з різних джерел, прокурор, керівник орану прокуратури об`єднує такі матеріали в одне провадження, після чого Реєстратор (слідчий, керівник органу досудового розслідування, дізнавач, керівник органу дізнання, прокурор, керівник органу прокуратури) за допомогою функції присвоює одному з них статус «дублікат». Потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди. Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого (чч. 1 і 2 ст. 55 КПК). Тобто для набуття статусу потерпілого достатньо подання заяви про вчинення щодо особи кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого. Слідчій долучив заяву ОСОБА_11 від 10.02.2022 року про визнання її потерпілої у кримінальному провадженні № 0000049 шляхом внесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань повторних відомостей за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 156 ч. 2 КК України щодо розпусних дій відносно неповнолітньої ОСОБА_11 , повідомлення про підозру в якому пред`явлено ОСОБА_5 22 вересня 2022 року.(Кримінальне провадження № 0000099). Постановою прокурора ОСОБА_9 Лівобережної окружної прокуратури м. Дніпро від 18.02.022 року кримінальне провадження № 0000049 закрито на підставі п. 10 частини 1 статті 284 КПК України у зв`язку із закінченням строків досудового розслідування до моменту здійснення нового повідомлення про підозру у справі № 0000099. Отже, замість об`єднання матеріалів в одне провадження слідчій під виглядом нового кримінального провадження продовжує строки досудового розслідування у справі № 0000049 шляхом надання йому нових реквізитів у Єдиному реєстру досудових розслідувань. Крім того, орган досудового слідства порушив Конституцію щодо заборони подвійного притягнення до кримінальної відповідальності за одне те саме правопорушення. Відповідно до частини 3 статті 2 Кримінального кодексу України ніхто не може бути притягнений до кримінальної відповідальності за те саме кримінальне правопорушення більше одного разу. Згідно пункту 14 частини 1 статті 3 Кримінального процесуального кодексу України притягнення до кримінальної відповідальності - стадія кримінального провадження, яка починається з моменту повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального правопорушення. Ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення (ч. 1 ст. 61 Конституції України). Правовій висновок Великої Палати Верховного Суду у постанові від 29 червня 2021 РОКУ у справі № 1-464/2008: «Відповідно до усталеної прецедентної практики ЄСПЛ поняття «те саме правопорушення» - елемент idem принципу non bis in idem, у ст. 4 Протоколу N 7 до Конвенції, належить розуміти як заборону кримінального переслідування або судового розгляду у справі щодо другого «правопорушення», якщо вони витікають з ідентичних, або, по суті, одних і тих самих фактів. У свою чергу поняття «кримінальна процедура», що містяться у тексті ст. 4 Протоколу № 7, повинна тлумачитися у світлі загальних принципів, які стосуються відповідних понять «кримінальне обвинувачення» і «покарання» у статтях 6 і 7 Конвенції («Хаарвіг проти Норвегії», 2007 р.; «Резенквіст проти Швеції». 2004 р.; «Манассон проти Швеції», 2003р.; «Гектан проти Франції», 2002 р.; «Маліж проти Франції», 1998 р.; «Нільссон проти Швеції», 2005 р. та ін.). Крім цього, закріплена у ст. 4 Протоколу № 7 Конвенції заборона подвійного притягнення особи до відповідальності за одне п те саме правопорушення, поширюється на випадки, коли така відповідальність більш як один раз реалізується судом у межах проваджень, які за своєю суттю є кримінальними». Правовій висновок Касаційного Адміністративного Суду у складі Верховного Суду у постанові від 27 травня 2021 року у справі № 824/1164/18-а: «Притягнення до юридичної відповідальності передує юридичній відповідальності». При обґрунтуванні такого висновку суд послався на таке. «Конституційний Суд України у рішенні від 27 жовтня 1999 року №9-рп/99 у справі за конституційним поданням Міністерства внутрішніх справ України щодо офіційного тлумачення положень частини третьої статті 80 Конституції України (справа про депутатську недоторканність) зазначив, що поняття «притягнення до кримінальної відповідальності» не тотожне поняттю «кримінальна відповідальність», як і поняття «притягнення до юридичної відповідальності» не ідентичне поняттю «юридична відповідальність». Норми Конституції України, зокрема, містять терміни: «за віддання і виконання явно злочинного розпорядження чи наказу настає юридична відповідальність» (частина друга статті 60); «ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення» та «юридична відповідальність особи має індивідуальний характер» (стаття 61); «особа не несе відповідальності за відмову давати показання або пояснення щодо себе, членів сім`ї чи близьких родичів, коло яких визначається законом» (частина перша статті 63), «незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності» (частина друга статті 68); «за посягання на честь і гідність Президента України винні особи притягаються до відповідальності на підставі закону» (частина друга статті 105); «за неповагу до суду і судді винні особи притягаються до юридичної відповідальності» (частина п`ята статті 129). У контексті змісту положень названих статей Конституції України терміни «притягнення до юридичної відповідальності» та «юридична відповідальність» розмежовуються. Притягнення до юридичної відповідальності передує юридичній відповідальності. У згаданому рішенні Конституційний Суд України в аспекті порушених у конституційному поданні Міністерством внутрішніх справ України питань положення частини третьої статті 80 Конституції України розтлумачив так: «1.1. Кримінальна відповідальність настає з моменту набрання законної сили обвинувальним вироком суду. 1.2. Притягнення до кримінальної відповідальності, як стадія кримінального переслідування, починається з моменту пред`явлення особі обвинувачення у вчиненні злочину». Як відомо, притягнення до кримінальної відповідальності - стадія кримінального провадження, яка починається з моменту повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального правопорушення (п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України). Верховний Суд далі зазначив: «Такий висновок щодо застосування норми права викладено у постанові Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного адміністративного суду від 22 грудня 2020 року у справі № 260/1743/19 та у постанові Верховного Суду від 26 квітня 2021 року по справі № 400/2755/18. Варто зазначити, що перше притягнення особи до відповідальності не може визнаватись незаконним з підстав, передбачених статтею 61 Конституції України, у разі повторного притягнення тієї ж особи до відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення, яке відбулось за часом пізніше. Така позиція відповідає і практиці Європейського суду з прав людини. Так, у пункті 110 рішення Великої палати Європейського суду з прав людини від 15 листопада 2016 року по справі «А та Б проти Норвегії» зазначено: «Суд також переконливо підтвердив, що стаття 4 Протоколу № 7 не обмежується правом не бути покараним двічі, але поширюється і на право не піддаватися кримінальному обвинуваченню або засудженню двічі. Якби це було не так, то не було б необхідності використовувати слово «засуджений», а також слово «покараний», оскільки це було би дублюванням. Таким чином, Суд підтвердив, що стаття 4 Протоколу № 7 застосовується навіть коли людина була притягнута до відповідальності в провадженнях, які не призвели до визнання винним у вчиненні правопорушення. Стаття 4 Протоколу № 7 містить три різних гарантії і встановлює, що за одне і те саме правопорушення піхто не може бути (І) притягнутий до відповідальності. (11) засуджений, і (III ) покараний». Відповідно до частини 2 статті 8 КПК України принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини. Законом України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2,4,7 та 11 до Конвенції» від 17.07.1997 року № 475/97-ВР ратифікована Конвенція про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року та протокол № 7 до Конвенції. Положеннями п. 5 ч. 1 ст. 3 КПК України передбачено, що досудове розслідування починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань і закінчується закриттям кримінального провадженням або направленням до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру, клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності. Частиною 1 ст. 219 КПК України визначено, що строк досудового розслідування обчислюється з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань до дня звернення до суду з обвинувальним актом, клопотанням про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотанням про звільнення особи від кримінальної відповідальності або до дня ухвалення рішення про закриття кримінального провадження. Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 219 КПК України з дня повідомлення особі про підозру досудове розслідування повинно бути закінчене протягом двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину. Отже, строк досудового розслідування кримінального провадження відносно ОСОБА_5 за ч.2 статті 156 КК України закінчився 19.10.2021 року та продовження строку досудового розслідування не здійснювалося відповідно до вимог закону. Крім того, згідно до п. 2 ч. 2 статті 219 КПК України строк досудового розслідування з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань або винесення постанови про початок досудового розслідування у порядку, встановленому статтею 615 цього Кодексу, до дня повідомлення особі про підозру становить: вісімнадцять місяців - у кримінальному провадженні щодо тяжкого або особливо тяжкого злочину. Як відомо, 23.04.2020 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань були внесені відомості про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 301 ч. 4 КК України. Проте, повідомлення про підозру ОСОБА_5 було здійснено 22.09.2022 р., тобто з порушенням строку у 18 місяців, встановлених п. 2 ч. 2 ст. 219 КПК України. Згідно п. 3 ч. 4 ст. 219 КПК строк досудового розслідування може бути продовжений у порядку, передбаченому параграфом 4 глави 24 цього Кодексу. При цьому загальний строк досудового розслідування не може перевищувати: дванадцяти місяців із дня повідомлення особі про підозру у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину. З огляду на те, що повідомлення про підозру ОСОБА_5 у вчиненні злочину за частиною 2 статті 156 КК України щодо ОСОБА_11 було здійснено 19.07.2021 року, то загальний строк досудового розслідування завершився 20.07.2022 року. 17.12.2022 в порядку ст. 290 КПК України стороні захисту було повідомлено про завершення досудового розслідування та надано доступ до матеріалів, з якими підозрюваний та його захисник, відповідно до протоколу про надання доступу до матеріалів (додаткових матеріалів) досудового розслідування, ознайомились 06.01.2023. 06.01.2023 на виконання вимог ч. 3 ст. 110 КПК України підозрюваній та її захиснику під розписку поза межами строку досудового розслідування вручено копії обвинувального акта. Прокурор направив до суду обвинувальний акт після спливу строків досудового розслідування, тому на підставі п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження підлягає закриттю у зв`язку з тим, що після повідомлення особі про підозру закінчився строк досудового розслідування, визначений ст. 219 КПК України.

Захисник ОСОБА_6 підтримав заявлене клопотання.

Прокурор ОСОБА_3 заперечила проти задоволення клопотання, оскільки обвинувачений акт спрямований до суду у межах стоку досудового розслідування, а досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР під № 0000049, здійснювалося за іншими фактами.

Законний представник потерпілого ОСОБА_4 підтримала заперечення прокурора.

Вирішуючи клопотання, суд виходить з того, що відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти такі рішення … закрити провадження у випадку встановлення підстав, передбачених пунктами 4-8, 10 частини першої або частиною другою статті 284 цього Кодексу.

За п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається в разі, якщо після повідомлення особі про підозру закінчився строк досудового розслідування, визначений статтею 219 цього Кодексу, крім випадку повідомлення особі про підозру у вчиненні тяжкого чи особливо тяжкого злочину проти життя та здоров`я особи. Слідчий, дізнавач, прокурор зобов`язані закрити кримінальне провадження також у разі, коли строк досудового розслідування, визначений статтею 219 цього Кодексу, закінчився та жодній особі не було повідомлено про підозру.

Обґрунтування клопотання ОСОБА_5 зводиться до того, що його вперше було повідомлено про підозру 19 липня 2021 року, і саме з цього часу, на думку сторони захисту, має обраховуватися строк досудового розслідування, передбачений п. 4 ч. 3 ст. 219 КПК України.

Суд не може погодитися з таким твердженням обвинуваченого та його захисника з наступних міркувань.

Стороною захисту надано копію повідомлення про підозру від 19 липня 2021 року, за яким ОСОБА_5 у межах кримінального провадження, внесеного до ЄРДР під № 0000049, підозрювався у вчиненні розпусних дій щодо малолітньої особи, відмінної від тієї, яка є потерпілою у цьому кримінальному провадженні.

Кримінальне провадження, внесене до ЄРДР під № 0000049, постановою прокурора від 18 лютого 2022 року було закрите на підставі абз. 1 п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Натомість, кримінальне провадження, внесене до ЄРДР під № 0000099, було розпочате 10 лютого 2022 року на підставі заяви ОСОБА_4 з приводу вчинення ОСОБА_5 розпусних дій стосовно малолітньої особи, яка є потерпілою у цьому кримінальному провадженні, і за цим же фактом ОСОБА_5 22 вересня 2022 року було повідомлено про підозру, а 17 листопада 2022 року повідомлено про зміну підозри у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 156 КК України. З відповідним формулюванням обвинувачення обвинувальний акт скерований до суду.

Таким чином, оскільки у межах кримінального провадження, внесеного до ЄРДР під № 0000049, ОСОБА_5 не повідомлялося про підозру у вчиненні розпусних дій відносно малолітньої особи, яка є потлілою у цьому провадженні, строки досудового розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР під № 0000049, не підлягають зарахуванню у строки досудового розслідування кримінального провадження, внесеного до ЄРДР під № 0000099.

Щодо строків досудового розслідування кримінального провадження, внесеного до ЄРДР під № 0000099, то передбачений п. 4 ч. 3 ст. 219 КПК України двомісячний строк досудового розслідування почав обраховуватися з 23 вересня 2022 року (дня, наступного за днем повідомлення про підозру) і мав закінчитися 22 листопада 2022 року.

Постановою заступника керівника Лівобережної окружної прокуратури м. Дніпра від 20 листопада 2022 року строк досудового розслідування в порядку п. 1 ч. 3 ст. 294, ст. 295 КПК України було продовжено до трьох місяців, тобто до 22 грудня 2022 року.

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 219 КПК України, строк із дня винесення постанови про зупинення кримінального провадження до винесення постанови про відновлення кримінального провадження, а також строк ознайомлення з матеріалами досудового розслідування сторонами кримінального провадження в порядку, передбаченому статтею 290 цього Кодексу, не включається у строки, передбачені цією статтею.

14 грудня 2022 року у межах строку досудового розслідування сторону захисту було повідомлено про завершення досудового розслідування, а 17 грудня 2022 року стороні захисту надано доступ до матеріалів досудового розслідування.

З 17 грудня 2022 року до 06 січня 2023 року сторона захисту знайомилася з матеріалами досудового розслідування, і в той же день (06 січня 2023 року) обвинувальний акт було складено слідчим та затверджено прокурором.

09 січня 2023 року обвинувальний акт у межах строку досудового розслідування був фактично поданий до суду.

Так само строк досудового розслідування до повідомлення ОСОБА_5 про підозру (з 10 лютого 2022 року до 22 вересня 2022 року) у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР під № 0000099, не перевищив передбачені п. 2 ч. 2 ст. 219 КПК України 18 місяців.

З огляду на викладене, клопотання ОСОБА_5 задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 284, 285, 314, 372 КПК України,

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_5 про закриття кримінального провадження на підставі п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку з закінченням строку досудового розслідування відмовити в повному обсязі.

Ухвала окремому оскарженню не підлягає. Заперечення проти ухвали можуть бути включені до апеляційної скарги на вирок суду.

Головуючий:

12.01.2023