Номер провадження: 11-сс/813/1518/22
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17.11.2022 року м. Одеса

колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Одеського апеляційного суду в складі:

Головуючого судді - ОСОБА_2

Суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5
За участю прокурора ОСОБА_6
підозрюваного ОСОБА_7
захисника-адвоката ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одеса в режимі відеоконференції матеріали кримінального провадження №0001417 від 08.12.2022 року за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_8 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Київського районного суду міста Одеси від 21.10.2022 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Теплодар Одеської області, громадянина України, офіційно не працевлаштованого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України.

В С Т А Н О В И Л А:

Зазначеною ухвалою слідчого судді Київського районного суду міста Одеси від 21.10. 2022 року задоволено клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_9 , та застосовано відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою в ДУ "Одеський слідчий ізолятор" строком на 60 днів з 21.10.2022 року до 17.12.2022 року з визначенням підозрюваному розміру застави як альтернативного запобіжного заходу в розмірі 1240500 гривен.
Не погоджуючись з судовим рішенням захисник-адвокат ОСОБА_8 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, посилаючись на те, що оскаржувана ухвала слідчого судді є незаконною та необґрунтованою, а також винесеною з грубим порушенням норм КПК України.
В обґрунтування доводів скарги зазначає, що обраний запобіжний захід є крайнім і надто суворим, а розмір застави є завідомо непомірним для підозрюваного, що фактично унеможливлює його внесення.
Також вважає, що ризики, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може порушити виконання покладених на нього процесуальних обов`язків, або здійснити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України відсутні.
Вказує, що підозрюваний скоїв злочин вперше, не має намірів уникати від кримінальної відповідальності, є особою, що працювала, має постійне місце проживання.

Просить суд ухвалу слідчого судді Київського районного суду міста Одеси скасувати та постановити нову ухвалу, якою обрати відносно ОСОБА_7 запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту або визначити розмір застави, який не буду завідомо непомірним для підозрюваного ОСОБА_7 , тобто в межах, визначених ч.5ст.182 КПК України від двадцяти до вісімдесяти розмірів мінімальної заробітної плати.

Заслухавши суддю-доповідача щодо суті поданої апеляційної скарги, думку прокурора, яка заперечувала проти апеляційних вимог, думку адвоката та підозрюваного, які підтримали апеляційну скаргу, заслухавши сторони у дебатах, які залишилися на попередніх позиціях, перевіривши матеріали провадження і доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить до такого висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень слідчого судді в порядку, передбаченому КПК України.

Відповідно ст. 404 КПК України - суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно ст. 131 КПК України - заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Запобіжні заходи (як заходи кримінального провадження) у кримінальному провадженні обмежують права особи на свободу та особисту недоторканність, гарантовані ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року, ст. 29 Конституції України, а тому можуть бути застосовані тільки за наявності законної мети та підстав, визначених КПК України, з урахуванням відповідної практики Європейського суду з прав людини (суд враховує роз`яснення «Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства» - запобіжний захід у вигляді взяття під варту обирається лише тоді, коли на підставі наявних у справі фактичних даних із певною вірогідністю можна стверджувати, що інші запобіжні заходи не забезпечать належної поведінки підозрюваного).

У відповідності до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до положень п.18 ст.3 КПК України до повноважень слідчого судді належить здійснення у порядку, передбаченому КПК України судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні; ч.3 ст. 26 КПК принцип диспозитивності передбачає, що слідчий суддя у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами.

Апеляційний суд вважає, що прийняте слідчим суддею рішення ґрунтується на фактичних обставинах провадження та на вимогах кримінального процесуального закону.

Колегія суддів доходить висновку, що на даному етапі досудового розслідування додані до клопотання слідчого докази є вагомими та достатніми для обґрунтування підозри ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України.

Апеляційний суд вважає, що слідчий суддя дійшов правильного та обґрунтованого висновку про те, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів аніж тримання під вартою на даному етапі досудового розслідування не зможе запобігти заявленим слідчим та визнаним судом ризикам, зокрема слідчим суддею вірно встановлено, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307КК України, санкція якої передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від шести до десяти років позбавлення волі, а томутяжкість покарання, яке може йому загрожувати, у разі визнання винуватим, може спонукати його до переховування від суду, з метою уникнення та ухилення від кримінальної відповідальності та покарання за кримінальне правопорушення, у скоєнні якого він підозрюється, можливого впливу на свідків та іншого підозрюваного.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві України, тому, виходячи з положень ч.5 ст.9 КПК України та позиції Європейського суду з прав людини, відображеної у п. 175 рішення від 21.04.2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, також вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28.10.1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990 року).

Апеляційний суд вважає, що вид запобіжного заходу у виді тримання під вартою є пропорційним ризикам у кримінальному провадженні за ч.2 ст.307 КК України, оскільки обґрунтованість підозри ОСОБА_7 підтверджується доказами у кримінальному провадженні №0001417 від 08.12.2022 року.
Апеляційний суд не приймає до уваги твердження захисника про невідповідність висновку слідчого судді, викладеного у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді та такі доводи апелянта апеляційний суд визнає непереконливими та безпідставними, оскільки відповідно до ст. 89, 94 КПК України та Глави 28 КПК України питання про встановлення вини ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованому кримінальному правопорушенні, оцінка зібраних доказів на предмет їх достовірності і допустимості відноситься до компетенції суду за наслідками судового розгляду кримінального провадження по суті обвинувачення, а підстав для визнання доказів недопустимими, відповідно до ст.87 КПК України, в ході апеляційного розгляду не встановлено.

Колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що слідчий суддя першої інстанції діяв у спосіб та у межах законодавства, дійшов обґрунтованого висновку про доведення слідчим та прокурором наявності ризиків, передбачених ст.177 КПК України відносно ОСОБА_7 що вказані ризики, які встановленні слідчим суддею під час застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_7 є реальними і об`єктивно існуючими та доходить переконання, що запобіжний захід у виді тримання під вартою обраний ОСОБА_7 , забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного під час проведення досудового провадження, для запобігання ризикам при здійсненні процесуальних дій для завершення досудового розслідування.
Відповідно до п.1 ч.4 ст. 183 КПК України - слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, зобов`язаний визначити розмір застави достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбаченим цим кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті. В ухвалі слідчого судді обґрунтовується розмір застави.
Слідчий суддя в своїй ухвалі, на думку колегії суддів, належним чином обґрунтував висновок про необхідність визначення розміру застави у більш великому розмірі ніж визначено для особи підозрюваної у скоєнні тяжкого злочину, однак в порушення вимог ст.183 ч.3 КПК України залежним чином не обґрунтував необхідність обраного ним розміру застави в сумі 1240500 грн., а тому ухвалу слідчого судді не можна вважати повністю законною та обґрунтованою.

Колегія суддів при визначені розміру застави керується засадами передбаченими ст.182 КПК України, а саме, що розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Відповідно до рішення ЄСПЛ у справі «Гафа проти Мальти», було встановлено що гарантія, передбачена статтею 5 §3 Конвенції покликана забезпечити явку обвинуваченого у судовому засіданні. Тому розмір застави повинен бути встановлений з огляду на особу підозрюваного, належну йому власність, його стосунки з поручителями, іншими словами, з огляду на впевненість у тому, що перспектива втрати застави або заходів проти його поручителів у випадку його неявки до суду буде достатньою для того, щоб стримати його від втечі. Оскільки питання, яке розглядається, є основним правом на свободу, гарантованим статтею 5, органи влади повинні докладати максимум зусиль як для встановлення належного розміру застави, так під час вирішення питання про необхідність продовження тримання під вартою. Крім того, розмір застави, має бути належним чином обґрунтовано у рішенні про визначення застави і повинна враховувати майновий стан обвинуваченого. Нездатність національних судів оцінити здатність заявника сплатити необхідну суму може викликати виявлення Судом порушення. Проте обвинувачений, якого судові органи готові звільнити під заставу, повинні вірно подати достатню інформацію, яку можливо перевірити, якщо це буде необхідно, щодо суми застави, яку необхідно встановити.

Позиція Європейського суду стосовно питання обрання національними судами запобіжного заходу у вигляді застави та призначення її розміру, цілковито прослідковується в рішенні Суду у справі «Мангурас проти Іспанії» (Mangouras v. Spain) від 28 вересня 2010 року. У цій справі, посилаючись на пункт 3 статті 5 Конвенції, заявник стверджував, що сума застави у його справі була необґрунтовано високою та не враховувала конкретні обставини й умови його особистого життя. Суд підтвердив, що відповідно до вказаної статті Конвенції внесення застави може вимагатися лише за наявності законних підстав для затримання особи, а також те, що уповноважені органи влади повинні приділити визначенню суми застави стільки ж уваги, скільки і вирішенню питання про необхідність подальшого тримання обвинуваченого під вартою. Більше того, якщо навіть сума застави визначається виходячи із характеристики особи обвинуваченого та його матеріального становища, за певних обставин є обґрунтованим врахування також і суми збитків, у заподіянні яких ця особа обвинувачується.

Також, щоб розмір застави можна було вважати таким, який здатен забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного, слідчий суддя повинен, врахувавши положення ст. 177, 178 КПК України, та раціонально співставити його з доведеними у справі ризиками, даними про особу підозрюваного, тяжкістю вчиненого злочину. При цьому судді слід мати на увазі, що, виходячи з практики ЄСПЛ, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

Колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді про необхідність визначення розміру застави у більш великому розмірі ніж визначено для особи підозрюваної у скоєнні тяжкого злочину, з урахуванням актуальної підвищеної суспільної небезпеки злочину в якому підозрюється ОСОБА_7 , що на думку колегії суддів можливо вважати виключним випадком. Однак з врахуванням особи підозрюваного, його віку, майнового стану, його матеріального становища, відсутністю збитків іншим особам або державі, конкретні обставини й умови його особистого життя, колегія суддів вважає, за можливим визначити розмір застави 300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, враховуючи, що даний розмір застави є максимальний розмір застави для особи підозрюваної у вчинені особливо тяжкого злочину і на думку колегії суддів дає впевненість у тому, що перспектива втрати застави або заходів проти його поручителів у випадку його неявки до слідчого чи суду буде достатньою для того, щоб стримати його від втечі.
Також не встановлено об`єктивних даних, які б вказували на неможливість утримання підозрюваного під вартою.
Враховуючи вище викладене суд апеляційної інстанції вважає за необхідне за наслідками апеляційного розгляду прийняти рішення, яким ухвалу Київського районного суду міста Одеси від 21.10.2022 року скасувати та постановити нову ухвалу, а апеляційну скаргу подану захисником-адвокатом ОСОБА_7 задовольнити частково.

Керуючись ст.ст. 404,405,407,422 КПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_8 , який діють в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 - задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Київського районного суду міста Одеси від 21 жовтня 2022 року, якою застосовано відносно ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0001417 від 08.12.2022 рокуза ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_9 задовольнити частково.
Застосувати до підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ДУ «ОСІ» МЮ України.

Визначити розмір застави, як запобіжного заходу, достатнього для забезпечення виконання підозрюваним огачко Євгеном Миколайовичем, обов`язків, передбачених КПК України у розмірі 300 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 780000 (сімсот вісімдесят тисяч) гривень у національній грошовій одиниці, яка може бути внесена, як самим підозрюваним, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок ТУ ДСА у Одеській області.

У разі внесення застави, покласти на підозрюваного ОСОБА_7 обов`язки, передбачені ч.5 ст. 194 КПК України, строком до двох місяців, в рамках строку досудового розслідування, а саме до 18.12.2022 року:

- прибувати до слідчого, прокурора або суду за вимогою;

- не відлучатися з м.Теплодар без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора, суд про зміну свого місця проживання;

- утримуватися від спілкування зі свідками та підозрюваними у даному кримінальному провадженні;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну

- носити електронний засіб контролю.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_7 , що відповідно до ч. ч. 8, 10, 11 ст.182 КПК України, у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо підозрюваний, обвинувачений, будучи належним чином повідомлений не з`явився за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору. У разі звернення застави в дохід держави слідчий суддя, суд вирішує питання про застосування до підозрюваного, обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу з урахуванням положень ч. 7 ст. 194 КПК України.

Визначити строк дії ухвали в межах строку досудового розслідування, тобто до 17.12.2022 року.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4