Справа№ 953/6233/22
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15.11.2022 м.Харків

Київський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді Демченко С.В.,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора Детюка М.С.,

обвинуваченої ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання Кошова О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Харкові кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000052 від 01.09.2022 за обвинуваченням

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Харкова, громадянки України, з середньою-спеціальною освітою, заміжньої, яка є інвалідом другої групи, зареєстрована та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судима,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 436-2 КК України,

УСТАНОВИВ:

20 березня 2022 року, більш точний час не встановлений, громадянка України ОСОБА_1 , перебуваючи за місцем свого фактичного мешкання за адресою: АДРЕСА_1 , з метою реалізації свого злочинного умислу, спрямованого на поширення матеріалів, у яких міститься виправдовування, визнання правомірною збройної агресії Російської Федерації проти України, використовуючи технічний засіб - стаціонарний комп`ютер, здійснила вхід на свою особисту сторінку соціальної мережі, яка заборонена на території України - «Одноклассники» за посиланням « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (відкритий профіль) на ім`я « ОСОБА_2 », де поширила публікацію за посиланням: ІНФОРМАЦІЯ_2 такого змісту: ««ПОЧЕМУ УКРАИНА ЗАСЛУЖИЛА ТО, ЧТО ЗАСЛУЖИЛА:

1) За регулярные безнаказанные оскорбления и избиения бандеро-подонками ветеранов Великой Отечественной войны и людей, возлагавших цветы к монументам погибших на Западной Украине 9 Мая;

2) За осквернения памятников героям Великой Отечественной и за то, что ни одного вандала публично за это не судили;

3) За завуалированную помощь дудаевским исламистам в 1994-1996 годах, отрезавшим головы живым людям;

4) За глумление политиков-националистов в телеэфире над гибелью детей в школе Беслана и за то, что им за это ничего не было;

5) За скрытную военную помощь шовинистическому режиму Саакашвили в Грузии в 2008 г. для нападения на российских миротворцев и народ Южной Осетии;

6) За сожжение собственных граждан десятками в Одессе в прямом эфире и за то, что тем, кто это совершил, тоже ничего не было;

7) За бессудные расправы над оппонентами "евромайдана" только за то, что они осмелились иметь другое мнение…».

Згідно з висновком спеціаліста від 23 вересня 2022 року вказана публікація містить у собі інформацію, направлену на виправдовування, визнання правомірною збройної агресії РФ проти України.

Таким чином, ОСОБА_1 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 436-2 КК України, тобто поширення матеріалів, у яких міститься виправдовування, визнання правомірною збройної агресії Російської Федерації проти України.

Крім того, 07 квітня 2022 року, більш точний час не встановлений, ОСОБА_1 , перебуваючи за місцем свого фактичного мешкання за адресою: АДРЕСА_1 , реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на поширення матеріалів, у яких міститься виправдовування, визнання правомірною збройної агресії Російської Федерації проти України, використовуючи технічний засіб - стаціонарний комп`ютер, здійснила вхід на свою особисту сторінку соціальної мережі, яка заборонена на території України - «Одноклассники» за посиланням « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (відкритий профіль) на ім`я « ОСОБА_2 », де поширила публікацію (відеозапис) за посиланням:ІНФОРМАЦІЯ_3 , такого змісту: «!!!Нелюди… Нацисты из ВСУ против очень старенькой бабушки с красным знаменем… Бабушка отдала продукты взятые у фашистов с ВСУ», «Это видео ярко показывает ждёт народ освобождения на Украине от нынешней фашистскойвласти».

Згідно з висновком спеціаліста від 23 вересня 2022 року вищевказана публікація містить у собі інформацію, направлену на виправдовування, визнання правомірною збройної агресії РФ проти України.

Таким чином, ОСОБА_1 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 436-2 КК України, тобто поширення матеріалів, у яких міститься виправдовування, визнання правомірною збройної агресії Російської Федерації проти України.

Окрім того, 25 квітня 2022 року, більш точний час не встановлено, ОСОБА_1 , перебуваючи за місцем свого фактичного мешкання за адресою: АДРЕСА_1 , реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на поширення матеріалів, у яких міститься виправдовування, визнання правомірною збройної агресії Російської Федерації проти України, використовуючи технічний засіб - стаціонарний комп`ютер, здійснила вхід на свою особисту сторінку соціальної мережі, яка заборонена на території України - «Одноклассники» за посиланням « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (відкритий профіль) на ім`я « ОСОБА_2 », де поширила публікацію (відеозапис) за посиланням: ІНФОРМАЦІЯ_4 такого змісту: «Скотт Риттер: НАТО нечего противопоставить России», тобто зі змісту визнання правомірним окупацію території України, не визнання війни в Україні. Визнання «СВО».

Згідно з висновком спеціаліста від 23 вересня 2022 року вказана містить у собі інформацію, направлену на виправдовування, визнання правомірною збройної агресії РФ проти України.

Таким чином, ОСОБА_1 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 436-2 КК України, тобто поширення матеріалів, у яких міститься виправдовування, визнання правомірною збройної агресії Російської Федерації проти України.

Допитана у судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_1 свою вину у пред`явленому їй обвинуваченні визнала повністю, щиро розкаялася у скоєному, погодилася з кваліфікацією вчиненого нею діяння та підтвердила обставини, викладені в обвинувальному акті.

Показання обвинуваченої ОСОБА_1 є послідовними, логічними, не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченою змісту обставин правопорушення, добровільності та істинності її позиції.

Враховуючи те, що обвинувачена ОСОБА_1 винною себе у пред`явленому обвинуваченні визнала повністю, її показання відповідають суті обвинувачення, суд за згодою обвинуваченої та інших учасників кримінального провадження, які вважають підтвердженими наявними в матеріалах кримінального провадження доказами фактичні обставини скоєного: дату, час, місце, спосіб скоєння кримінального правопорушення, а також форму вини і спрямованість умислу, мотив кримінального правопорушення, його наслідки, обставини, які впливають на ступінь і характер відповідальності обвинуваченої, визнає їх доказаними в судовому засіданні і вважає за можливе не досліджувати у повному обсязі докази стосовно цих фактичних обставин кримінального правопорушення відповідно до положень ч. 3 ст.349 КПК України, обмежившись допитом обвинувачуваної, дослідженням матеріалів експертиз, речових доказів та вивченням даних, які характеризують особу обвинуваченої, визнавши недоцільним дослідження інших доказів по справі.

Перед встановленням такого порядку дослідження доказів суд з`ясував, що сторони кримінального провадження правильно розуміють зміст цих обставин, а процесуальні наслідки встановлення такого порядку дослідження доказів у частині обмеження права апеляційного оскарження вказаних обставин їм роз`яснені та зрозумілі. У суду не виникло сумнівів у добровільності позицій сторін.

Сукупність наведених і оцінених судом доказів переконує суд у тому, що ОСОБА_1 вчинила кримінальне правопорушення - злочин, передбачений ч. 2 ст. 436-2 КК України, тобто поширення матеріалів, у яких міститься виправдовування, визнання правомірною збройної агресії Російської Федерації проти України.

Вивченням даних про особу ОСОБА_1 встановлено, що вона раніше не судима, заміжня, є інвалідом другої групи, на обліку у лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченої відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає її щире каяття, яке виражається у визнанні винуватості в обсязі обвинувачення.

Відповідно до ст. 67 КК України обставини, що обтяжують її покарання, відсутні.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, а згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.

Відповідно до ч. 1 ст. 75 КК України, якщо суд, крім випадків засудження за корупційний злочин, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

При обранні виду та міри покарання обвинуваченій ОСОБА_1 згідно з вимогами статей 65-67 КК України з додержанням принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання суд враховує характер і ступінь тяжкості скоєного правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до нетяжкого злочину, характер діяння, форму й ступінь вини обвинуваченої, дані про особу обвинуваченої, її вік, стан здоров`я, репутацію, у зв`язку з чим вважає необхідним і достатнім призначити їй покарання у виді позбавлення волі у межах, встановлених санкцією статті Особливої частини Кримінального кодексу України, за якою вона обвинувачується і яка передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення. Суд не може призначити покарання у виді обмеження волі у зв`язку з тим, що обвинувачена є інвалідом другої групи.Суд не застосовує додаткове покарання у виді конфіскації майна, оскільки не встановив наявність у обвинуваченої під час вчинення кримінального правопорушення корисливого мотиву щодо досягнення матеріальної вигоди.

Враховуючи тяжкість вчиненого ОСОБА_1 кримінального правопорушення, наявність пом`якшуючої вину обставини, визнання обвинуваченою своєї вини, позицію сторони обвинувачення, яка просила застосувати відносно обвинуваченої положення ст. 75 КК України і звільнити її від відбування призначеного покарання з випробуванням, а також положення диспозитивності кримінального судочинства, суд вважає за можливе звільнити обвинувачену ОСОБА_1 від відбування призначеного покарання з випробуванням.

На думку суду, призначена міра покарання надасть можливість обвинуваченій сформувати у своїй свідомості уявлення про неминучість настання відповідальності за можливі вчиненні нею протиправні діяння у майбутньому, що буде в свою чергу достатньою превентивною мірою.

Щодо ОСОБА_1 запобіжний захід не обирався і, зважаючи на характер призначеного покарання, його обрання є недоцільним.

Потерпілі у кримінальному провадженні відсутні.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Процесуальні витрати та речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ч. 3 ст. 349, ст. ст. 369, 370, 373, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_1 визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 436-2КК України, та призначити покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі без конфіскації майна.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_1 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 (один) рік.

На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_1 такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Запобіжний захід відповідно до видів, передбачених ст. 131 КПК України, не обирався.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 349 КПК України, до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Київський районний суд м. Харкова протягом 30 діб з дня його проголошення, а засудженим - в той же строк з часу отримання копії вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя С.В. Демченко