Справа № 690/48/22
Провадження № 1-кп/690/51/22
УХВАЛА

про продовження строку дії запобіжного заходу

11 травня 2022 року м. Ватутіне

Ватутінський міський суд Черкаської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши в судовому засіданні в залі судових засідань Ватутінського міського суду Черкаської області клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу ОСОБА_3 , який підозрюється у вчиненні суспільно-небезпечного діяння, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

особи відносно якої

розглядається клопотання ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_5 ,

законного представника ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Ватутінського міського суду Черкаської області перебуває клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру в кримінальному провадженні № 0001303 відносно ОСОБА_3 , який підозрюється у вчиненні суспільно-небезпечного діяння, що підпадає під ознаки злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України,

У судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження строку дії раніше обраного запобіжного заходу відносно ОСОБА_3 у вигляді поміщення до закладу з надання психіатричної допомоги в умовах, що виключають його небезпечну поведінку.

Вказане клопотання мотивоване тим, що продовжують існувати ризики передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема, що ОСОБА_3 може переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, які на даний час судом не допитані, а також вчинити інше кримінальне правопорушення.

Наявність вказаних ризиків прокурор мотивував тим, що ОСОБА_3 , будучи судимим за вчинення тяжкого злочину та 11.12.2020 року умовно-достроково звільненим від відбування покарання з невідбутим строком 2 роки позбавлення волі, підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, що спричинило смерть людини, не має стійких соціальних зв`язків за місцем проживання, джерел доходу, а відповідно до висновку судово-психіатричної експертизи від 19.01.2022 року ОСОБА_3 виявляє клінічні ознаки активного типу суспільної небезпеки, оскільки страждав та страждає на хронічне психічне захворювання шизофренію параноїдальну з актуальною психологічною, галюцинаторно-маячною симптоматикою, грубими психопатоподібними формами поведінки дисоціального типу, що ускладнюються вживанням психоактивних речовин (канабіноїди, алкоголь), що позбавляє його можливості усвідомлювати свої дії та керувати ними.

Додатково вказав, що такий запобіжний захід відносно підозрюваного ОСОБА_3 відповідає його психічному стану та наявним ризикам.

ОСОБА_3 не заперечував проти задоволення клопотання прокурора.

Захисник ОСОБА_5 вказав, що підтримує позицію свого підзахисного.

Законний представник ОСОБА_7 не заперечував проти задоволення клопотання прокурора.

Заслухавши думки сторін судового провадження, які з`явились у судове засідання, врахувавши їх доводи, суд вважає, що наявні достатні підстави для задоволення клопотання прокурора та продовження строку дії запобіжного заходу відносно ОСОБА_3 у вигляді поміщення до закладу з надання психіатричної допомоги в умовах, що виключають його небезпечну поведінку, на 60 днів.

Згідно ч.ч. 1, 3 ст. 508 КПК України передбачено, що до особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного характеру або вирішувалося питання про їх застосування, можуть бути застосовані судом запобіжні заходи у вигляді передання на піклування опікунам, близьким родичам чи членам сім`ї з обов`язковим лікарським наглядом або поміщення до закладу з надання психіатричної допомоги в умовах, що виключають її небезпечну поведінку. Застосування передбачених запобіжних заходів здійснюється згідно із загальними правилами, передбаченими цим Кодексом.

Положеннями ч.ч. 1, 2 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Відповідно до положень ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує, у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого обвинувачується; вік та стан їх здоров`я; міцність соціальних зв`язків в місці постійного проживання, у тому числі наявність родини й утриманців; наявність постійного місця роботи або навчання; репутацію; майновий стан; наявність судимостей; розмір майнової шкоди, у завданні якої обвинувачуються особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

За змістом ч. 1 ст. 194 КПК України передбачено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

На даний час суд позбавлений можливості надати оцінку вагомості наявних доказів про причетність ОСОБА_3 до вчинення інкримінованого йому суспільно-небезпечного діяння, оскільки їх в повному обсязі судом ще не досліджено, однак їх належність і допустимість не заперечувалася стороною захисту.

Положеннями ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують Конвенцію з прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Згідно п. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) вказано, що кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.

Відповідно до Рішення Європейського суду з прав людини від 14.10.2010 року у справі «Хайредінов проти України» вказано, що ст. 5 Конвенції гарантує основоположне право на свободу та недоторканність, яке є найважливішим у «демократичному суспільстві» у розумінні Конвенції. Обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Судом враховується те, що 11.12.2020 року ОСОБА_3 умовно-достроково звільнено з невідбутим строком покарання 2 роки позбавлення волі, за вироком Ватутінського міського суду Черкаської області від 15.12.2017 року, яким його засуджено за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307 КК України, до 6 років 7 місяців позбавлення волі з конфіскацією 1/2 його майна, та на даний час він підозрюється у вчиненні суспільного-небезпечного діяння, що спричинило смерть людини, має клінічні ознаки активного типу суспільної небезпеки, оскільки страждає на хронічне психічне захворювання шизофренію параноїдальну з актуальною психологічною, галюцинаторно-маячною симптоматикою, грубими психопатоподібними формами поведінки дисоціального типу, що ускладнюються вживанням психоактивних речовин (канабіноїди, алкоголь), що позбавляє його можливості усвідомлювати свої дії та керувати ними, тож ризики переховування його від суду, впливу на свідків та вчинення іншого кримінального правопорушення (суспільно-небезпечного діяння) є реальними.

Положеннями ч. 2 ст. 508 КПК України передбачено, що запобіжні заходи, передбачені ч. 1 ст. 508 КПК України, мають бути застосовані судом до особи з моменту встановлення факту розладу психічної діяльності чи психічної хвороби.

Метою застосування запобіжного заходу є не каральна, а забезпечувальна функція, тобто, до особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, має бути застосований такий вид запобіжного заходу, який би в повній мірі забезпечив запобіганню ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, наявність яких підтверджено в судовому засіданні, а також, відповідав засадам гарантування основоположних прав людини на свободу та особисту недоторканність (пп. «а» п. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод).

З огляду на вказане, суд вважає, що об`єктивно існують ризики, вказані прокурором, щодо переховування ОСОБА_3 від суду, впливу на свідків та вчинення ним іншого суспільно-небезпечного діяння правопорушення, що в сукупності з висновком судово-медичної експертизи від 19.01.2022 року № 9 про те, що він виявляє клінічні ознаки активного типу суспільної небезпеки та потребує госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із суворим наглядом і лікування у примусовому порядку, свідчить про наявність достатність підстав для продовження йому запобіжного заходу у вигляді поміщення до закладу з наданням психіатричної допомоги в умовах, що виключають його небезпечну поведінку, оскільки вказане нівелює існуючі ризики, відповідає його особі та забезпечить його належну процесуальну поведінку, що сприятиме завершенню судового розгляду вказаного кримінального провадження з дотриманням розумних строків, в умовах воєнного стану.

Вирішуючи питання щодо продовження ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді поміщення до закладу з надання психіатричної допомоги в умовах, що виключають його небезпечну поведінку, суд враховує, що клопотань від його законного представника, близьких родичів чи інших членів сім`ї про передачу їм його на піклування з обов`язковим лікарським наглядом, до суду не надходило. Вказане, в сукупності з висновком судово-психіатричної експертизи від 19.01.2022 року № 9, унеможливлює застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу відносно ОСОБА_3 .

Крім того, приймаючи до уваги, що запобіжний захід у вигляді поміщення до психіатричного закладу із суворим типом нагляду передбачає обмеження особистої свободи, суд визначає, що строк такого запобіжного заходу повинен тривати в межах строків, визначених для такого запобіжного заходу як тримання під вартою, тобто не більше 60 днів.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 27, 31, 177-179, 193, 194, 196, 197, 336, 372, 376, 392, 393, 395, 400, 508, 512 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу задовольнити.

Продовжити підозрюваному ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк дії запобіжного заходу в вигляді поміщення до закладу з надання психіатричної допомоги в умовах, що виключають його небезпечну поведінку, на строк 60 (шістдесят) днів, тобто до 19.07.2022 року, включно.

Копію ухвали вручити учасникам кримінального провадження, а також надіслати до психіатричного закладу Дніпровської філії «Спеціальний заклад з надання психічної допомоги» Державної установи «Центр психічного здоров`я і моніторингу наркотиків та алкоголю Міністерства охорони здоров`я України» для відому та виконання.

Ухвала може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення, що не зупиняє її виконання.

Повний текст ухвали оголошено 16.05.2022 року о 14 год. 00 хв.

Суддя ОСОБА_1