ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.03.2023 Справа №607/5043/23

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі головуючого судді ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , у м.Тернополі в залі суду під час підготовчого судового засідання в кримінальному провадженні №0000124, на підставі обвинувального акта стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, тимчасово непрацюючого, жителя АДРЕСА_1 , раніше несудженого, про обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 369-2 КК України,-

встановив:

11 березня 2021 року працівниками УПП в Тернопільській області зупинено автомобіль марки «Audi» моделі «А6», реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_6 . Під час перевірки документів працівниками поліції виявлено ознаки підроблення свідоцтва про реєстрацію вказаного транспортного засобу та зміни ідентифікаційного номера кузова автомобіля. Надалі, на підставі повідомлення працівників патрульної поліції Тернопільським районним управлінням поліції Головного управління Національної поліції в Тернопільській області розпочато кримінальне провадження № 0000390 від 11.03.2021 та ухвалою слідчого судді від 18 березня 2021 року у вказаному кримінальному провадженні на вищевказаний транспортний засіб накладено арешт шляхом заборони ним користуватися, розпоряджатися та відчужувати. Приблизно на початку серпня 2022 року знайомий ОСОБА_6 , анкетні дані якого не встановлено, надав йому контактний номер телефону особи, яка зі слів останнього зможе вирішити питання щодо скасування накладеного судом арешту на автомобіль та подальшого його повернення, а саме ОСОБА_4 . 10 серпня 2022 року ОСОБА_6 через месенджер Viber зателефонував до ОСОБА_4 та повідомив йому про обставини накладення арешту на належний йому автомобіль. У ході спілкування у ОСОБА_4 виник злочинний умисел, спрямований на особисте збагачення, шляхом одержання неправомірної вигоди для себе за вплив на прийняття рішення службовою особою Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області, як уповноваженою особою на виконання функцій держави згідно з приміткою до ст. 369-2 КК України, щодо повернення ОСОБА_6 автомобіля та можливості користуватися ним. З метою реалізації злочинного умислу, спрямованого на особисте збагачення, ОСОБА_4 під час вищевказаної розмови повідомив ОСОБА_6 , що за надання йому грошей в сумі 850 - 900 доларів США він зможе вплинути на прийняття рішення службовою особою Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області щодо повернення арештованого автомобіля. ОСОБА_6 , розуміючи, що надання неправомірної вигоди є злочином, не бажаючи бути притягненим до кримінальної відповідальності, бажаючи викрити незаконні дії ОСОБА_4 звернувся із відповідною заявою до правоохоронних органів та почав діяти під їхнім контролем, з метою викриття його злочинної діяльності. Надалі, 25 серпня 2022 року о 15 год. 52 хв. ОСОБА_4 , маючи умисел збагатитися, на території автозаправної станції «Укр-Петроль», що розташована за адресою, вул.Микулинецька, 40А, м.Тернопіль, отримав від ОСОБА_6 раніше обумовлену суму грошових коштів в розмірі 900 доларів США (за офіційним курсом гривні до іноземної валюти, встановленим НБУ станом на 28.07.2021 становить 32 911 грн. 74 коп.) за вплив на прийняття рішення службовою особою Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області щодо повернення арештованого автомобіля.

Згідно з обвинувальним актом дії обвинуваченого ОСОБА_4 кваліфіковано за ч.2 ст.369-2 КК України, тобто одержання неправомірної вигоди для себе за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави.

Між прокурором ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 17 березня 2023 року укладено угоду про визнання винуватості, згідно з якою обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення. Сторони погодилися на призначення ОСОБА_4 передбаченого ч.2 ст.369-2 КК України основного покарання у виді штрафу в розмірі 2000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34000 грн. та, на підставі ст.55 КК України додаткового покарання у виді позбавлення права обіймати посади в правоохоронних органах на строк один рік.

В суді обвинувачений ОСОБА_4 пояснив, що угоду про визнання винуватості він уклав добровільно, тобто це не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, або обіцянок, чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в ній. Він цілком розуміє, що має право на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого його обвинувачують, має право мовчати, і факт мовчання не матиме для суду жодного доказового значення; мати захисника, у тому числі на отримання правової допомоги безоплатно, або захищатися самостійно; допитати під час судового розгляду свідків обвинувачення, подати клопотання про виклик свідків і подати докази, що свідчать на його користь; характер кожного обвинувачення, щодо якого він визнає себе винуватим; вид покарання, а також, інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом і те, що для нього наслідком укладення і затвердження угоди про визнання винуватості є обмеження права на оскарження вироку, згідно з положеннями статей 394, 424 КПК України та його відмова від здійснення прав, передбачених абзацами 1 і 4 пункту 1 частини 4 ст.474 КПК України. Він розуміє наслідки умисного невиконання угоди. Просить затвердити угоду про визнання винуватості.

Захисник ОСОБА_5 просить затвердити угоду про визнання винуватості.

Прокурор ОСОБА_3 пояснив, що сторони добровільно уклали угоду. Вона відповідає вимогам закону. Він розуміє наслідки укладення сторонами і затвердження судом угоди про визнання винуватості та обмеження права на оскарження вироку, на підставі статей 394, 424 КПК України. Просить затвердити угоду про визнання винуватості.

Суд переконався в добровільному укладенні угоди про визнання винуватості сторонами. Із змісту угоди про визнання винуватості вбачається, що при її укладенні враховано обставини передбачені ст.470 КПК України, вона відповідає вимогам ст.472 КПК України. Суд вважає, що визнання обвинуваченим ОСОБА_4 вини, згідно умов угоди про визнання винуватості, є належним і допустимим доказом вчинення ним кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.369-2 КК України. Його дії кваліфіковано правильно. Враховуючи наведене ОСОБА_4 необхідно визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.369-2 КК України, тобто одержанні неправомірної вигоди для себе за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави.

При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, його молодий вік, і те, що він раніше не суджений, обставини, які пом`якшують покарання це визнання вини, щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення. Обставин, які обтяжують покарання в обвинувальному акті не зазначено.

З метою покарання і виправлення ОСОБА_4 , а також, запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень ним та іншими особами йому доцільно призначити основне покарання передбачене ч.2 ст.369-2 КК України у виді штрафу в розмірі погодженому сторонами в угоді про визнання винуватості від 17 березня 2023 року.

На підставі ч.2 ст.55 КК України позбавлення права обіймати певні посади, як додаткове покарання може бути призначене й у випадках, коли воно не передбачене в санкції статті(санкції частини статті) Особливої частини КК України за умови, що з урахуванням характеру кримінального правопорушення, вчиненого за посадою, особи засудженого, суд визнає за неможливе збереження за ним права обіймати певні посади.

ОСОБА_4 раніше працював на посаді оперуповноваженого сектору боротьби з майновими злочинами в державному секторі та шахрайством відділу кримінальної поліції Тернопільського відділу поліції ГУНП в Тернопільській області. Він умисно вчинив суспільно небезпечне діяння, яке дискредитує його особу і може підірвати авторитет, довіру людей до правоохоронного органу. Враховуючи наведене суд вважає за неможливе збереження за ним права обіймати посади в правоохоронних органах. Тому, в порядку передбаченому ч.2 ст.55 КК України треба призначити йому додаткове покарання у виді позбавлення права обіймати посади в правоохоронних органах на певний строк, який буде достатнім для його виправлення.

Отже, укладена між прокурором ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 угода про визнання винуватості від 17 березня 2023 року підлягає до затвердження.

Керуючись статтями 8, 129 Конституції України, 314, 373-376, 392 - 395, 468 - 476, 532, 533, 535 КПК України, ч.2 ст.369-2 КК України, суд,-

ухвалив:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 17 березня 2023 року укладену між прокурором ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 .

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.369-2 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 2000 (двох тисяч) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34000 (тридцять чотири тисячі) гривень.

На підставі ч.2 ст.55 КК України ОСОБА_4 призначити додаткове покарання у виді позбавлення права обіймати посади в правоохоронних органах на строк 1 (один) рік.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку, з підстав передбачених ч.4 ст.394 КПК України, шляхом подачі апеляції до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляції, якщо її не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок суду не набрав законної сили.

Вирок суду, який набрав законної сили, обов`язковий для виконання осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, а також для усіх фізичних та юридичних осіб, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх службових осіб, і підлягають виконанню на всій території України.

Судове рішення, яке набрало законної сили підлягає негайному виконанню. Судове рішення звертається до виконання не пізніше як через три дні з дня набрання ним законної сили або повернення матеріалів кримінального провадження до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області із суду апеляційної чи касаційної інстанції.

У разі невиконання угоди про визнання винуватості прокурор має право звернутися до суду, який затвердив угоду, з клопотанням про скасування вироку. Клопотання про скасування вироку, яким затверджена угода, може бути подано протягом встановлених законом строків давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення. Умисне невиконання угоди про визнання винуватості є підставою для притягнення особи до відповідальності, встановленої ст.389-1 КК України.

Копію вироку негайно вручити сторонам.

Головуючий суддяОСОБА_1