МАКАРІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

"25" січня 2023 р. Справа № 370/78/23

Макарівський районний суд Київської області

в складі: судді ОСОБА_1

із секретарем ОСОБА_2

сторони кримінального провадження, інші учасники судового провадження

прокурор ОСОБА_3

захисник ОСОБА_4

обвинувачений ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в приміщенні Макарівського районного суду Київської області в смт Макарів Бучанського району Київської області

кримінальне провадженні за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України,

встановив:

в підготовчому судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 заявила клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Київський слідчий ізолятор» на строк 60 днів ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , з посиланням на те, що згідно обвинувального акту ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, а саме: в таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненому повторно, поєднаному з проникненням у приміщення, вчиненому в умовах воєнного стану.

28.11.2022 року, близько 22 години, ОСОБА_5 перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходився поблизу магазину «Продукти» за адресою: АДРЕСА_1 , який належить ФОП « ОСОБА_6 », де в останнього виник умисел на таємне викрадення будь-якого чужого майна з приміщення магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 » в умовах воєнного стану, який введено на території України указом Президента України від 24.02.2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», та який продовжено до 19.02.2023 року включно Указами Президента «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 16.11.2022 року №8189/2022 та 8190/2022.

Реалізуючи свій злочинний умисел на таємне викрадення чужого майна ОСОБА_5 підняв руками ролет, яким було закрите вікно та за допомогою каменю, який він знайшов на землі поряд з магазином розбив, скло вікна.

В подальшому, через утворений отвір у вікні, ОСОБА_5 проник до середини приміщення магазину, де діючи з прямим умислом, повторно, з корисливих мотивів, з метою збагачення за рахунок чужого майна, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, діючи таємно відшукав у картонній коробці під прилавком дерев`яного столу грошові кошти в сумі 2000 гривень, які поклав до кишені.

Після чого, ОСОБА_5 залишив приміщення магазину через утворений отвір у вікні.

В результаті злочинних дій ОСОБА_5 заподіяв потерпілому ОСОБА_6 матеріальну шкоду на загальну суму 2000 гривень.

05.12.2022 року, близько 10 години, ОСОБА_5 знаходився на території домогосподарства за адресою: АДРЕСА_2 , куди прийшов до господарів будинку, щоб позичити грошові кошти.

Перебуваючи в будинку за вищевказаною адресою, ОСОБА_5 виявив, що на стільці в приміщенні коридору будинку знаходиться сумка коричневого кольору, всередині якої містився гаманець з грошовими коштами у розмірі 5000 гривень, які належали ОСОБА_7 . В цей момент у ОСОБА_5 виник злочинний умисел на крадіжку гаманця з грошовими коштами.

Переконавшись у відсутності власника домогосподарства, а також інших сторонніх осіб, ОСОБА_8 відразу після виникнення наміру на крадіжку, діючи з прямим умислом, в умовах воєнного стану, який введено на території України Указом Президента України від 24.02.2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», та який продовжено до 19.02.2023 року включно Указами Президента «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 16.11.2022 року №8189/2022 та №8190/2022, з метою збагачення за рахунок чужого майна, з корисливих мотивів, повторно, таємно викрав гаманець, вартістю 280 гривень з грошовими коштами у сумі 5000 гривень.

Після таємного заволодіння гаманцем та грошима, ОСОБА_5 залишив територію домогосподарства та в подальшому розпорядився викраденим майном на власний розсуд.

В результаті злочинних дій ОСОБА_5 заподіяв потерпілому ОСОБА_7 матеріальну шкоду на загальну суму 5280 гривень.

Обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні злочинів повністю доводиться зібраними в кримінальному провадженні доказами, які перелічені в реєстрі матеріалів досудового розслідування.

13.12.2022 слідчим суддею Макарівського районного суду Київської області ОСОБА_9 під час досудового розслідування ОСОБА_5 обрано запобіжний захід тримання під вартою, який закінчується 09.02.2023 року.

На даний час у кримінальному провадженні, у зв`язку з наявністю ризику, передбаченого п.5 ч.1 ст.177 КПК України вчинення іншого кримінального правопорушення чи продовження кримінального правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується, виникла необхідність у обранні судом ОСОБА_5 запобіжного заходу тримання під вартою.

Злочин, передбачений ч.4 ст.185 КК України, у якому обвинувачується ОСОБА_5 , згідно ст.12 КК України є тяжкими злочинами за вчинення яких, передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років.

Відповідно до вимог п.5 ч.1 ст.184 КПК України тримання під вартою може бути обране до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

24.11.2014 року ОСОБА_5 був засуджений Макарівським районним судом Київської області за ч.3 ст.185 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки 6 місяців;

24.11.2014 року засуджений Макарівським районним судом Київської області за ч.2 ст.185 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 2 роки 6 місяців.

18.04.2015 року засуджений ОСОБА_5 прибув до Білоцерківської ВК №35 відбувати покарання.

11.06.2015 року Білоцерківським міським судом Київської області постановлена ухвала, згідно якої вироки від 24.11.2014 року Макарівського районного суду Київської області приведені у відповідність до КК України та на підставі ч.4 ст.70 КК України ОСОБА_5 вважається засудженим до остаточного покарання визначеного шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим за злочини, передбачені ч.2, 3 ст.185 КК України до позбавлення волі строком на 3 роки 6 місяців

14.03.2016 року ОСОБА_5 був засуджений Голосіївським районним судом м. Києва за ч.2 ст.15 ч.2 ст.185, ч.4 ст.70 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки 6 місяців.

11.03.2016 року на підставі ухвали Білоцерківського міського суду Київської області, відповідно до ч.5 ст.72 КК України засудженому зараховано у строк покарання термін перебування під вартою з 10.10.2014 року по 25.12.2014 року.

16.01.2018 року ОСОБА_5 звільнений по відбуттю покарання з Бучанської ВК Київської області №85).

На даний час ОСОБА_5 має непогашену та незняту в передбаченому законом порядку судимість

Крім того, 01.12.2022 року до Макарівського районного суду Київської області спрямовано обвинувальний акт №0003244 від 23.10.2022 року за ч.4 ст.185 КК України відносно ОСОБА_5 , що свідчить про наявність ризику, передбаченого п.5 ч.1 ст. 177 КПК України - спроба вчинення іншого кримінального правопорушення.

Крім того, у ОСОБА_5 відсутні будь-які соціальні зв`язки, він не одружений, малолітніх, неповнолітніх дітей та інших осіб на утриманні не має, офіційно не працює, у зв`язку з чим не має постійного джерела доходу, зловживає алкогольними напоями, веде антигромадський спосіб життя, а від так у нього відсутні будь-які стримуючі фактори, які б завадили йому залишити в будь-який час своє місце проживання з метою ухилення від кримінальної відповідальності.

Обрання ОСОБА_5 будь-якого іншого запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою не сприятиме запобіганню вчинення ним інших крадіжок.

Крім того, 09.11.2022 слідчим суддею Макарівського районного суду Київської області ОСОБА_5 у кримінальному провадженні №0003244 від 23.10.2022 року за ознаками злочину, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, вже обирався запобіжний захід особисте зобов`язання, який вочевидь виявився не ефективним, у зв`язку з вчиненням 05.12.2022 року ОСОБА_5 повторної крадіжки майна ОСОБА_7 .

Прокурор ОСОБА_3 клопотання підтримала та просила його задовольнити.

Обвинувачений ОСОБА_5 заперечив проти задоволення клопотання прокурора, просив призначити запобіжний захід домашній арешт.

Захисник ОСОБА_4 також заперечив проти задоволення клопотання прокурора, просив призначити обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Заслухавши учасників судового засідання, суд дійшов наступного.

Згідно ухвали Макарівського районного суду Київської області від 13.12.2022 року №370/2116/22 року народження, обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою у Державній установі «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції строком до 30.10.2022 року, який продовжений до 30.11.2022 року ухвалою Макарівського районного суду Київської області №370/1251/22 від 26.10.2022 року.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Виходячи зі змісту ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Звертаючись з клопотанням про застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, прокурор при розгляді клопотання довів про наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, що підтверджується матеріалами проведення досудового розслідування.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого, слідчий суддя враховує вимоги п.п.3 і 4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Крім того, необхідність задоволення клопотання вбачається й через призму декількох рішень ЄСПЛ, висновки яких прямо кореспондуються з положеннями ч.2 ст.8 КПК України, де зазначено, що принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

З практики ЄСПЛ вбачаються принципи конвенційного прецедентного права, як підстави для відмови в звільненні особи з-під варти, а саме: 1. ризик неявки обвинуваченого на судовий розгляд (рішення ЄСППЛ «Штегмюллер проти Австрії» від 10.11.1969 року; 2. ризик перешкоджання з боку обвинуваченого, у випадку його звільнення, процесові здійснення правосуддя ( рішення ЄСППЛ «Вемгофф проти Німеччини» від 27.06.1968 року).

У справі «Москаленко проти України» (рішення від 20.05.2010 року п. 36) Європейський суд зазначив, що органи судової влади неодноразово посилалися на імовірність того, що до заявника може бути застосоване суворе покарання, враховуючи тяжкість злочинів, у скоєнні яких він обвинувачувався. У цьому контексті ЄСПЛ нагадав, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину. Також ЄСПЛ визнав, що, враховуючи серйозність висунутих щодо заявника обвинувачень, державні органи могли виправдано вважати, що такий ризик існує.

В рішеннях Європейського суду існує розширене трактування терміну обґрунтована підозра, який означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990 року, п.32, Series A, N 182), те що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28.10.1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990 року), що будь-яка стороння особа може бути переконаною в тому, що ця особа причетна до даного кримінального провадження.

Враховуючи те, що ОСОБА_5 вчинив умисний злочин, який за ступенем тяжкості є тяжким злочином, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі до 8 років, з метою уникнення кримінальної відповідальності може переховуватися від суду, може впливати на свідків у кримінальному провадженні.

Обрання обвинуваченому більш м`якого запобіжного заходу не зможе запобігти наявним ризикам, а тому суд дійшов висновку про необхідність застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_5 .

Керуючись вимогами ст.314, 315 КПК України, суд

у х в а л и в:

клопотання прокурора ОСОБА_3 задовольнити.

Обрати обвинуваченому ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції за адресою: вулиця Дегтярівська, 15, місто Київ, на строк 60 днів, а саме: до 25.03.2023 року включно.

Резолютивна частина ухвали складена 25.01.2023 року.

Повний текст ухвали буде оголошений 26.01.2023 року о 13.00 годині в залі судових засідань №1 Макарівського районного суду Київської області.

Ухвала може бути оскаржена.

Суддя