Справа № 752/2126/23
Провадження № 1-кс/752/1122/23
У Х В А Л А

10 лютого 2023 року слідчий суддя Голосіївського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання подане слідчим відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП у м. Києві ОСОБА_3 погоджене прокурором відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_4 про накладення арешту на майно в межах кримінального провадження № 0002216, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 21.08.2021 за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 189, ч. 2 ст. 194, ч. 1 ст. 129 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

до Голосіївського районного суду міста Києва надійшло клопотання подане слідчим відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП у м. Києві ОСОБА_3 погоджене прокурором відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_4 про накладення арешту на майно в межах кримінального провадження № 0002216, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 21.08.2021 за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 189, ч. 2 ст. 194, ч. 1 ст. 129 КК України.

Клопотання обґрунтовується тим, що у провадженні відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління Головного управління Національної поліції у м. Києві перебувають матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002216, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 21.08.2021 за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 189, ч. 2 ст. 194, ч. 1 ст. 129 КК України, за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 4 ст. 189, ч. 2 ст. 194 КК України, за підозрою ОСОБА_6 , ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 189, ч. 2 ст. 194 КК України, за підозрою ОСОБА_8 , ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 189 КК України.

Слідчий зазначає, що у випадку визнання ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 винним у вчиненні злочину, передбаченого частиною 2 статті 255 КК України, до нього може бути застосовано судом обов`язкове додаткове покарання, передбачене санкцією цієї статті, у вигляді конфіскації майна.

Встановлено, що підозрюваний ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у власності має:

-Транспортний засіб «Porsche Cayenne», номер кузова НОМЕР_1 , р/н НОМЕР_2 ;

-Транспортний засіб «ВАЗ 21214», номер кузова НОМЕР_3 , р/н НОМЕР_4 ;

-Транспортний засіб «Toyota Camry», номер кузова НОМЕР_5 , р/н НОМЕР_6 .

А тому з метою забезпечення можливої конфіскації майна як виду покарання, а також з метою запобігання можливості відчуження вказаного майна підозрюваного слідчий за погодженням просив накласти арешт.

З метою забезпечення арешту майна слідчий просив розглянути дане клопотання без виклику підозрюваного відповідно до ч. 2 ст. 172 КПК України.

В судове засідання слідчий не з`явився, надав заяву з проханням проводити розгляд справи у його відсутність, клопотання підтримує в повному обсязі та просить його задовольнити.

Відповідно до ч.4 ст.107 КПК України фіксація під час розгляду клопотання за допомогою технічних засобів не здійснювалась.

Вивчивши матеріали клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя дійшов до наступного.

Слідчим суддею встановлено, що у провадженні відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління Головного управління Національної поліції у м. Києві перебувають матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002216, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 21.08.2021 за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 189, ч. 2 ст. 194, ч. 1 ст. 129 КК України, за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 4 ст. 189, ч. 2 ст. 194 КК України, за підозрою ОСОБА_6 , ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 189, ч. 2 ст. 194 КК України, за підозрою ОСОБА_8 , ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 189 КК України.

Слідчим суддею встановлено, що ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянину України, уродженцю с. Нор-Артагес, Вірменія, неодруженому, офіційно не працевлаштованому (паспорт серії НОМЕР_7 виданий 15.02.2011 Дніпровське РУ ГУ МВС України в місті Києві), зареєстрований та проживає: АДРЕСА_1 , раніше не судимому повідомлено про підозру за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 4 ст. 189 КК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості є арешт майна.

Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Частинами 2,6 цієї статті визначено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

В обґрунтування необхідності накладення арешту на вищевказане майно, слідчий вказав на забезпечення можливої конфіскації майна у майбутньому.

Відповідно до ч.10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Частиною 11 ст. 170 КПК України встановлено, що заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Відповідно до ч. 4 ст. 173 КПК України, у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

Врахувавши правову підставу для арешту майна; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання підлягає задоволенню, а тому слід надати згоду на арешт майна підозрюваного ОСОБА_8 .

На підставі викалденого, керуючись статтями 7, 9, 131, 132, 170-173, 309, 376 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:

клопотання подане слідчим відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП у м. Києві ОСОБА_3 погоджене прокурором відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_4 про накладення арешту на майно в межах кримінального провадження № 0002216, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 21.08.2021 за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 189, ч. 2 ст. 194, ч. 1 ст. 129 КК України - задовольнити.

Накласти арешт із забороною користування, відчуження та розпорядження майном підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_8 , а саме на:

-Транспортний засіб «Porsche Cayenne», номер кузова НОМЕР_1 , р/н НОМЕР_2 ;

-Транспортний засіб «ВАЗ 21214», номер кузова НОМЕР_3 , р/н НОМЕР_4 ;

-Транспортний засіб «Toyota Camry», номер кузова НОМЕР_5 , р/н НОМЕР_6 .

Ухвала про накладення арешту виконується негайно в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Оскарження ухвали про накладення арешту не зупиняє її виконання.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду суду протягом 5 (п`яти) днів з дня її оголошення. Якщо ухвалу постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Слідчий суддя ОСОБА_1