Номер провадження: 11-сс/813/277/23
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

09.03.2023 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Одеського апеляційного суду в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду матеріали провадження за апеляційною скаргою голови Татарбунарської міської ради ОСОБА_6 , разом з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 23 грудня 2022 року про арешт майна,

ВСТАНОВИЛА:

Вищевказаною ухвалою слідчого судді задоволено клопотання слідчого відділення №2 СВ Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_7 , в рамках кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0001199 від 10.10.2022 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.364 КК України та накладено арешт на наступне майно:

- тимчасові споруди № НОМЕР_1 та АДРЕСА_1 та належать ОСОБА_8 ;

- тимчасову споруду АДРЕСА_2 та належить ОСОБА_9 ;

- тимчасову споруду АДРЕСА_3 та належить ОСОБА_10 ;

- тимчасову споруду АДРЕСА_4 та належить ОСОБА_11 ;

- тимчасову споруду АДРЕСА_5 та належить ОСОБА_12 ;

- тимчасові споруди АДРЕСА_6 та АДРЕСА_7 та належать ОСОБА_13 ;

- тимчасові споруди № НОМЕР_2 та АДРЕСА_8 та належать ОСОБА_14 ;

- тимчасову споруду АДРЕСА_9 та належить ОСОБА_15 ;

- тимчасову споруду АДРЕСА_10 та належить ОСОБА_16 ;

- тимчасову споруду АДРЕСА_11 та належить ОСОБА_17 ;

- тимчасову споруду АДРЕСА_12 та належить ОСОБА_18 ;

- тимчасову споруду АДРЕСА_13 та належить ОСОБА_19 ;

- тимчасову споруду АДРЕСА_14 та належить ОСОБА_20 ;

- тимчасову споруду АДРЕСА_15 та належить ОСОБА_21 ;

- тимчасову споруду АДРЕСА_16 та належить ОСОБА_22 ;

- тимчасову споруду АДРЕСА_17 та належить ОСОБА_23 .

Не погодившись з ухвалою слідчого судді голова Татарбунарської міської ради ОСОБА_6 подав на неї апеляційну скаргу, в яких просить оскаржувану ухвалу суду скасувати та ухвалити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого.

Апеляційна скарга мотивована доводами про незаконність та необґрунтованість оскаржуваної ухвали та ухвалення її з істотним порушенням вимог КПК України.

Зокрема, апелянт зазначає про те, що клопотання слідчого не відповідає вимогам п. 3 ч. 2 ст. 171 КПК України, а саме до клопотання не долучені документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном.

Крім того, апелянт зазначає і про те, що в матеріалах провадження відсутні відомості вважати, що арештоване майно відповідає критеріям визначеним ст. 98 КПК України і є безпосередньо предметом кримінального правопорушення.

Також, апелянт звертає увагу і на те, що при вирішенні питання про арешт майна, слідчий суддя, не врахував розумність та співрозмірність обмеження прав третіх осіб.

Крім того, апелянт посилається на певні докази, щодо спростування обставин кримінального правопорушення та права власності осіб щодо майна на яке накладено арешт.

Також просить поновити строк на апеляційне оскарження, оскільки розгляд клопотання про арешт майна відбувся без участі представника Татарбунарської міської ради, а копія оскаржуваної ухвали слідчого судді була отримана лише 02 січня 2023 року.

Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши та перевіривши матеріали провадження і доводи клопотання та апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Всі учасники судового провадження належним чином були повідомлені про дату, час і місце розгляду даного провадження, однак до суду апеляційної інстанції не прибули про причини неявки суд не повідомили, клопотань про відкладення розгляду провадження до суду не подавали.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження представник Татарбунарської міської ради не був присутній під час розгляду клопотання слідчого про арешт майна. Про прийняте рішення дізнався лише 02.01.2023 року, а 05.01.2023 року подав апеляційну скаргу.

Зважаючи на викладене, з урахування положень ч. 3 ст. 395 КПК України, строк на апеляційне оскарження пропущений не був.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

При вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатніх доказів, що вказують на його вчинення, правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту для третіх осіб, а також розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна, є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження; збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально- правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

При розгляді зазначеного кримінального провадження у відповідності до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» колегія суддів застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.

Положення зазначеної вище норми КПК України узгоджуються зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.

У своїх висновках ЄСПЛ неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога ст. 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: п. 1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п. 2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч.3 ст.170 КПК України встановлено, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.

Частиною 4 ст. 170 КПК України передбачено, що заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх не застосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

Відповідно до ч.ч. 10, 11 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Згідно ч.1 ст.98 КПК України вбачається, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально-протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно матеріалів справи, в провадженні відділення №2 СВ Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області перебувають матеріали кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0001199 від 10.10.2022 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.364 КК України.

22.12.2022 року слідчий відділення №2 СВ Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_7 звернулася до слідчого судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області з клопотанням про накладення арешту на майно.

Згідно клопотання слідчого, 10.10.2022 року до чергової частини відділення поліції №2 Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області надійшли матеріали секретаріату про те, що посадовими особами Татарбунарської ОТГ шляхом зловживання владою або службовим становищем було завдано істотної шкоди охоронюваним законом правам, свободам та інтересам громадян Татарбунарської ОТГ.

10.10.2022 року відомості за вказаним фактом відповідно до положень ст. 214 КПК України внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001199, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 364 КК України.

09.12.2022 року до відділення №2 СВ Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області надійшла заява від ОСОБА_24 щодо вирішення питання стосовно визнання речовим доказом та накладення арешту на майно, а саме тимчасові споруди, що розташовані за адресою: АДРЕСА_18 , площею 10 кв. м та АДРЕСА_19 , площею - 15 кв. м, що відповідно до Рішення №41 від 24.04.2019 Татарбунарської міської ради належать ОСОБА_8 , але перебувають в користуванні у ОСОБА_24

09.12.2022 року до відділення №2 СВ Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області надійшла заява від ОСОБА_25 щодо вирішення питання стосовно визнання речовим доказом та накладення арешту на майно, а саме тимчасову споруду, що розташована за адресою: АДРЕСА_20 , площею 0,0019 га, що відповідно до Рішення №68 від 27.04.2017 Татарбунарської міської ради належить ОСОБА_9 , але перебувають в користуванні у ОСОБА_25

09.11.2022 року до відділення №2 СВ Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області надійшла заява від ОСОБА_10 щодо вирішення питання стосовно визнання речовим доказом та накладення арешту на майно, а саме тимчасову споруду, що розташована за адресою: АДРЕСА_21 , площею 12 кв. м, що відповідно до Витягу із рішення виконавчого комітету№8 від 26.01.2017 Татарбунарської міської ради належить ОСОБА_10 .

09.12.2022 року надійшла заява від ОСОБА_26 щодо вирішення питання стосовно визнання речовим доказом та накладення арешту на майно, а саме тимчасову споруду, що розташована за адресою: АДРЕСА_22 , площею 6,3 кв.м, що відповідно до паспорту прив`язки належить ОСОБА_11 , але перебуває в користуванні у ОСОБА_27 .

09.12.2022 року надійшла заява від ОСОБА_12 щодо вирішення питання стосовно визнання речовим доказом та накладення арешту на майно, а саме тимчасову споруду, що розташована за адресою: АДРЕСА_23 площею 6,3 кв. м, що відповідно до Витягу із рішення виконавчого комітету№8 від 26.01.2017 Татарбунарської міської ради належить ОСОБА_12 .

09.12.2022 року до відділення №2 СВ Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області надійшла заява від ОСОБА_13 щодо вирішення питання стосовно визнання речовим доказом та накладення арешту на майно, а саме тимчасових споруд, що розташовані за адресою: АДРЕСА_24 та АДРЕСА_25 загальною площею 12,6 кв. м, що відповідно до Витягу із рішення виконавчого комітету№8 від 26.01.2017 Татарбунарської міської ради належать ОСОБА_13 .

09.12.2022 року до відділення №2 СВ Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області надійшла заява від ОСОБА_14 щодо вирішення питання стосовно визнання речовим доказом та накладення арешту на майно, а саме тимчасових споруд, що розташовані за адресою: АДРЕСА_26 та АДРЕСА_27 , загальною площею 12 кв. м, що відповідно до Витягу із рішення виконавчого комітету№8 від 26.01.2017 Татарбунарської міської ради належать ОСОБА_14 .

09.11.2022 року до відділення №2 СВ Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області надійшла заява від ОСОБА_15 щодо вирішення питання стосовно визнання речовим доказом та накладення арешту на майно, а саме тимчасову споруду, що розташована за адресою: АДРЕСА_28 , площею 6,2 кв. м, що відповідно до Рішення №49 від 23.03.2017 Татарбунарської міської ради належить ОСОБА_15 .

09.12.2022 року до відділення №2 СВ Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області надійшла заява від ОСОБА_16 щодо вирішення питання стосовно визнання речовим доказом та накладення арешту на майно, а саме тимчасову споруду, що розташована за адресою: АДРЕСА_29 площею 0,0014 га, що відповідно до Рішення №23 від 23.02.2017 Татарбунарської міської ради належить ОСОБА_16 .

09.12.2022 року до відділення №2 СВ Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області надійшла заява від ОСОБА_17 щодо вирішення питання стосовно визнання речовим доказом та накладення арешту на майно, а саме тимчасову споруду, що розташована за адресою: АДРЕСА_30 , площею 6,3 кв. м, що відповідно до Витягу із рішення виконавчого комітету№8 від 26.01.2017 Татарбунарської міської ради належить ОСОБА_17 .

09.12.2022 року до відділення №2 СВ Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області надійшла заява від ОСОБА_18 щодо вирішення питання стосовно визнання речовим доказом та накладення арешту на майно, а саме тимчасову споруду, що розташована за адресою: АДРЕСА_31 , площею 6,3 кв. м, що відповідно до Витягу із рішення виконавчого комітету№8 від 26.01.2017 Татарбунарської міської ради належить ОСОБА_18 .

09.12.2022 року до відділення №2 СВ Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області надійшла заява від ОСОБА_19 щодо вирішення питання стосовно визнання речовим доказом та накладення арешту на майно, а саме тимчасову споруду, що розташована за адресою: АДРЕСА_32 площею 6,3 кв. м, що відповідно до Витягу із рішення виконавчого комітету№8 від 26.01.2017 Татарбунарської міської ради належить ОСОБА_19 .

09.12.2022 року до відділення №2 СВ Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області надійшла заява від ОСОБА_20 щодо вирішення питання стосовно визнання речовим доказом та накладення арешту на майно, а саме тимчасову споруду, що розташована за адресою: АДРЕСА_33 площею 6,3 кв. м, що відповідно до Витягу із рішення виконавчого комітету№8 від 26.01.2017 Татарбунарської міської ради належить ОСОБА_20 .

09.11.2022 року до відділення №2 СВ Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області надійшла заява від ОСОБА_21 щодо вирішення питання стосовно визнання речовим доказом та накладення арешту на майно, а саме тимчасову споруду, що розташована за адресою: АДРЕСА_15 , площею 10 кв. м, що відповідно до Витягу із рішення виконавчого комітету№8 від 26.01.2017 Татарбунарської міської ради належить ОСОБА_21 .

09.12.2022 року до відділення №2 СВ Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області надійшла заява від ОСОБА_22 щодо вирішення питання стосовно визнання речовим доказом та накладення арешту на майно, а саме тимчасову споруду, що розташована за адресою: АДРЕСА_34 , площею 11,5 кв. м, що відповідно до Витягу із рішення виконавчого комітету№8 від 26.01.2017 Татарбунарської міської ради належить ОСОБА_22 .

09.11.2022 року до відділення №2 СВ Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області надійшла заява від ОСОБА_23 щодо вирішення питання стосовно визнання речовим доказом та накладення арешту на майно, а саме тимчасову споруду, що розташована за адресою: АДРЕСА_35 , площею 7,95 кв. м, що відповідно до Рішення №89 від 25.05.2017 Татарбунарської міської ради належить ОСОБА_23 .

Заявниками було надано завірені копії документів, а саме паспорта прив`язки та Рішення Татарбунарської міської ради.

Оскаржуваною ухвалою слідчого судді клопотання слідчого було задоволено та накладено арешт на зазначене в ньому майно.

Постановою слідчого від 17.12.2022 року, майно на яке просить накласти арешт слідчий було визнано речовими доказами у кримінальному провадження.

Як вбачається з клопотання слідчого про арешт майна, ставиться питання про його арешт з метою його належного збереження, як речового доказу, запобігання можливості їх приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження, всебічного, повного і неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження забезпечення можливості проведення відповідних судових експертиз, враховуючи значимість вказаного майна для кримінального провадження та відповідно до ст. 98 КПК України, може містити відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а отже з метою подальшого збереження його як речового доказу.

Зважаючи на те, що відповідно до положень ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення, колегія суддів погоджується із висновками слідчого судді відносно того, що майно на яке просить накласти арешт слідчий, має статус речових доказів.

Безпідставними на переконання колегії суддів, є і посилання апелянта на те, що накладення арешту на майно може перешкодити здійсненню господарської діяльності, а також про те, що слідчим суддею не врахована розумність та співрозмірність обмеження прав третіх осіб, оскільки крім посилання на зазначені обставини, апелянтом не надано жодного належного обґрунтування зазначеного.

Крім того, не гуртуються за матеріалах провадження і доводи апеляційної скарги про те, що клопотання слідчого не відповідає вимогам п. 3 ч. 2 ст. 171 КПК України, а саме до клопотання не долучені документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування, оскільки як вбачається з клопотання слідчого, до нього додані певні матеріали на обґрунтування клопотання, в тому числі і щодо права власності на майно, на яке просив накласти арешт слідчий.

Неспроможними є і посилання апелянта на певні докази, щодо спростування обставин кримінального правопорушення та права власності осіб щодо майна на яке накладено арешт, оскільки зазначені обставини є предметом перевірки під час проведення досудового розслідування за результатами якою і має бути ухвалене відповідне процесуальне рішення по суті.

Крім того, обраний слідчим суддею захід забезпечення кримінального провадження є тимчасовим, обумовлений метою проведення досудового розслідування, а його межі у часі окреслені строками, які регламентуються нормами ст. 219 КПК України. Разом з цим, у подальшому власник майна, або його представник, має право звернутися із клопотанням про скасування арешту в порядку, передбаченому ст. 174 КПК України.

Зважаючи на викладене, апеляційний суд, враховуючи ту обставину, що досудове розслідування вказаного кримінального провадження триває, приходить до висновку про те, що на даному етапі застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна є обґрунтованим.

Будь яких порушень вимог КПК України, при розгляді клопотання слідчого, які б могли вплинути на законність та обґрунтованість, оскаржуваної ухвали слідчого судді чи стати безумовними підставами для її скасування, колегія суддів не вбачає

Зважаючи на викладене апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а підстави для скасування оскаржуваної ухвали слідчого судді відсутні.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу голови Татарбунарської міської ради ОСОБА_6 , залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 23 грудня 2022 року, якою задоволено клопотання слідчого відділення №2 СВ Білгород-Дністровського РВП ОСОБА_7 , в рамках кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0001199 від 10.10.2022 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.364 КК України та накладено арешт на майно, зазначене в клопотанні слідчого від 17.12.2022 року без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_28 ОСОБА_29 ОСОБА_30