Справа№ 953/866/23
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" квітня 2023 р. м.Харків
Київський районний суд м. Харкова у складі:
головуючої судді - ОСОБА_1 ,
за участю: секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, -
17.11.2022, близько 08-00 години, більш точного часу в ході досудового розслідування встановити не представилось можливим, ОСОБА_4 , діючи умисно, керуючись корисливим мотивом, з прямим умислом, направленим на таємне викрадення чужого майна, в умовах воєнного стану введеного в дію відповідно до Закону України «Про правовий режим воєнного стану» від 12.05.2015, введеного в дію Указом Президента України ОСОБА_5 №64/2022 від 24.02.2022 та продовженого Указом Президента України ОСОБА_5 №133/2022 від 14.03.2022, продовженого Указом Президента України ОСОБА_5 №259/2022 від 18.04.2022, продовженого Указом Президента України ОСОБА_5 №341/2022 від 17.05.2022 та продовженого Указом Президента України ОСОБА_5 №5573/2022 від 12.08.2022, продовженого Указом Президента України ОСОБА_5 №757/2022 від 07.11.2022 на всій території України, з метою особистого незаконного збагачення, протиправно та незаконно, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, переконавшись, що за його діями сторонні особи не спостерігають, відчинив пошкоджену деревоволокнисту плиту, якою були зачинені двері, проник в приміщення закладу громадського харчування, що розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , яке належить ОСОБА_6 та яким на підставі договору оренди від 25.06.2021 №25/06 користується ОСОБА_7 .
Після чого, ОСОБА_4 , продовжуючи свою злочинну діяльність, перебуваючи всередині закладу громадського харчування з метою реалізації свого злочинного наміру, направленого на таємне викрадення чужого майна, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та свідомо бажаючи їх настання, перебуваючи в приміщенні вказаного закладу та свідомо бажаючи їх настання, перебуваючи в приміщенні вказаного закладу громадського харчування, таємно викрав належне ОСОБА_8 майно, а саме: циркулярний насос марки «КОЕR», модель КR GRS-25/4-130, вартість якого становить 1786,00 грн.
Заволодівши у такий спосіб майном ОСОБА_8 , ОСОБА_4 обернув викрадене майно на свою користь та розпорядився ним на власний розсуд, а саме відніс за місцем свого мешкання, сховавши на першому поверсі будинку, з метою подальшого продажу, тим самим спричинивши ОСОБА_8 матеріальну шкоду на суму 1786,00 грн.
Своїми умисними діями, які виразилися у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), шляхом проникнення в інше приміщення, вчинена в умовах воєнного стану, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст.185 КК України.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 беззаперечно визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, яке йому інкриміноване, в повному обсязі, щиро розкаявся. Надав суду показання про обставини вчинення ним кримінального правопорушення, а саме зазначив, що він в листопаді 2022, точний час не пам`ятає, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , відчинив пошкоджену дерев`яну плиту, якою були зачинені двері та проник до кіоску, де виявив циркулярний насос, який викрав та покинув приміщення. Викрадений насос він приніс за місцем свого мешкання та сховав на першому поверсі будинку з метою подальшого його продажу. В подальшому, вказаний насос він добровільно видав працівникам поліції.
Приймаючи до уваги послідовність показань обвинуваченого про обставини вчинення кримінального правопорушення, суд вважає ці показання достовірними.
Прокурор та обвинувачений не заперечували щодо розгляду кримінального провадження в порядку ч.3 ст.349 КПК України, наслідки, визначені ст.349 КПК України, зрозумілі.
Потерпілий ОСОБА_8 в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду кримінального провадження був належним чином повідомлений, надав до суду заяву, в якій просив дане провадження розглянути без його участі, проти розгляду справи в порядку ч.3 ст.349 КПК України не заперечує, претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого не має. Просив призначити обвинуваченому покарання не пов`язане з позбавленням волі.
З`ясувавши правильність розуміння обвинуваченим суті пред`явленого обвинувачення, не маючи сумніву у добровільності та істинності його позиції, суд, роз`яснивши учасникам судового провадження зміст ч.3 ст.349 КПК України, за їх згодою визнав недоцільним дослідження доказів фактичних обставин справи, та обмежився допитом обвинуваченого та вивченням матеріалів, що характеризують його особу, оскільки показання обвинуваченого відповідають фактичним обставинам справи і ніким з учасників кримінального провадження не оспорюються. Одночасно учасникам судового провадження роз`яснено, що у такому випадку, вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Таким чином, розглянувши кримінальне провадження в межах пред`явленого ОСОБА_4 обвинувачення, суд дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, а саме у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), шляхом проникнення в інше приміщення, вчинена в умовах воєнного стану.
Судом не встановлено будь-яких обставин для перекваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_4 , а так само обставин, які б виключали злочинність діяння, або були б підставою для звільнення від кримінальної відповідальності.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд керується ст.ст. 50, 65 КК України, якими визначено, що суд призначає покарання в межах, установлених у санкції статті (частини статті) Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним та достатнім для виправлення засудженим та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.
Відповідно до класифікації кримінального правопорушення, визначеної ст.12 КК України, кримінальне правопорушення, вчинене ОСОБА_4 , передбачене ч.4 ст.185 КК України, є тяжким злочином.
Вивченням даних про особу обвинуваченого ОСОБА_4 встановлено, що він має зареєстроване місце проживання, не одружений, на утриманні неповнолітніх чи непрацездатних осіб не має, не є інвалідом, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, раніше не судимий.
Обставиною, що пом`якшують покарання обвинуваченого, відповідно до ст.66 КК України, суд визнає щире каяття, яке полягає у повному визнанні своєї вини обвинуваченим, осуду своїх дій, наявності відчуття жалю за скоєне, розуміння наслідків своїх дій, про що зазначено стороною обвинувачення в ході судового розгляду, виходячи з поведінки обвинуваченого під час досудового розслідування та судового розгляду.
Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_4 , відповідно до ч. 1 ст. 67 КК України, судом не встановлено.
Враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу обвинуваченого ОСОБА_4 , його вік, стан здоров`я та поведінку до вчиненого злочину, характеристику, наявність пом`якшуючих та відсутність обяжуючих покарання обставин, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому покарання у вигляді позбавлення волі в межах санкції ч.4 ст.185 КК України та приходить до висновку про можливість звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням на підставі ч.1 ст.75 КК України з іспитовим строком з покладенням на нього обов`язків, передбачених ч. 1 ст. 76 КК України, оскільки виправлення обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства і відбування покарання, але в умовах контролю за його поведінкою під час іспитового строку.
Саме таке покарання, на думку суду, буде достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 та запобігання вчиненню ним нових злочинів, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 50 КК України стосовно дотримання мети.
Відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України стягнути з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені процесуальні витрати.
Долю речових доказів вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.
Суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, не призначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації (ч. 4 ст. 174 КПК України).
У зв`язку із не застосуванням до обвинуваченого покарання у виді конфіскації майна, а також те, що арештоване майно не підлягає спеціальній конфіскації, суд вважає за необхідне скасувати арешт майна, накладений ухвалою Київського районного суду м.Харкові від 22.11.2022 у справі №953/6593/22 н/п 1-кс/953/4700/22.
Запобіжний захід ОСОБА_4 не обирався.
Керуючись ст. ст. 100, 124, 368, 369, 370, 373, 374, 395 КПК України суд, -
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, та призначити йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.
Відповідно до ст.75 КК України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування покарання звільнити з випробуванням з іспитовим строком 3 (три) роки, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення та виконає покладені на нього судом обов`язки.
Іспитовий строк обчислювати з моменту проголошення вироку, тобто з 12.04.2023.
Згідно п.п.1,2 ч. 1 та п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступні обов`язки: періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти їм про зміну свого місця проживання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Після набрання вироком законної сили речові докази:
Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави процесуальні витрати на залучення експерта при проведенні судової товарознавчої експертизи №594М від 23.11.2022 у розмірі 566 (п"ятсот шістдесят шість) грн. 31 коп.
Скасувати арешт майна, накладений ухвалою Київського районного суду м.Харкові від 22.11.2022 у справі №953/6593/22 н/п 1-кс/953/4700/22.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Копію судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених статтею 394 КПК України, до Харківського апеляційного суду через Київський районний суд м. Харкова протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1