ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/616/23 Справа № 204/1795/23 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2023 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого судді-доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 22 лютого 2023 року про відмову в застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000866 стосовно

ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Кривий Ріг Дніпропетровської області, військовослужбовця в/ч НОМЕР_1 , солдата, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 раніше не судимий,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

за участю:

в режимі відеоконференції:

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_8

підозрюваного ОСОБА_7

В С Т А Н О В И В:

Обставини, встановлені рішенням слідчого судді та короткий зміст оскарженого рішення.

Ухвалою слідчого судді Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 22 лютого 2023 року клопотання старшого слідчого в ОВС відділу розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУНП в Донецькій області ОСОБА_9 , погодженого прокурором ОСОБА_10 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_7 задоволено частково та застосовано до підозрюваного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту цілодобово строком до 22 квітня 2023 року з покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Мотивуючи прийняте рішення, слідчий суддя дійшов висновку про обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, що підтверджується наданими матеріалами кримінального провадження у їх сукупності.

Також, на думку слідчого судді, слідчим та прокурором доведеними є ризики, передбачені п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, що підозрюваний ОСОБА_7 може переховуватись від органу досудового розслідування, слідчого судді або суду, побоюючись можливого покарання за інкримінований йому злочин, а також здійснювати незаконний вплив на свідків у даному кримінальному провадженні, які є співслужбовцями підозрюваного.

В той же час, слідчий суддя вважав, що прокурором не доведено існування інших ризиків, передбачених п. 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, на які посилався слідчий у своєму клопотанні та тієї обставини, що інший, більш м`який запобіжний захід не забезпечить належної процесуальної поведінки підозрюваного, а тому, з урахуванням особи підозрюваного, для запобігання встановленим ризикам вважав достатнім застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту цілодобово за місцем його мешкання.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги і узагальненні доводи особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі прокурор ОСОБА_6 просить ухвалу слідчого судді скасувати у зв`язку з її незаконністю та необґрунтованістю та постановити нову ухвалу, якою клопотання слідчого задовольнити у повному обсязі та застосувати до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб з утриманням на гауптвахті.

В обґрунтування своїх апеляційних вимог посилається на те, що слідчий суддя залишив поза своєю увагою ту обставину, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, що спричинило смерть людини, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до восьми років, а тому підозрюваний, розуміючи тяжкість можливого покарання може переховуватись від органу досудового розслідування, слідчого судді та/або суду.

Крім того, вказує, що поза увагою слідчого судді залишилась й та обставина, що підозрюваний може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а також, маючи доступ до зброї може вчинити інше кримінальне правопорушення проти військовослужбовців або самокалічення, що на думку прокурора свідчить про наявність ризиків, передбачених п. 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Також посилається й на те, що застосований слідчим суддею запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за місцем мешкання підозрюваного ОСОБА_7 в умовах воєнного стану створює механізм ухилення військовослужбовців від проходження військової служби, що може призвести до підірвання військової дисципліни та вчинення іншими військовими кримінальних правопорушень, з метою повернення до сім`ї.

Позиції учасників судового провадження.

Прокурор в судовому засіданні підтримав подану ним апеляційну скаргу і з підстав, зазначених в скарзі, просив її задовольнити, ухвалу слідчого судді скасувати та обрати стосовно ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Підозрюваний та його захисник заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора, посилаючись на її безпідставність і просили залишити її без задоволення, а ухвалу слідчого судді без змін.

Мотиви апеляційного суду.

Заслухавши суддю-доповідача, думки сторін кримінального провадження, перевіривши надані матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд доходить таких висновків.

Відповідно до ч. 3 ст. 176 КПК України слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою.

Згідно з ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Апеляційний суд вважає, що зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону при розгляді клопотання слідчим суддею дотримані в повному обсязі, а доводи прокурора, викладені в судовому засіданні та в апеляційній скарзі щодо незаконності та необґрунтованості ухвали слідчого судді не можуть бути підставою для її скасування.

Висновки слідчого судді, що існують достатньо відомостей та обставин, які дають підстави обґрунтовано підозрювати ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, підтверджуються матеріалами, доданими до клопотання слідчого, визнаються самим підозрюваним, тому такі висновки слідчого судді є обґрунтованими та не оскаржуються в апеляційній скарзі прокурором і з цих підстав не подавала скаргу сторона захисту.

Перевіривши доводи апеляційної скарги прокурора стосовно доведеності ризиків та неможливості їх запобігання, шляхом застосування менш тяжких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Заходи забезпечення кримінального провадження, до яких відносяться і запобіжні заходи, застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження (ч. 1 ст. 131, ст. 132 КПК України).

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Перевіряючи висновки слідчого судді на предмет обґрунтованості ризиків, заявлених слідчим в клопотанні, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками слідчого судді, що прокурором у судовому засіданні доведено наявність ризиків, частиною 1 статті 177 КПК України, а саме, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду ы незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні.

В той же час, колегія суддів не може погодитись з доводами прокурора про наявність ризиків, передбачених п. 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки вони є абстрактними та не підтверджуються жодним доказом.

Наданими матеріалами клопотання, а також прокурором в судовому засіданні в суді першої та апеляційної інстанціях не доведено обставини, передбачені ч. 3 ст. 176, ч. 1 ст. 183 та п. 3 ч. 1 ст. 194 КПК України, а саме, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених ч. 1 ст. 176 КПК України, не може запобігти доведеним під час розгляду ризикам.

Відповідно до матеріалів клопотання ОСОБА_7 , підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, який хоча і відноситься до тяжких злочинів, проте за формою вини є необережним, а саме у формі злочинної недбалості.

Згідно з матеріалами клопотання та тексту повідомлення про підозру ОСОБА_7 , раніше не судимий, є військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації на особливий період, проходить службу на посаді номеру обслуги 1 кулеметного відділення кулеметного взводу військової частини НОМЕР_1 у званні «солдат», одружений, має на утриманні неповнолітню дитину, позитивно характеризується за місцем мешкання. Апеляційним судом також враховано й позицію потерпілої ОСОБА_11 , яка не має будь-яких претензій матеріального та/або морального характеру до підозрюваного ОСОБА_7 ..

Вищевикладені обставини, на переконання суду апеляційної інстанції істотно знижують можливість настання, встановлених ризиків, а також переконують апеляційний суд, що для їх запобігання відсутня потреба у застосуванні виключного запобіжного у вигляді тримання під вартою.

Посилання прокурора на тяжкість кримінального правопорушення, наслідків які настали від його скоєння, а також суворість можливого покарання, враховуються апеляційним судом, проте такі обставини не можуть бути єдиною підставою для застосування тримання під вартою.

Відповідно до ч. 2 ст. 181 КПК України домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Європейський суд з прав людини, зокрема, у справі «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року п. 80 рішення, неодноразово наголошував, що при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів.

Інші доводи апеляційної скарги прокурора не спростовують вищевикладених мотивів слідчого судді та апеляційного суду.

Таким чином, слідчий суддя відповідно до ст. 178 КПК України, належним чином врахував вагомість наявних доказів, які дають підстави обґрунтовано підозрювати ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання його винуватим та дані про його особу, який не переховується від органів досудового слідства, не був затриманий, тому слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку, що підозрюваному необхідно обрати більш м`який запобіжний захід, а саме у вигляді цілодобового домашнього арешту, який також полягає в обмеженні свободи, з покладанням на нього обов`язків відповідно до вимог ст. 194 КПК України.

В той же час, слідчий суддя не врахував в повній мірі, що ОСОБА_7 є військовослужбовцем та особливостями виконання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту військовослужбовцями.

Відповідно до підпункту 13 пункту 116 Розділу ІV Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10 грудня 2008 року № 1153/2008, зарахування військовослужбовців наказами по особовому складу в розпорядження посадових осіб, які мають право призначення на посади, для вирішення питання щодо дальшого їх службового використання допускається в разі: якщо стосовно військовослужбовців застосовано запобіжні заходи кримінального провадження у виді домашнього арешту або тримання під вартою чи за вироком суду застосовані такі покарання, як арешт або тримання в дисциплінарному батальйоні, до скасування чи зміни запобіжного заходу або до винесення судом вироку чи відбування покарання.

Таким чином, військовослужбовці до яких застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, не залишають місце дислокації військової частини у якій проходять службу та не відправляються його відбувати за місцем свого постійного проживання, у зв`язку з чим покладення слідчим суддею обов`язків за ч. 5 ст. 194 КПК України, цілодобово не залишати місце постійного проживання за адресою: АДРЕСА_1 , є помилковим, оскільки на час несення військової служби місцем тимчасового проживання військовослужбовця є військова частина в якій він проходить службу, що в даному випадку є підставою для скасування ухвали слідчого судді.

При цьому, у випадку зарахування військовослужбовця ОСОБА_7 наказом по особовому складу в розпорядження визначеної посадової особи військової частини, це в повній мірі зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного та виконання ним покладених обов`язків.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

Керуючись ст. ст. 181, 183, 193, 194, 405, 407, 419, 422 КПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_6 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 22 лютого 2023 року про відмову в застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою в задоволенні клопотання старшого слідчого в ОВС відділу розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУНП в Донецькій області ОСОБА_9 , погодженого прокурором ОСОБА_10 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_7 відмовити.

Застосувати стосовно підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, без застосування електронного засобу контролю, в межах строку досудового розслідування, тобто до 11 квітня 2023 року включно.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_7 такі обов`язки:

- цілодобово не залишати місце дислокації військової частини НОМЕР_1 в якій він проходить військову службу без дозволу слідчого або прокурора;

- прибувати до слідчого, прокурора та суду за першою вимогою;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну місця служби;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора та командира військової частини НОМЕР_1 .

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

____________________ ____________________ ____________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4