УХВАЛА

20 березня 2023 року

м. Київ

справа № 332/3587/20

провадження № 51-1609ск23

Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 на вирок Заводського районного суду м. Запоріжжя від 21 червня 2021 року та ухвалу Запорізького апеляційного суду від 12 грудня 2022 року щодо ОСОБА_5 ,

Встановлені обставини

За вироком Заводського районного суду м. Запоріжжя від 21 червня 2021 року ОСОБА_5 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК, і призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років з конфіскацією майна.

Запорізький апеляційний суд ухвалою від 12 грудня 2022 року апеляційну скаргу захисника залишив без задоволення, а вирок місцевого суду щодо ОСОБА_5 - без змін.

Вимоги касаційної скарги і доводи особи, яка її подала

У касаційній скарзі захисник, посилаючись на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильне застосування судами попередніх інстанцій закону України про кримінальну відповідальність, просить скасувати вирок районного суду та ухвалу апеляційного суду, а кримінальне провадження щодо ОСОБА_5 закрити.

Мотиви Верховного Суду

Перевіривши відповідність касаційної скарги вимогам ст. 427 КПК, колегія суддів дійшла висновку, що касаційну скаргу подано без додержання вимог зазначеної статті.

Відповідно до пункту 4 ч. 2 ст. 427 КПК касаційна скарга має містити обґрунтування заявлених скаржником вимог, із зазначенням того, у чому саме полягає незаконність чи необґрунтованість судових рішень.

Частиною 1 ст. 438 КПК визначено, що підставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є лише: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК), неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК) чи невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК).

Посилаючись у касаційній скарзі на незаконність судового рішення, особа, котра подає касаційну скаргу, має вказати на конкретні порушення закону, що є підставами для скасування або зміни судового рішення, які, на її думку, були допущені судами при винесенні судових рішень, навести конкретні аргументи на обґрунтування кожної позиції.

Водночас слід ураховувати, що відповідно до ст. 433 КПК суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Як видно з поданої захисником скарги, останній, посилається на істотні порушення вимог кримінального закону та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, що були допущені судами першої та апеляційної інстанції, однак не наводить обґрунтування незаконності оскаржуваних судових рішень відповідно до вимог статей 412, 413 КПК.

Крім того, захисник у касаційній скарзі не наводить конкретних доводів стосовно необхідності, на його думку, закриття кримінального провадження у зв`язку з недоведеністю винуватості особи в судах відповідно до пред`явленого обвинувачення за ч. 2 ст. 307 КК з посиланням на конкретні положення процесуального та матеріального права. Натомість захисник наголошує на неповноті судового розгляду та на невідповідності висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження, просить дати доказам іншу оцінку, ніж ту, яку дали суди обох інстанцій, що в силу статей 433, 438 КПК не відноситься до підстав для скасування або зміни судових рішень судом касаційної інстанції та виходить за межі його перегляду.

Також, захисник не зазначив, чи заявляла сторона захисту в суді апеляційної інстанції клопотання, яке всупереч вимогам ч. 3 ст. 404 КПК апеляційний суд безпідставно не задовольнив та у дослідженні яких обставин, установлених під час кримінального провадження і досліджених судом першої інстанції не повністю або з порушеннями (у чому полягає неповнота і порушення) відмовив.

Також захисник не вказав, яких конкретно доводів, наведених в апеляційній скарзі сторони захисту, усупереч ст. 419 цього Кодексу апеляційний суд узагалі не дослідив, не перевірив та не оцінив, унаслідок чого визнав їх необґрунтованими.

Крім того, в касаційній скарзі захисник не зазначив чи бажає брати участь у касаційному розгляді кримінального провадження, як це передбачено ч. 3 ст. 427 КПК.

Усупереч ч. 6 ст. 427 КПК до касаційної скарги не додано її копій із додатками в кількості, необхідній для надіслання сторонам кримінального провадження й усім учасникам судового провадження.

Вказані недоліки касаційної скарги перешкоджають вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.

З огляду на викладене, оскільки подана захисником скарга не відповідає вимогам ст. 427 КПК, Верховний Суд вважає за необхідне на підставі ч. 1 ст. 429 КПК залишити її без руху та встановити строк, необхідний для усунення допущених недоліків.

Керуючись ч. 1 ст. 429 КПК, Суд

постановив:

Залишити без руху касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 на вирок Заводського районного суду м. Запоріжжя від 21 червня 2021 року та ухвалу Запорізького апеляційного суду від 12 грудня 2022 року щодо ОСОБА_5 та встановити строк для усунення недоліків - десять днів із дня отримання копії ухвали.

У разі не усунення недоліків скарги в установлений строк, вона буде повернута.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3