Справа № 455/1591/22
Провадження № 1-кс/455/406/2022
У Х В А Л А
15 листопада 2022 року м. Старий Самбір

Слідчий суддя Старосамбірського районного суду Львівської області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань клопотання прокурора Старосамбірського відділу Самбірської окружної прокуратури Львівської області ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному проваджені №0000557 від 11.11.2022 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого статтею 290 КК України,

ВСТАНОВИВ:
11.11.2022 прокурор Старосамбірського відділу Самбірської окружної прокуратури Львівської області ОСОБА_3 звернувся до суду із зазначеним клопотанням про арешт майна в рамках кримінального провадження №0000557, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 11.11.2022, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого статтею 290 КК України.

В обґрунтування поданого клопотання посилається на те, що 10.11.2022 в ВП №1 Самбірського РВП ГУНП у Львівській області надійшло повідомлення від працівників прикордонної служби «Смільниця» про те, що 10.11.2022 близько 18:30 год., під час перетину кордону України в Республіку Польща було виявлено розбіжності номера кузова, який зазначений на автомобілі та у свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу «АЗЛК 2140» д.н.з НОМЕР_1 , червоного кольору під керуванням громадянина України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 .

В період часу з 19:42 год. по 19:55 год. 10.11.2022 за адресою: с. Терло Самбірського району Львівської області, під час проведення огляду місця події виявлено та вилучено свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , виданого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , АДРЕСА_2 , транспортний засіб «АЗЛК 2140» червоного кольору з реєстраційним номерним знаком НОМЕР_1 , ключ до автомобіля марки «АЗЛК 2140».

10.11.2022 автомобіль марки «АЗЛК 2140» червоного кольору з реєстраційним номерним знаком НОМЕР_1 , № кузова: НОМЕР_3 , доставлено на територію ВП №1 Самбірського РВП ГУНП у Львівській області, що за адресою: м. Старий Самбір, вул. Л. Галицького, 41 Львівської області.

З пояснень, наданих ОСОБА_4 , встановлено, що відповідно до Довіреності ВЕ № 350150 ОСОБА_5 , жительки АДРЕСА_2 , він є представником при розпорядженні від її імені транспортним засобом марки АЗЛК-2140, 1987 року випуску, червоного кольору, двигун (шасі, кузов) № НОМЕР_4 , легковий седан, належним йому на підставі свідоцтва про транспортний засіб серії НОМЕР_5 . Даний транспортний засіб придбав в 2006 році та керував ним по сьогоднішній день. 10.11.2022 керуючи автомобілем, рухався в Республіку Польща, однак при перевірці транспортного засобу працівниками прикордонної служби було виявлено що номер шасі на авто НОМЕР_6 , а в свідоцтві на вказаний транспортний засіб НОМЕР_7 , тобто розбіжність в одній цифрі. Також зазначив, що за час користування цим автомобілем ніколи не перевіряв чи відповідає номер шасі на авто номеру вказаному у свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу. Зазначив, що жодних робіт для зміни номера кузова він не виконував. На його думку це помилка працівника, який видавав свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу.

Постановою дізнавача СД ВП №1 Самбірського РВП ГУНП у Львівській області від 11.11.2022 легковий автомобіль марки «АЗЛК 2140» червоного кольору з реєстраційним номерним знаком НОМЕР_1 , № кузова: НОМЕР_3 ; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , видане ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , АДРЕСА_2 ; ключ від автомобіля, визнано речовими доказами у кримінальному провадженні №0000557 від 11.11.2022.

Тому, з метою тимчасового позбавлення можливості приховувати, пошкоджувати, знищувати, відчужувати чи використовувати будь-яким чином вилучене майно, яке є речовим доказом у кримінальному провадженні, та може бути доказом кримінального правопорушення, унеможливлення настання наслідків, які можуть перешкодити досягненню мети кримінального провадження, а також проведення судових експертиз, необхідним є накладення на нього арешту.

Враховуючи вищенаведене, з метою запобігання можливості приховування, пошкодження, знищення, відчуження та використання речових доказів у кримінальному провадженні, оскільки такі мають істотне значення для встановлення важливих обставин вчиненого кримінального правопорушення, за для забезпечення можливості встановлення всіх обставин події, збереження речових доказів, проведення в подальшому необхідних судових експертиз, прокурор просить накласти арешт на легковий автомобіль марки «АЗЛК 2140» червоного кольору з реєстраційним номерним знаком НОМЕР_1 , № кузова: НОМЕР_3 , власником якого згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 є ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , АДРЕСА_2 , користувачем якого являється ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , житель АДРЕСА_1 ; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 ; ключ від автомобіля «АЗЛК 2140», шляхом заборони права його власника та користувача на відчуження та користування вказаним автомобілем.

В судове засідання прокурор ОСОБА_3 не з`явився, проте у поданому клопотанні просив розглядати таке без його участі та без застосування технічних засобів фіксації.

Користувач майна ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився, належним чином повідомлявся про час і місце судового засідання, про причини неявки суду не повідомив.

У відповідності до положень частини 1 статті 26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

Згідно до вимог частини 1 статті 172 КПК України неприбуття вказаних осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання, тому вважаю за можливе розглянути таке за їх відсутності.

Зважаючи на ці положення закону та враховуючи принцип диспозитивності, слідчий суддя визнав можливим прийняти рішення по суті клопотання у відсутність осіб, які не з`явилися, оскільки їх не прибуття не перешкоджає розгляду клопотання на підставі наданих документів.

Фіксування процесуальної дії за допомогою технічних засобів під час розгляду питання слідчим суддею не здійснюється, що відповідає положенням частини четвертої статті 107 КПК України.

Слідчий суддя, вивчивши клопотання та додані до нього матеріали, якими прокурор обґрунтовує доводи клопотання, приходить до таких висновків.

Так, із витягу із кримінального провадження №0000557, у рамках якого було подано клопотання, відомо, що 10.11.2022 в ВП №1 Самбірського РВП ГУНП у Львівській області надійшло повідомлення від працівників прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 » про те, що 10.11.2022 близько 18:30 год., під час перетину кордону України в Республіку Польща було виявлено неспівпадіння номера кузова а/м Москвич д.н.з НОМЕР_1 червоного кольору, під керуванням громадянина України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІТС ІПНПУ 4022 від 10.11.2022.

11.11.2022 до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено відомості про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого статтею 290 КК України. Орган досудового розслідування по даному кримінальному провадженні Сектор дізнання ВП №1 Самбірського РВП ГУ НП у Львівській області, прокурорами, які здійснюють процесуальне керівництво є ОСОБА_3 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 .

Постановою дізнавача сектору дізнання ВП №1 Самбірського РВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_8 від 11.11.2022 легковий автомобіль марки «АЗЛК 2140» червоного кольору з реєстраційним номерним знаком НОМЕР_1 , № кузова: НОМЕР_3 ; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , видане ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , АДРЕСА_2 ; ключ від автомобіля, визнані речовими доказами у кримінальному провадженні №0000557 від 11.11.2022.

Стаття 131 КПК України визначає, що заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Заходами забезпечення кримінального провадження є, зокрема, арешт майна.

Відповідно до частини 1 статті 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Пунктом 1 частини 2 статті 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою, зокрема, забезпечення збереження речових доказів.

Згідно частини 3 статті 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до частини 1 статті 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Частиною 10 статті 170 КПК України передбачено, що арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів. Відповідно до частини 11 статті 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Відповідно до частини 2 статті 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 31) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Проаналізувавши матеріали поданого клопотання, слідчий суддя вважає, що вищевказане майно, на яке прокурор просить накласти арешт, відповідає критеріям речового доказу, зазначеним у статті 98 КПК України, оскільки є достатні підстави вважати, що дане майно зберегло на собі сліди кримінального правопорушення або містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження. А тому, з урахуванням можливості використання зазначеного майна як доказу у кримінальному провадженні та відповідно до вищезазначених положень КПК України, вважаю, що є всі правові підстави для накладення арешту на вказане у клопотанні майно, шляхом заборони права його власника та користувача на відчуження та користування вказаними предметами, а відтак клопотання прокурора підлягає до задоволення в повному обсязі.

При цьому, оцінюючи представлені по справі докази, слідчим суддею не встановлено, що даний захід кримінального провадження несе в собі надмірний тягар для володільця майна, на цей час у кримінальному провадженні триває досудове розслідування, арешт необхідний з метою забезпечення збереження речових доказів, а відсутність заборони користування даним предметом на даній стадії кримінального провадження може негативно вплинути на хід досудового розслідування.

Слід роз`яснити, що згідно положень статті 174 КПК України арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Керуючись статтями 107, 131, 132, 170-173, 175, 309, 369, 376 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:
Клопотання прокурора Старосамбірського відділу Самбірської окружної прокуратури Львівської області ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному проваджені №0000557 від 11.11.2022 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого статтею 290 КК України, задовольнити повністю.

Накласти арешт на: легковий автомобіль марки «АЗЛК 2140» червоного кольору з реєстраційним номерним знаком НОМЕР_1 , № кузова: НОМЕР_3 , власником якого згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 є ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , АДРЕСА_2 , користувачем якого являється ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , житель АДРЕСА_1 , який зберігається на території відділення поліції №1 Самбірського РВП ГУНП у Львівській області за адресою: м. Старий Самбір, вул. Л. Галицького, 41 Львівської області; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 та ключ від автомобіля «АЗЛК 2140», які зберігаються при матеріалах кримінального провадження; шляхом заборони права його власника та користувача на відчуження та користування вказаним автомобілем.

Звернути увагу прокурора, який здійснює процесуальне керівництво досудовим розслідуванням та/або особи, на зберігання якій передано майно, на необхідність забезпечення належних умов зберігання речових доказів.

Роз`яснити, що згідно частини 4 статті 100 КПК України у разі втрати чи знищення стороною кримінального провадження наданого їй речового доказу вона зобов`язана повернути володільцю таку саму річ або відшкодувати її вартість.

Ухвала про арешт майна виконується негайно прокурором.

Виконання ухвали покласти на прокурора Старосамбірського відділу Самбірської окружної прокуратури Львівської області ОСОБА_3 .

На ухвалу слідчого судді може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1