У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2022 року м. Київ

Слідчий суддя Подільського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , представника власників майна ОСОБА_3 , розглянувши склопотання представника власників майна фізичних осіб-підприємців ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , - ОСОБА_3 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні №0000202 від 02.09.2021,

В С Т А Н О В И В :

До Подільського районного суду м. Києва надійшла скарга представника власників майна ОСОБА_3 на постанови керівника Подільської окружної прокуратури м. Києва від 09.05.2022 про накладення арешту на грошові кошти, які належать фізичним особам-підприємцям ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , що перебувають на банківських рахунках чи на зберіганні у банках.

В обґрунтування скарги представник власників майна зазначив, що Подільською окружною прокуратурою м. Києва здійснюється процесуальне керівництво досудовим розслідуванням у кримінальному провадженні №0000202 від 02.09.2021за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 190, ч. 2 ст. 203-2, ч. 4 ст. 111-1 КК України.

В межах вказаного кримінального провадження 09.05.2022 керівником Подільської окружної прокуратури м. Києва з посиланням на положення п. 2 ч. 1 ст. 615 КПК України винесено постанову, якою накладено арешт на майно, зокрема грошові кошти фізичних-осіб підприємців на банківських рахунках. Вказуєсумнівність законних підстав винесення такої постанови в цілому, оскільки станом на момент її підписання прокурором, існувала об`єктивна можливість виконання слідчим суддею відповідних повноважень, оскільки територіальна підсудність Подільського районного суду м. Києва не змінювалась, а бойові дії на території м. Києва на той час вже не велись. Крім того, вважає, що у кримінальному провадженні відсутня подія та ознаки складів кримінальних правопорушень, а також обґрунтування значення арештованого майна як речових доказів, відсутні посилання на обставини, які доводять що арештоване майно є об`єктом кримінально-протиправних дій, набуте кримінально-протиправним шляхом або отримане внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Також зауважує, що арешт є неспівмірним із цілями досудового розслідування. Враховуючи викладені обставини, просить суд рішення прокурора про арешт майна скасувати у повному обсязі, оскільки таке винесене із низкою істотних порушень кримінально процесуального законодавства.

У судовому засіданні представник власника майна клопотання підтримав з підстав, у ньому наведених, та просив задовольнити у повному обсязі.

Прокурор в судове засідання повторно не з`явився, будучи належним чином повідомленим про дату та час судового засідання, що не перешкоджає проведенню судового розгляду без його участі.

Дослідивши матеріали клопотання та долучених до нього документів, заслухавши представника власників майна, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Відповідно до положень ч. 1 та 2 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Відтак, КПК України надає слідчому судді вичерпний перелік повноважень при розгляді питання про скасування арешту майна, в частині перевірки підстав щодо наявності чи відсутності потреби в подальшому застосуванні заходу забезпечення кримінального провадження, а також підстав щодо обґрунтованості вжиття такого заходу.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів. У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Отже, майно, яке має одну або декілька ознак, наведених у ст. 98 КПК України, може набути статусу речового доказу за рішенням слідчого, прокурора, яке відповідно до вимог ч. 3 ст. 110 КПК України приймається у формі постанови.

Відповідно до ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Як встановлено слідчим суддею, Подільською окружною прокуратурою м. Києва здійснюється процесуальне керівництво досудовим розслідуванням у кримінальному провадженні №0000202 від 02.09.2021за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 190, ч. 2 ст. 203-2, ч. 4 ст. 111-1 КК України..

В межах вказаного кримінального провадження постановами керівника Подільської окружної прокуратури м. Києва від 09.05.2022 з посиланням на положення п. 2 ч. 1 ст. 615 КПК України, накладено арешт на грошові кошти, які належать фізичним особам-підприємцям ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , та перебувають на банківських рахунках чи на зберіганні у банках.

Арешт на майно обґрунтовано необхідністю забезпечення збереження речових доказів, а також для запобігання втрати активів.

При цьому, слідчий суддя не вважає достатньо обґрунтованими доводи клопотання про те, що на даний час відпала потреба в подальшому арешті майна, оскільки не доведено у повній мірі підстав для його скасування та необґрунтованості накладеного арешту, а тому такий арешт відповідає цілям подальшого безперешкодного та своєчасного проведення досудового розслідування.

Відповідно до ст. 2 КПК України, завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до практики Європейського суду, для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинно бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатись між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи. (Рішення у справі "АГОСЬ" проти Сполученого Королівства" від 24 жовтня 1986 року, серія А.№108, п.52).

З урахуванням досліджених обставин, слідчий суддя дійшов висновку, щодо саме такий ступінь втручання у права та свободи особи у цьому кримінальному провадженні на даному етапі виправдовує потреби досудового розслідування та є спів мірним із його цілями.

Таким чином, враховуючи те, вищезазначене майно є речовим доказом в кримінальному провадженні, відсутні підстави для визнання накладеного арешту таким, в якому відпала потреба, а тому з урахуванням загальних засад кримінального провадження, з метою забезпечення ефективності досудового розслідування, в задоволенні клопотання слід відмовити.

Керуючись ст. 170, 174, 309 КПК, слідчий суддя,-

П О С Т А Н О В И В :

У задоволенні клопотання представника власників майна ОСОБА_3 , - про скасування арешту майна, накладеного постановами керівника Подільської окружної прокуратури міста Києва від 09.05.2022, зокрема на грошові кошти, що знаходяться на рахунках фізичних осіб-підприємців ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1