Справа № 353/1090/22
Провадження № 1-кп/353/32/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 березня 2023 рокум.Тлумач

Тлумацький районний суд Івано-Франківської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3

прокурора ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Тлумач кримінальне провадження №0000125, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 07.11.2022 року, про обвинуваченняОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця і зареєстрованого у АДРЕСА_1 , жителя та зареєстрованого як внутрішньо переміщена особа за адресою: АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, неодруженого, непрацюючого, депутатом не обирався, раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_5 вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку) в умовах воєнного стану.

Вказане кримінальне правопорушення вчинено за наступних обставин.

ОСОБА_5 20.10.2022 року у післяобідній час, перебуваючи за місцем проживання в кімнаті № НОМЕР_1 гуртожитку коледжу Львівського національного аграрного університету, за адресою: АДРЕСА_3 , вирішив зайти у гості до свого знайомого ОСОБА_6 , який проживає кімнаті № 38 вищевказаного гуртожитку, після чого вони почали спільно розпивати алкогольні напої.

21.10.2022 року близько 02 год 30 хв, після розпивання алкогольних напоїв, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 пішли до приміщення кухні гуртожитку, що знаходилося на одному поверсі через 4 кімнати від кімнати ОСОБА_6 .

Цього ж дня, перебуваючи в приміщенні кухні, близько 05 год 00 хв ОСОБА_5 , побачивши на тумбочці мобільний телефон марки «Моторола» моделі ХТ 2053-6, який належав ОСОБА_7 , звернувши увагу, що ОСОБА_6 вийшов в туалет, взяв його до рук та оглянув.

У цей час у ОСОБА_5 виник умисел на таємне викрадення вищевказаного мобільного телефону марки «Моторола» моделі ХТ 2053-6.

Реалізовуючи свій злочинний умисел на викрадення мобільного телефону, діючи умисно, в умовах воєнного стану, з корисливих спонукань та з метою особистого збагачення, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, шляхом вільного доступу, користуючись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, оскільки в цей час ОСОБА_6 вийшов із приміщення кухні, ОСОБА_5 витягнув із телефона сім картку оператора мобільного зв`язку ПрАТ «ВФ Україна» та таємно викрав мобільний телефон марки «Моторола», моделі ХТ 2053-6, ІМЕІ 1: НОМЕР_2 , бувший у вжитку, вартістю 2565 гривень та сім-картку оператора мобільного зв`язку ПрАТ «ВФ Україна» № НОМЕР_3 , вартістю 150 гривень, яку у подальшому викинув у сміттєвий контейнер, без грошових коштів на рахунку.

У подальшому ОСОБА_5 з викраденим майном покинув місце вчинення злочину та розпорядився ним на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_7 матеріальної шкоди на загальну суму 2715 гривень.

Таким чином, своїми умисними діями ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжку) в умовах воєнного стану.

Судовий розгляд проведено в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта згідно з вимогами ст. 337 КПК України.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, визнав повністю, підтвердив обставини вчиненого ним кримінального правопорушення відповідно до викладеного та за обставин, наведених у обвинувальному акті та надав показання про те, що він дійсно20.10.2022 року перебуваючи за місцем проживання в кімнаті № НОМЕР_1 гуртожитку коледжу Львівського національного аграрного університету, вирішив зайти у гості до свого знайомого ОСОБА_6 , який проживає кімнаті № 38 даного гуртожитку, після чого вони почали спільно розпивати алкогольні напої. Десь о 02 год ночі вони пішли на кухню гуртожитку та під ранок, побачивши на тумбочці мобільний телефон марки «Моторола», який належав ОСОБА_7 , звернувши увагу, що ОСОБА_6 вийшов в туалет, взяв його до рук та оглянув. У подальшому, витягнув з телефону сім карту і її викинув, а телефон забрав собі. У вчиненому розкаюється, попросив вибачення у потерпілого і купив йому новий мобільний телефон та просив його суворо не карати.

Прокурор просив визнати обвинуваченого винуватим у вчиненні інкримінованого діяння та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років із застосуванням ст.75 КК України строком на 1 рік та покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Потерпілий ОСОБА_7 у судове засідання не з`явився. Від нього надійшла заява, у якій він просив судовий розгляд даного кримінального провадження розглядати без його участі, будь-яких претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого не має та суворо ОСОБА_5 не карати.

У відповідності до положень ч. 1 ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення правопорушення), винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_5 в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового розслідування кримінального правопорушення при обставинах, викладених у обвинувальному акті, та беручи до уваги, що прокурор також не оспорював фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності та істинності його позиції, роз`яснивши їм положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.

Таким чином, суд, враховуючи викладене, заслухавши учасників судового засідання та оцінюючи надані сторонами кримінального провадження докази, кожен з точки зору належності, допустимості, достовірності, а їх сукупність - з точки зору достатності та взаємозв`язку, приходить до висновку про доведеність винуватості ОСОБА_5 у діях, які виразились у таємному викраденні чужого майна в умовах воєнного стану у потерпілого ОСОБА_7 та кваліфікує його дії за ч.4 ст. 185КК України.

Згідно ст. 12 КК України кримінальне правопорушення, вчинене обвинуваченим і передбачене ч. 4 ст. 185 КК України, класифікується як тяжкий злочин.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 у порядку п. 1,2 ч. 1 ст. 66 КК України є щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, добровільне відшкодування завданого збитку.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 відповідно до ст. 67 КК України не встановлено.

Згідно статті 50 КК України встановлено, що «покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами», а згідно статті 65 КК України встановлено, що «особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень».

Виходячи з вищенаведеного, обираючи вид та міру покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , виходячи з принципу індивідуалізації покарання, суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним кримінального правопорушення та його особу, а саме те, що останній раніше не судимий, а також те, він є молодий за віком, має місце проживання та реєстрації, а також місце реєстрації як внутрішньо переміщеної особи, на обліку у лікаря психіатра не перебуває, позитивно характеризується, а також обставини, що пом`якшують покарання, а саме: щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, добровільне відшкодування завданого збитку, думку потерпілого, який не наполягав на суворому покаранні обвинуваченого та просив його суворо не карати і не має до нього будь-яких претензій та відсутність обтяжуючих обставин, суд вважає дані обставини такими, що дають підстави призначити обвинуваченому покарання передбачене у межах санкції ч. 4 ст. 185 КК України із застосуванням статті 75 КК України та покладенням частини обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд також бере до уваги і стан здоров`я останнього, а саме те, що обвинувачений перебуває на лікуванні з приводу інфекційного захворювання легень у Івано-Франківському обласному фтизіопульмонологічному центрі та потребує введення щоденних препаратівпарентеральним методом, що підтверджується довідкою Івано-Франківського обласного фтизіопульмонологічного центру від 24.02.2023 року №199/01-19.

Саме таке покарання, на думку суду, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.

Питання про речові докази суд вирішує в порядку ч. 9 ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати за проведення судової експертизи, відповідно до ч.2 ст. 124 КПК України, слід стягнути з обвинуваченого на користь держави.

Підстав для обрання запобіжного заходу ОСОБА_5 судом не встановлено

Керуючись ст. 368-371, 373, 374, 376 КПК України, суд

у х в а л и в :

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного судом покарання з випробуванням, з іспитовим строком на 1 (один) рік.

На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_5 обов`язок:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

-не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Цивільний позов не заявлявся.

Речові докази по даному кримінальному провадженню, а саме:

- мобільний телефон марки «Моторола ХТ 2053-6» 2/32 GB IMEI: НОМЕР_2 в пластиковому корпусі сірого кольору, без SIM картки оператора мобільного зв`язку, який зберігається в камері зберігання речових доказів ВП № 5 (м.Тлумач) Івано-Франківського РУП ГУНП в Івано-Франківській області повернути потерпілому ОСОБА_7 .

Судові витрати за проведення експертизи в кримінальному провадженні у розмірі 755 (сімсот п`ятдесят п`ять) грн 12 коп стягнути з ОСОБА_5 на користь держави.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

З інших підстав вирок може бути оскаржений до Івано-Франківського апеляційного суду через Тлумацький районний суд Івано-Франківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Учасникам судового провадження, які не були присутні в судовому засіданні, надіслати копію даного вироку суду не пізніше наступного дня після його ухвалення.

ГоловуючийОСОБА_8 МОТРУК