печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 січня 2023 року Печерський районний суд м. Києва у складі:

головуючої судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_5

обвинувачених ОСОБА_6 ( ОСОБА_7 ),

ОСОБА_8 ( ОСОБА_9 )

перекладача ОСОБА_10

розглянувши у судовому засіданні у кримінальному провадженні № 0000120, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 06.09.2021, за обвинуваченням ОСОБА_6 ( ОСОБА_7 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_8 ( ОСОБА_9 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України, питання доцільності подальшого тримання обвинувачених під вартою, -

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Печерського районного суду м. Києва на розгляді під головуванням суді ОСОБА_1 перебуває вказане кримінальне провадження.

До обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_8 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави, який ухвалою суду від 23.11.2022 продовжено до 21.01.2023 включно.

Прокурор у судовому засіданні заявив клопотання про продовження тримання обвинувачений ОСОБА_11 та ОСОБА_12 під вартою, на строк 60 діб, Обґрунтовуючи клопотання, прокурор зазначає, що наразі судом досліджені матеріали (письмові докази, показання свідків, речові докази), що дає підстави обвинувачувати ОСОБА_6 та ОСОБА_13 у вчиненні інкримінованих їм кримінальних правопорушеннях. Так, зокрема, наразі вбачається ризик переховування від суду, оскільки останні обвинувачуються у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який передбачене покарання у вигляді позбавлення волі від 9 до 12 років з конфіскацією майна. Окрім того, обвинувачені є громадянами іншої держави (Республіка Туреччина), не мають міцних соціальних зв?язків в Україні. Ризик вчинити інше кримінальне правопорушення вбачається з огляду на те, що обвинувачені легального джерела доходу не мають, що вказує, що останні, перебуваючи на волі, можуть продовжити злочинну діяльність. Таким чином, прокурор просить клопотання задовольнити. Окрім того, прокурор долучив письмові клопотання про продовження тримання обвинувачених під вартою.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_12 - адвокат ОСОБА_5 заперечував проти задоволення клопотання прокурора. Так, зазначив, що прокурор зазначає про наявність одних і тих самих ризиків, які є лише припущенням прокурора, окрім того, наразі усі свідки допитані, ОСОБА_8 не володіє українською та російською мовами, всі паспорти здані, чим спростовується ризик виїхати за межі України. Також у матеріалах провадження наявна копія договору оренди житла, тим самим захисник просив відмовити у задоволенні клопотання прокурора та застосувати до обвинуваченого запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, у разі задоволення клопотання прокурора адвокат просив визначити розмір застави. Також до матеріалів справи долучені письмові заперечення на клопотання прокурора.

Обвинувачений ОСОБА_8 підтримав думку свого захисника.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_4 заперечив проти задоволення клопотання прокурора. Так, зазначив, що ризики мають бути підтверджені допустимими доказами. Окрім того, ризик переховування обґрунтовується виключно тяжкістю вчиненого кримінального правопорушення, що суперечить практиці ЄСПЛ. Також у обвинуваченого ОСОБА_11 погіршилося здоров?я, в умовах СІЗО належну медичну допомогу не надають (в підтвердження чого надав відповідні документи). Окрім того, ОСОБА_6 винаймає житло відповідно до договору оренди, таким чином адвокат просив застосувати до ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, за адресою: АДРЕСА_1 , у разі задоволення клопотання прокурора, просив визначити помірний розмір застави. Також до матеріалів справи долучені письмові заперечення на клопотання прокурора.

Обвинувачений ОСОБА_6 підтримав думку свого захисника та додатково наголосив на незадовільному стані здоров?я.

Заслухавши думку учасників провадження, додатково дослідивши наявні матеріали кримінального провадження, суд надходить наступного висновку.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Вирішуючи питання щодо доцільності продовження ОСОБА_15 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд виходить із наступного.

ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, покарання за який передбачено у вигляді позбавлення волі на строк від 9 до 12 років з конфіскацією майна. Згідно обвинувачення, злочинна діяльність, в якій приймав участь ОСОБА_8 , була триваючою, включала в себе комунікацію з метою її вчинення декількох осіб (повний склад яких наразі не встановлено), та направлена на переміщення через митний кордон України з приховуванням від митного контролю наркотичних засобів (кокаїну), в особливо великих розмірах, з метою подальшого його збуту в країни Європейського Союзу. Обвинувачений є громадянином Туреччини та має постійне місце проживання на її території, в Україні не має постійного місця проживання, роботи, соціальних зв`язків. Вказане у своїй сукупності підтверджує існування ризику переховування обвинуваченого від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності, оскільки будь-які стримуючі фактори від цього відсутні, і укладення договору оренди житла не може розцінюватись як такий стримуючий фактор. Також обвинувачений може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, зокрема не з`являючись під різними приводами в судові засідання.

Окрім того, суд враховує практику ЄСПЛ, зокрема рішення по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993, де Європейський суд з прав людини зазначив, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилятись від слідства.

З огляду на конкретний характер інкримінованої протиправної діяльності, того, що до неї залучено ще і інших осіб, які на даний час не встановлені, відсутності у обвинуваченого легального джерела доходів, суд вважає ймовірним ризик продовження протиправної діяльності з метою отримання прибутку.

Окрім того, при вирішення клопотання прокурора суд враховує, що наразі у кримінальному провадженні усі свідки допитані, письмові та речові докази дослідженні, проте вказане не спростовує вище встановлених ризиків у сукупності.

У зв`язку з вказаним суд вважає що контроль за процесуальною поведінкою обвинуваченого шляхом застосування будь-якого іншого, більш м`якого запобіжного заходу - неможливий, а тому наявні підстави для подальшого тримання ОСОБА_12 під вартою.

Суд враховує також положення ст. ст. 182, 183 КПК України та вважає, що з урахуванням характеру інкримінованого злочину, який є особливо тяжким злочином у сфері обігу наркотичних засобів, відсутні підстави для визначення ОСОБА_15 розміру застави.

Вирішуючи питання щодо доцільності продовження ОСОБА_16 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд виходить із наступного.

ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, покарання за який передбачено у вигляді позбавлення волі на строк від 9 до 12 років з конфіскацією майна. Згідно обвинувачення, злочинна діяльність, в якій приймав участь ОСОБА_6 , була триваючою, включала в себе комунікацію з метою її вчинення декількох осіб (повний склад яких наразі не встановлено), та направлена на переміщення через митний кордон України з приховуванням від митного контролю наркотичних засобів (кокаїну), в особливо великих розмірах, з метою подальшого його збуту в країни Європейського Союзу. Обвинувачений є громадянином Туреччини та має постійне місце проживання на її території, в Україні не має постійного місця проживання, роботи, соціальних зв`язків. Вказане у своїй сукупності підтверджує існування ризику переховування обвинуваченого від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності, оскільки будь-які стримуючі фактори від цього відсутні, і укладення договору оренди житла не може розцінюватись як такий стримуючий фактор. Також обвинувачений може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, зокрема не з`являючись під різними приводами в судові засідання.

Окрім того, суд враховує практику ЄСПЛ, зокрема рішення по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993, де Європейський суд з прав людини зазначив, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилятись від слідства.

З огляду на конкретний характер інкримінованої протиправної діяльності, того, що до неї залучено ще і інших осіб, які на даний час не встановлені, відсутності у обвинуваченого легального джерела доходів, суд вважає ймовірним ризик продовження протиправної діяльності з метою отримання прибутку.

Окрім того, при вирішення клопотання прокурора суд враховує, що наразі у кримінальному провадженні усі свідки допитані, письмові та речові докази дослідженні, проте вказане не спростовує вище встановлених ризиків у сукупності.

У зв`язку з вказаним суд вважає що контроль за процесуальною поведінкою обвинуваченого шляхом застосування будь-якого іншого, більш м`якого запобіжного заходу - неможливий, а тому наявні підстави для подальшого тримання ОСОБА_6 під вартою.

Суд враховує також положення ст. ст. 182, 183 КПК України та вважає, що з урахуванням характеру інкримінованого злочину, який є особливо тяжким злочином у сфері обігу наркотичних засобів, відсутні підстави для визначення ОСОБА_6 розміру застави.

Окрім того, суд приймає до уваги посилання обвинуваченого на стан здоров?я та надану у судовому засіданні копію відповіді завідувача Київської міської медичної частини ОСОБА_17 від 02.12.2022 № 1272КММЧ/КИ-22 на адвокатський запит адвоката ОСОБА_4 .. Так, зазначено, що ОСОБА_6 . 29.11.2022 консультований лікарем-невропатологом Київської міської медичної частини, за даними проведеної консультації останньому встановлено відповідний діагноз. Окрім того, зазначено про можливість забезпечення ОСОБА_6 ліжкового режиму на ортопедичному матраці із спеціальною подушкою в умовах ДУ «Київський слідчий ізолятор» за особисті кошти обвинуваченого та про можливість забезпечення проведення масажу попереково-крижової зони. Як висновок, зазначено, що стан здоров?я ОСОБА_6 на даний час стабільний, задовільний. Термінового лікування як в умовах Київської міської медичної частини, так і в лікарняних закладах МОЗ України він не потребує.

В свою чергу, стороною захисту жодних нових відомостей, які б доводили неможливість перебування обвинуваченого під вартою за станом здоров?я не надано.

На підставі ст. ст. 177, 183, 201, 331 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Продовжити до 11 березня 2023 року включно застосований до обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Продовжити до 11 березня 2023 року включно застосований до обвинуваченого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

На ухвалу суду може бути подана апеляція до Київського апеляційного суду через Печерський районний суд м. Києва протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1