У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2022 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд в складі колегії суддів:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4

учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції)

захисника ОСОБА_7

розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, зареєстрованого в ЄРДР за № 0002479

за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_6 та захисника ОСОБА_7 на вирок Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 15 грудня 2021 року щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Демківка Тростянецького району Вінницької області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

1.07.04.2005 вироком Немирівського районного суду Вінницької області за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України, до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки, звільненого 24.10.2008 за відбуттям строку покарання;

2.25.12.2009 вироком Гайсинського районного суду Вінницької області за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України, до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки 2 місяці, звільненого 05.09.2011 умовно-достроково на 10 місяців 29 днів;

3.22.03.2012 вироком Іллінецького районного суду Вінницької області за ч. 3 ст. 185 КК України, із застосуванням ч. 1 ст. 71 КК України, до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки 6 місяців;

4.29.05.2013 вироком Липовецького районного суду Вінницької області за ч. 3 ст. 185 КК України, із застосуванням ч. 1 ст. 71 КК України, до покарання у виді позбавлення волі строком на 6 років 6 місяців;

5.23.09.2013 вироком Бершадського районного суду Вінницької області за ч. 3 ст. 185 КК України, з урахуванням ч. 4 ст. 70 КК України, до покарання у виді позбавлення волі строком на 7 років;

6.17.01.2014 вироком Погребищенського районного суду Вінницької області за ч. 3 ст. 185 КК України, з урахуванням ч. 4 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі 7 років;

7.09.12.2014 вироком Бершадського районного суду Вінницької області за ч. 1 ст. 345 КК України, з урахуванням ч. 4 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 10 років, звільненого 10.08.2018 за відбуттям строку покарання;

8.19.05.2021 вироком Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області за ч. 2 ст. 186, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 162, ч. 1 ст. 263 КК України, до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років,

-обвинуваченого за ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 357, КК України.

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Вироком Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 15 грудня 2021 року ОСОБА_6 засуджений:

- за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки 6 місяців;

- за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки 6 місяців;

- за ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки;

- за ч. 1 ст. 357 КК України до покарання у виді обмеження волі строком на 1 рік.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом часткового складання призначених покарань, визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки 10 місяців.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом часткового складання призначених покарань за цим вироком та за вироком Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 19 травня 2021 року визначено остаточне покарання ОСОБА_6 у виді позбавлення волі строком на 5 років 5 місяців.

Ухвалено строк відбування основного покарання обвинуваченому ОСОБА_6 обчислювати з 15.12.2021, зарахувавши в строк відбуття основного покарання, відбуте частково основне покарання в виді позбавлення волі за попереднім вироком Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 19 травня 2021 року з 10.01.2019 по 14.12.2021 включно.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зараховано в строк відбування основного покарання строк попереднього ув`язнення з 15.12.2021 до дня набрання вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Задоволено цивільний позов потерпілої ОСОБА_8 та стягнуто на її користь з обвинуваченого ОСОБА_6 56300 грн. в рахунок відшкодування заподіяної майнової шкоди та 2000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Задоволено цивільний позов потерпілої ОСОБА_9 та стягнуто на її користь з обвинуваченого ОСОБА_6 3100 грн. в рахунок відшкодування заподіяної майнової шкоди та 900 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Вирішено питання речових доказів.

Короткий зміст вимог апеляційних скарг.

Обвинувачений ОСОБА_6 та його захисник ОСОБА_7 просять вирок скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Узагальнені доводи осіб, які подали апеляційні скарги.

Обвинувачений ОСОБА_6 вважає, що його вина у вчиненні кримінальних правопорушень не доведена.

Зазначив, що йому було не зрозуміло, в чому його обвинувачують, а суд першої інстанції не встановив всі обставини справи. Вказав, що не були допитані свідки в судовому засіданні, які б спростували чи навпаки не спростували його вину у вчиненні кримінальних правопорушень.

Зазначив, що він наголошував на допиті понятих і свідків в судовому засіданні, однак йому відмовили, чим порушили його права. Окрім того, апелянт вважає, що суд першої інстанції допустив істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, а тому вирок суду необхідно скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Захисник ОСОБА_10 вважає вирок суду незаконним та таким, що підлягає скасуванню. Зазначив, що в ході судового розгляду кримінального провадження сторона захисту звернула увагу суду на відсутність в матеріалах справи постанов призначення (визначення) групи слідчих, які здійснюватимуть досудове розслідування, визначення старшого слідчої групи, який керуватиме діями інших слідчих, а також на відсутність в справі постанови про призначення (визначення) прокурора (групи прокурорів), який здійснюватиме повноваження прокурора у цьому кримінальному провадженні. Вказав, що ці процесуальні документи прокурором не були відкриті стороні захисту в порядку статті 290 КПК України.

Проте, зазначені доводи сторони захисту суд до уваги не прийняв та належним чином їх не перевірив. Захисник вказав, що рішення про призначення слідчого (групи слідчих), а також прокурора (групи прокурорів) у кримінальному провадженні обов`язково приймається у формі постанови, а відсутність такого процесуального рішення в матеріалах кримінального провадження обумовлює недопустимість доказів, зібраних під час досудового розслідування, як таких, що зібрані неуповноваженою на те особою.

На думку захисника, наведене свідчить про наявність підстав для скасування вироку з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції, оскільки вирок ухвалено з істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Встановлені судом першої інстанції обставини.

25 грудня 2018 року в період часу з 10:00 год. до 10:20 год. в м. Вознесенську Миколаївської області, ОСОБА_6 з метою таємного викрадення чужого майна, прибув до домоволодіння потерпілої ОСОБА_8 , розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , де за допомогою каменя розбив віконне скло квартири, після чого, проник до приміщення квартири, звідки таємно викрав грошові кошти та особисте майно потерпілої ОСОБА_8 на загальну суму 56300 грн.

Також, за вказаних вище обставин, ОСОБА_11 таємно викрав офіційні документи, а саме: дві банківські кредитні картки ПАТ «Перший український міжнародний банк» за картковим рахунком № НОМЕР_1 , зареєстровану на потерпілу ОСОБА_9 та картковим рахунком № НОМЕР_2 , зареєстровану на потерпілу ОСОБА_8

25 грудня 2018 року в м. Вознесенську Миколаївської області, ОСОБА_6 , реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, а саме грошових коштів з банківського карткового рахунку ПАТ «Перший український міжнародний банк» № НОМЕР_1 потерпілої ОСОБА_9 , за допомогою раніше викраденої кредитної карти, до якої мав пароль доступу, таємно здійснив крадіжку грошових коштів на загальну суму 3100 грн., шляхом здійснення транзакції зняття готівкових грошових коштів з банкомату, розташованого в м. Вознесенську по вул. Центральна в 10:44 год. в сумі 1000 грн.; з банкомату, розташованого в м. Вознесенську по вулиці Центральна в 10:45 год. у сумі 100 грн.; з банкомату, розташованого в м. Вознесенську по вул. Центральна в 10:47 год. в сумі 1000 грн.; з банкомату, розташованого в м. Вознесенську по вул. Київська в 11:07 год. в сумі 1000 грн, чим спричинив потерпілій ОСОБА_9 майнову шкоду на загальну суму 3100 грн.

25 грудня 2018 року в м. Вознесенську Миколаївської області, ОСОБА_6 реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, а саме: грошових коштів з банківського карткового рахунку ПАТ «Перший український міжнародний банк» № НОМЕР_2 потерпілої ОСОБА_8 , за допомогою раніше викраденої кредитної карти, таємно, намагався здійснити крадіжку грошових коштів на загальну суму 2000 грн., шляхом здійснення двох транзакцій зняття готівкових грошових коштів, з банкомату АТ КБ «Приватбанк» НОМЕР_3 , розташованого в м. Вознесенську по вул. Київська в 11:14 год. в сумі по 1000 грн. кожна, але довести до кінця свій злочинний намір не зміг, від причин, що не залежали від його волі, оскільки доступ до вказаного банківського рахунку, був вчасно заблокований за допомогою мобільного терміналу потерпілою ОСОБА_8 .

Судом першої інстанції ОСОБА_6 визнаний винним :

- у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненої повторно, поєднаної з проникненням у житло (за фактом таємного викрадення майна потерпілої ОСОБА_8 ) та його дії кваліфіковані за ч. 3 ст. 185 КК України;

- у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненої повторно (за фактом таємного викрадення грошових коштів з банківської картки потерпілої ОСОБА_9 ) та його дії кваліфіковані за ч. 2 ст. 185 КК України;

- у незакінченому замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненої повторно (за фактом замаху на таємне викрадення грошових коштів з банківської картки потерпілої ОСОБА_8 ) та його дії кваліфіковані за ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України,

- у викраденні офіційного документа, вчинене з корисливих мотивів (за фактами незаконного заволодіння банківськими картками потерпілих ОСОБА_9 та ОСОБА_8 ) та його дії кваліфіковані за ч. 1 ст. 357 КК України.

Позиції учасників судового провадження.

Обвинувачений ОСОБА_6 та захисник ОСОБА_7 підтримали апеляційні скарги, просили їх задовольнити.

Прокурор вважав вирок суду законним та обґрунтованим, просив залишити його без змін.

Потерпілі ОСОБА_9 та ОСОБА_8 до апеляційного суду не з`явились, були належним чином повідомлені про дату та час розгляду справи, про причини неявки суд не повідомили, клопотання про відкладення апеляційного розгляду, не подавали. Їх неявка не перешкоджає апеляційному розгляду.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового провадження, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши викладені в апеляційних скаргах доводи, суд дійшов таких висновків.

Висновки суду першої інстанції щодо доведеності вини ОСОБА_6 у вчинені інкримінованих йому кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 357, КК України відповідають фактичним обставинам справи та дослідженим в суді доказам.

В суді першої інстанції обвинувачений ОСОБА_6 вину у вчиненні вищевказаних кримінальних правопорушень не визнав та пояснив, що він не причетний до таємного викрадення майна потерпілих ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , хоча ним особисто здійснювалось зняття грошових коштів з банківських карток потерпілих ОСОБА_8 та ОСОБА_9 25.12.2018 з банкоматів, розташованих в центральній частині м. Вознесенська на вул. Київська та Центральна. При цьому зазначив, що банківські картки потерпілих ОСОБА_8 та ОСОБА_9 йому надала знайома йому особа, прізвище та ім`я якої він не бажає повідомляти.

Незважаючи на невизнання вини обвинуваченим ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, про що апелянт також зазначив у поданій апеляційній скарзі, його вина підтверджується сукупністю доказів, досліджених та перевірених в судовому засіданні.

З пояснень потерпілої ОСОБА_8 в суді першої інстанції слідує, що вранці 25.12.2018 вона вийшла зі свого будинку та на вулиці вона зустріла обвинуваченого ОСОБА_6 . Коли повернулася додому, то побачила, що в квартирі, де вона мешкає, було розбите віконне скло та що в квартиру відбулось проникнення через пошкоджене вікно. При цьому, з квартири були викрадені грошові кошти в сумі 20000 грн., 1000 доларів США, її золоті ювелірні прикраси, а також дві банківські кредитні картки, які зареєстровані на її ім`я та на ім`я її рідної сестри ОСОБА_9 . Пояснила, що біля одинадцятої години на її мобільний телефон стали надходити смс повідомлення банкомату, з яких вона зрозуміла, що з картки відбуваються спроби зняти грошові кошти, після чого вона заблокувала доступ до картки. На мобільний телефон ОСОБА_9 надійшли смс повідомлення, що з її банківської картки було знято 3 100 грн, і вона також вже після цього заблокувала доступ картки.

Ці пояснення також підтвердила потерпіла ОСОБА_9 в суді першої інстанції.

Згідно протоколу огляду місця події від 25.12.2018 з фототаблицею до нього, слідчим було оглянуто житло потерпілої ОСОБА_8 за адресою: АДРЕСА_2 , де при огляді виявлено пошкодження скла отвору віконної рами кімнати квартири, через які відбулося проникнення до квартири (а.к.п. 97 105).

Окрім того, були оглянуті мобільні телефони моделі «Nokia», належні потерпілій ОСОБА_9 , а також мобільний телефон моделі «Nomi 508», належний потерпілій ОСОБА_8 , в яких містилася інформації про зняття грошових коштів з їх банківських карток в банкоматах АТКБ «ПриватБанк», які розташовані в районі Центрального ринку в м. Вознесенську Миколаївської області.

Те, що саме ОСОБА_6 проник у житло потерпілої ОСОБА_8 та здійснив крадіжку грошових коштів та ювелірних прикрас, а також двох банківських карток підтверджується доказами, дослідженими під час судового розгляду.

Так, відповідно до протоколу тимчасового доступу до речей та документів від 06.02.2019, та протоколу огляду предмету від 06.02.2019, встановлено по фото та відеоматеріалах, що саме ОСОБА_6 знімав гроші з карток потерпілих у банкоматах АТКБ «ПриватБанк», розташованого в м. Вознесенську Миколаївської області по вул. Київська (а.к.п 113, 116, 117, 118).

Доводи обвинуваченого про те, що банківські картки потерпілих ОСОБА_8 та ОСОБА_9 йому надала знайома йому особа, прізвище та ім`я якої він не бажає повідомляти, суд розцінює як спосіб захисту та намагання уникнути кримінальної відповідальності. Тим паче, що ці доводи спростовуються дослідженими в суді першої інстанції доказами.

Так, ОСОБА_6 також звертався до відділення ломбардної установи з метою застави майна у грудні 2018 року та уклав договори: №029009789 від 25 грудня 2018 року із предметом застави лом сережок одна пара із золота 585 проби вагою 6,11 г: №043006224 від 25 грудня 2018 року із предметом застави ланцюг із золота 585 проби вагою 2,66 грамів та хрестик із золота 585 проби вагою 0,75 г.

Як вбачається з пояснень свідка ОСОБА_12 в суді першої інстанції, в грудні 2018 року вона працювала оцінщиком Вознесенської філії ПТ «Ломбард». В третій декаді грудня 2018 року ОСОБА_6 заклав у заставу золоті ювелірні прикраси, в зв`язку з чим були укладені договори застави майна. Вона перевірила особу за паспортом, з якою укладались дані договори, це був саме обвинувачений ОСОБА_6 .

Показання потерпілих ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , а також свідка ОСОБА_12 , які були допитані в суді першої інстанції, є послідовними та узгоджуються з дослідженими в суді першої інстанції доказами, яким суд надав належну оцінку та які доводять вину обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованих йому злочинів.

Таким чином, суд першої інстанції обґрунтовано визнав ОСОБА_6 винним вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 357, КК України та правильно кваліфікував його дії.

Доводи захисника про те, що в матеріалах справи відсутні постанови про призначення (визначення) групи слідчих, які здійснюватимуть досудове розслідування, визначення старшого слідчої групи, який керуватиме діями інших слідчих, а також, що відсутні в справі постанови про призначення (визначення) прокурора (групи прокурорів), який здійснюватиме повноваження прокурора у цьому кримінальному провадженні, а отже вирок з цих підстав підлягає скасуванню, не є слушними, з огляду на таке.

Так згідно витягу з ЄДРСР визначено групу слідчих, які здійснюють досудове розслідування вказаного кримінального провадження: ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15

25.12.2018 досудове розслідування по даному кримінальному провадженню доручено старшому слідчому СВ Вознесенського ВП ГУНП ОСОБА_13 , і ця інформація зазначена у реєстрі матеріалів досудового розслідування.

Прокурорами, які здійснюють процесуальне керівництво визначено ОСОБА_16 та ОСОБА_17 , про що також міститься інформація у реєстрі матеріалів досудового розслідування.

Окрім того, під час апеляційного розгляду до матеріалів кримінального провадження була долучена постанова начальника СВ Вознесенського ВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_18 від 25.12.2018, згідно якої проведення досудового розслідування кримінального провадження №0002479 щодо ОСОБА_6 доручено старшому слідчому СВ Вознесенського ВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_13 .

Постановою начальника СВ Вознесенського ВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_18 від 29.01.2019 визначено групу слідчих у кримінальному провадженні №0002479, до яких увійшли старші слідчі ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 .

Як вбачається з постанови першого заступника керівника Вознесенської місцевої прокуратури ОСОБА_19 від 25.12.2018, визначено групу прокурорів у кримінальному провадженні №0002479: прокурори ОСОБА_16 та ОСОБА_17 . Старшим групи визначено прокурора ОСОБА_16 .

Як слідує з матеріалів кримінального провадження, слідчі дії здійснені слідчим ОСОБА_13 , яким складено і обвинувальний акт, який затверджено прокурором ОСОБА_16 .

За такого, відсутні підстави вважати, що у прокурора та слідчого не було повноважень на прийняття процесуальних рішень у вказаному кримінальному провадженні.

Отже, відсутні підстави вважати, що є недопустимими здобуті докази, на які міститься посилання у вироку, як стверджує в апеляційній скарзі захисник.

Що стосується призначеного покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , то суд першої інстанції дотримався вимог ст. 65 КК України. Зокрема, враховано характер та ступінь тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень, одне з яких є тяжким злочином проти власності. Обставини, що пом`якшують покарання відсутні, обставиною, що обтяжує покарання є рецидив злочину.

Окрім того, судом враховано дані про особу обвинуваченого, який за місцем проживання характеризується задовільно, має повну загальну середню освіту, не працює, є неодруженим і не має на утриманні дітей, на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, є неодноразово судимим і невійськовозобов`язаним.

Враховуючи ці обставини, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про призначення ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі, в межах санкції інкримінованих йому злочинів, яке, на думку суду, є необхідне й достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів.

Вирок суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, а тому немає підстав для його скасування, про що просять апелянти.

Тому, апеляційні скарги не підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 424, 425, 532 КПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_6 та захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 15 грудня 2021 року щодо ОСОБА_6 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді:

ОСОБА_20 ОСОБА_21 ОСОБА_22 ОСОБА_23