233 № 233/1611/22
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 лютого 2023 року Суддя Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області у складі ОСОБА_1 , за участю: секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву захисника обвинуваченого ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_4 про відвід судді Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області ОСОБА_6 від розгляду кримінального провадження № 233/1611/22 за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 402 КК України, -

в с т а н о в и в :

10 лютого 2023 на адресу Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області надійшла заява захисника обвинуваченого ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_4 про відвід судді Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області ОСОБА_6 від розгляду кримінального провадження № 233/1611/22 за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 402 КК України.

В обґрунтування заявленого відводу захисник ОСОБА_4 посилається на те, що: під час винесення ухвали від 01 лютого 2023 року по кримінальному провадженню за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 402 КК України, суддя ОСОБА_7 діяла під тиском сторони обвинувачення; відсутність у судді ОСОБА_6 допуску до державної таємниці мало б бути підставою для її самовідводу від розгляду вищевказаного провадження, і що суддею ОСОБА_6 зроблено не було; застосуванням до обвинуваченого запобіжного заходу у виді триманні під вартою за ухвалою суду від 01 лютого 2023 року були грубо порушені та обмежені права обвинуваченого та невірно застосовані положення КПК України в цій частині. Вказане, на думку захисника, свідчить про наявність обставин, які викликають сумніви в об`єктивності та неупередженості головуючої судді та є підставами для відводу на підставі п.4 ч.1 ст. 75 КПК України.

У судовому засіданні захисник ОСОБА_4 доводи заяви про відвід підтримала, посилаючись на викладені в останній обставини, та просила відвести суддю ОСОБА_6 від розгляду кримінального провадження № 233/1611/22. Додатково зазначила, що розгляд даного кримінального провадження здійснюється судом у закритому судовому засіданні, що свідчить про намір суду обмежити право громадськості на інформацію щодо «резонансних» справ даної категорії.

Обвинувачений ОСОБА_5 у судовому засіданні підтримав заяву захисника ОСОБА_4 про відвід судді ОСОБА_6 від розгляду кримінального провадження за його обвинуваченням за ч.4 ст. 402 КК України.

Прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні заперечував проти задоволення заяви захисника ОСОБА_4 про відвід судді ОСОБА_6 від розгляду кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 за ч.4 ст. 402 КК України через відсутність передбачених законом підстав для такого відводу.

Розглядаючи питання, яке порушене у заяві про відвід, суд бере до уваги таке.

Головна мета відводу - гарантування безсторонності суду, зокрема, щоб запобігти упередженості судді під час розгляду справи. Безумовно, сторони можуть побоюватися, що суддя є небезстороннім, але вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими.

Саме тому не може бути підставою для відводу судді заява, яка містить тільки припущення про існування відповідних обставин, не підтверджених належними та допустимими доказами.

Частина перша статті 129 Конституції України встановлює, що суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права.

Підстави для відводу (самовідводу) судді визначені статтею 75 КПК України, відповідно до частини першої якої суддя не може брати участі у кримінальному провадженні і підлягає відводу (самовідводу): 1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача; 2) якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, представник персоналу органу пробації, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник; 3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження; 4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості; 5) у випадку порушення встановленого частиною третьою статті 35 цього Кодексу порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи.

Отже, з огляду на нормативний зміст пункту 4 частини першої статті 75 КПК України відвід судді може бути зая влений й з інших підстав, відмінних від перелічених у пунктах 1, 2, 3, 5 частини першої цієї ж статті. У будь-якому разі оцінюватися має саме те, чи викликають певні обставини розумний сумнів у неупередженості або об`єктивності судді у стороннього спостерігача.

Слід зазначити, що приписи статті 75 КПК України містять узагальнений перелік найпоширеніших обставин, доведення наявності яких може бути підставою для відводу судді.

У цьому світлі суд звертає увагу на те, що стандарт безсторонності ґрунтується, насамперед, на тому, що судді мають розглядати справи на основі фактів та згідно з законом, без жодних обмежень, неналежного впливу, спонукання, тиску, погроз чи втручань, прямих чи непрямих, з будь-чийого боку або з будь-якої причини. Також неупередженість стосується способу мислення або ставлення суду до питань і сторін у конкретній справі. Тож слово «неупереджений» передбачає виключення (усунення) розумних та обґрунтованих сумнівів щодо упередженості судді, як реальної, так і суб`єктивної.

Разом з тим, жодна норма національного права не визначає зміст нормативної конструкції «неупередженість» («безсторонність») судді», а тому під час з`ясування основних критеріїв неупередженості суд вважає за потрібне керуватися джерелами міжнародного права, зокрема принципами, сформульованими у практиці Європейського суду з прав людини.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини обґрунтованість підстав для надання висновку щодо безсторонності суду для мети пункту 1 статті 6 Конвенції має встановлюватися згідно з: «об`єктивним критерієм», який передбачає, що встановлення наявності упередженості суду (суддів) має бути визначено окремо від поведінки судді, тобто має бути з`ясовано, чи є очевидні факти, що можуть поставити під сумнів його безсторонність. Своєю чергою вирішальне значення має саме наявність відповідних обставин, підтверджених належними та допустимими доказами, які свідчать про обґрунтованість сумніву в неупередженості суду, а позиція зацікавленої сторони є важливою, але не вирішальною; «суб`єктивним критерієм», який вимагає оцінки реальних дій окремого судді під час розгляду конкретної справи і тільки після встановлення фактів у поведінці судді, які можна кваліфікувати як прояв упередженості, можливо поставити під сумнів його безсторонність. Тому особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів іншого.

Отже, для підтвердження порушення (або можливого порушення) суддею принципу неупередженості, заявнику потрібно довести наявність відповідних зазначених вище суб`єктивних та/або об`єктивних елементів стандарту неупередженості (зокрема, але не винятково, йдеться про такі ознаки як особисте переконання та поведінка конкретного судді, що вказують на його безпосередню зацікавленість у результатах розв`язання справи, неналежне забезпечення конкретним судом та його складом, визначеним для розгляду справи, дотримання процесуальних прав і свобод сторін та осіб, які беруть участь у справі тощо).

Водночас як указано в Бангалорських принципах поведінки судді від 19.05.2006, схвалених Резолюцією Економічної та Соціальної Ради ООН 27.07.2006 № 2006/23, об`єктивність судді є потрібною умовою для належного виконання ним своїх обов`язків. Вона проявляється не тільки у змісті ухваленого рішення, а й в усіх процесуальних діях, що супроводжують його ухвалення.

Сприйняття об`єктивності визначається за допомогою критерію «розумного спостерігача». У разі, коли є підстави передбачати, що суддя є необ`єктивним (з різних причин) - це дискредитує суспільну довіру до судової влади. Тому суддя мусить уникати будь-яких дій, які дають підставу передбачати, що на його рішення можуть вплинути сторонні чинники, зокрема такі як зацікавленість у розв`язанні конкретної справи. З огляду на це навіть прояви неупередженості мають значення.

Тому коли сторони стверджують про те, що судді необ`єктивні, питання про наявність фактичного упередження не має значення, адже «правосуддя не тільки має бути здійснене, але й сприйматися як очевидно і без сумніву здійснене». Іншими словами, коли виникає питання про відвід, значення має не те, чи справді у судді є усвідомлене або неусвідомлене упередження, а те, чи виникла б у розумної та належним способом поінформованої особи підозра про існування такого упередження. У цьому сенсі обґрунтована підозра в упередженості не просто заміняє докази, яких бракує, чи доказовий засіб для встановлення вірогідності неусвідомленого упередження, а є виявом пильнішої уваги до іміджу правосуддя, тобто домінантної зацікавленості громадськості в тому, щоб існувала впевненість у чесності процесу.

Не може бути підставою для відводу судді заява, яка містить тільки припущення про існування відповідних обставин, не підтверджених належними, достатніми, достовірними і допустимими доказами. Тому відвід має бути вмотивований, тобто в ньому неодмінно мають бути наведені аргументи, а до самої заяви долучені відповідні докази, які підтверджують наявність підстав для відводу.

Надаючи оцінку обґрунтованості заяви про відвід судді ОСОБА_6 , суд також бере до уваги те, що окрім переліку обставин, які є безумовними підставами для відводу судді, у процесуальному законі також зазначені й виняткові випадки, за яких заявлення відводу a priori не може бути підставою для застосування цього процесуального інституту.

Зокрема, незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Посилання захисника у заяві про відвід судді на те, що, на її думку, під час винесення ухвали від 01 лютого 2023 року по кримінальному провадженню за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 402 КК України, суддя ОСОБА_7 діяла під тиском сторони обвинувачення, є безпідставним, оскільки така обставина не підтверджена жодними доказами, які містили б належні, достатні, допустимі та достовірні дані щодо цієї обставини

Крім того, посилання захисника у заяві про відвід судді на відсутність у судді ОСОБА_6 допуску до державної таємниці, що, на її думку, мало б бути підставою для самовідводу, і що суддею ОСОБА_6 зроблено не було, також є безпідставним, оскільки надані суду стороною обвинувачення докази (документи) відкривалися стороною обвинувачення стороні захисту при виконанні вимог ст. 290 КПК України, та не містять грифу секретності відповідно до Закону України «Про державну таємницю».

Незгода сторони захисту з ухвалою суду від 01 лютого 2023 року в частині застосованого до обвинуваченого запобіжного заходу, не може бути підставою для відводу судді і дане питання може бути вирішено у процесуальному порядку шляхом оскарження відповідного рішення до суду апеляційної інстанції.

Розгляд кримінального провадження у закритому судовому засіданні жодним чином не може свідчити про намір суду обмежити право громадськості на інформацію щодо «резонансу» справ даної категорії, а має на меті запобігти розголошенню анкетних даних військовослужбовців та відомостей, що містяться у військових наказах, які хоч і не містять грифу секретності, але розголошення яких може зашкодити інтересам обороноздатності України з огляду на ситуацію, яка склалася в Україні внаслідок збройної агресії російської федерації.

У заяві про відвід не доведені будь-які факти прояву суддею ОСОБА_6 поведінки, яка б свідчила про її упередженість чи небезсторонність у цій справі, а тому аргументи, якими захисник мотивує свою заяву про відвід судді ОСОБА_6 , не викликають обґрунтованих сумнівів у об`єктивності судді, оскільки немає жодних доказів, які містили б належні, достатні, допустимі та достовірні дані щодо порушення гарантій неупередженості цієї судді.

Інших обставин, визначених статтею 75 КПК України, які б свідчили про особисту упередженість судді ОСОБА_6 , або її необ`єктивність під час розгляду справи № 233/1611/22 захисник у своїй заяві теж не довела, а суд під час розгляду відповідної заяви таких обставин не встановив.

З огляду на наведене слід відмовити у задоволенні заяви захисника обвинуваченого ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_4 про відвід судді Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області ОСОБА_6 від розгляду кримінального провадження № 233/1611/22 за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 402 КК України.

Керуючись ст.ст. 75, 80, 81, 372 КПК України, -

п о с т а н о в и в:

У задоволенні заяви захисника обвинуваченого ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_4 про відвід судді Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області ОСОБА_6 від розгляду кримінального провадження № 233/1611/22 за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 402 КК України, - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя