Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-сс/4809/523/22 Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
Категорія ст. 185КК України Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.11.2022 року. Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Кропивницького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю: секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому, апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , яка діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 01 листопада 2022 року, якою стосовно підозрюваного

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Олександрія Кіровоградської області, українця, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
- 07.05.2008 Олександрійським міськрайонним судом Кіровоградської області за ч.2 ст.307 КК України до 5 років позбавлення волі, з застосуванням ст.75 КК України з іспитовим строком на 3 роки;
- 26.01.2009 Олександрійським міськрайонним судом Кіровоградської області за ч.3 ст.185 КК України, з застосуванням ст.71 КК України, до 5 років 6 місяців позбавлення волі;
- 01.04.2013 Олександрійським міськрайонним судом Кіровоградської області за ч.2 ст.185, ч.3 ст.185 КК України, з застосуванням ст.70, ст.71 КК України, до 5 років позбавлення волі;
- 20.03.2019 Олександрійським міськрайонним судом Кіровоградської області за ч.3 ст.15, ч.3 ст.185, ч.3 ст.185, ч.2 ст.186, ч.1 ст.309, ч.2 ст.289, ч.1 ст.70 КК України до 7 років позбавлення волі;
на підставі ухвали Кропивницького апеляційного суду від 12.09.2019 року у строк відбування покарання за даним вироком зараховано строк попереднього ув`язнення, з урахуванням положень ч.5 ст.72 КК України, звільнений у зв`язку з відбуттям строку покарання 04.07.2022 року.
застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою,по кримінальному провадженню, внесеному до ЄРДР за № 0001241 від 09.02.2022 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 185, ч.2 ст.190 КК України строком на 60 днів, а саме до до 29 листопада 2022 року включно, з визначенням застави в сумі 52 000 гривень,

В С Т А Н О В И Л А:

Слідчий СВ Олександрійського РВП ГУНП ОСОБА_9 за погодження з прокурором Олександрійської окружної прокуратури ОСОБА_10 звернулася до Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_8 , підозрюваного у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 185, ч.2 ст.190 КК України.

В обґрунтування клопотання зазначив, що в провадженні СВ Олександрійського РВП ГУНП в Кіровоградській області знаходяться матеріали досудового розслідування, внесеного до ЄРДР за № 0001241 від 09.02.2022 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 185, ч.2 ст.190 КК України.

Органом досудового розслідуванням ОСОБА_8 підозрюється у тому, що він 20 серпня 2022 року близько о 23 годині 30 хвилин, точного часу в ході досудового розслідування не встановлено, тобто в період якого відповідно Указу Президента України №64/2022 від 24 лютого 2022 року, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні»» №2102-IX від 24 лютого 2022 року (зі змінами, внесеними Указом від 14.03.2022 року №133/2022, затвердженого Законом України від 15.03.2022 року №2119-IX, Указом від 18.04.2022 року №259/2022, затвердженим Законом України від 21.04.2022 року №2212-IX, Указом від 17.05.2022 року № 341/2022, затвердженим Законом України від 22.05.2022 року №2263-IX та Указом від 12.08.2022 року № 573/2022,затвердженим Законом України від 15.08.2022 року №2500-IX), діє воєнний стан, ОСОБА_8 перебував вдома у знайомого ОСОБА_11 за адресою: АДРЕСА_2 , де разом проводили дозвілля. Перебуваючи у вказаному місці ОСОБА_8 побачив речі, а саме: мобільний телефон марки «Xiaomi Redmi Note 8T Moonshadow Grey 4GB RAM 64GB ROM» сірого кольору, ноутбук марки «Acer Aspire 7750», чорного кольору, універсальний автомобільний блок живлення «LSD-80W» для ноутбуків та іншої електроніки, мобільний телефон марки «Samsung duos», сірого кольору, зв`язку ключів у кількості 3 штуки від квартири, власником вказаних речей є ОСОБА_11 . У цей момент у ОСОБА_8 виник злочинний умисел, направлений на повторне таємне викрадення вищевказаного майна. ОСОБА_8 , дочекався моменту, коли ОСОБА_11 заснув та реалізовуючи свої злочинні, умисні дії, переконавшись, що за ним ніхто не спостерігає, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, в умовах воєнного стану, таємно викрав: мобільний телефон марки «Xiaomi Redmi Note 8T Moonshadow Grey 4GB RAM 64GB ROM», сірого кольору, вартістю 4 200 гривень, ноутбук марки «Acer Aspire 7750», чорного кольору, вартістю 5 700 гривень; універсальний автомобільний блок живлення «LSD-80W» для ноутбуків та іншої електроніки, вартістю 200 гривень, мобільний телефон сірого кольору, марки «Samsung duos» та зв`язку ключів, у кількості 3 штук, від квартири, які майнової цінності для потерпілого не становлять.
У подальшому ОСОБА_8 , разом з викраденим майном, з місця вчинення кримінального правопорушення зник та викраденим розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_11 майнову шкоду на загальну суму 10 100 гривень.
Таким чином, ОСОБА_8 , підозрюється у скоєнні таємного викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, в умовах воєнного стану, тобто кримінальне правопорушення, передбачене частиною 4 статті 185 Кримінального кодексу України.
Крім того, 23 серпня 2022 року близько о 17 годині 00 хвилин, точного часу в ході досудового розслідування не встановлено, тобто в період якого відповідно Указу Президента України №64/2022 від 24 лютого 2022 року, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні»» №2102-IX від 24 лютого 2022 року (зі змінами, внесеними Указом від 14.03.2022 року №133/2022, затвердженого Законом України від 15.03.2022 року №2119-IX, Указом від 18.04.2022 року №259/2022, затвердженим Законом України від 21.04.2022 року №2212-IX, Указом від 17.05.2022 року № 341/2022, затвердженим Законом України від 22.05.2022 року №2263-IX та Указом від 12.08.2022 року № 573/2022, затвердженим Законом України від 15.08.2022 року №2500-IX), діє воєнний стан, ОСОБА_8 проходив по вулиці Братська в місті Олександрія Кіровоградської області. У цей момент, ОСОБА_8 звернув увагу на будинок АДРЕСА_3 та у нього виник злочинний умисел на вчинення таємного викрадення чужого майна. Переконавшись, що на території подвір`я нікого не має, ОСОБА_8 переліз через паркан, чим незаконно потрапив на подвір`я вказаного будинку. На території подвір`я ОСОБА_8 помітив незачинені двері комори, яка слугує для потерпілої місцем постійного зберігання матеріальних цінностей, що має навісний замок. Реалізуючи свої злочинні умисні дії, діючи повторно, вважаючи, що його дії не будуть помічені, ОСОБА_8 незаконно потрапив до комори, звідки викрав болгарку «Dnipro-M 125», власником якої є ОСОБА_12 , вартістю 1 006 гривень 67 копійок.
У подальшому, ОСОБА_8 разом з викраденим, з місця вчинення кримінального правопорушення зник, розпорядившись викраденим на власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_12 , майнову шкоду на суму 1 006 гривень 67 копійок.
Таким чином, ОСОБА_8 , підозрюється у скоєнні таємного викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, поєднана з проникненням у сховище, вчинена в умовах воєнного стану, тобто кримінальне правопорушення, передбачене частиною 4 статті 185 Кримінального кодексу України.
Крім того, 27 серпня 2022 року близько о 18 годині 00 хвилин, точного часу в ході досудового розслідування не встановлено, тобто в період якого відповідно Указу Президента України №64/2022 від 24 лютого 2022 року, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні»» №2102-IX від 24 лютого 2022 року (зі змінами, внесеними Указом від 14.03.2022 року №133/2022, затвердженого Законом України від 15.03.2022 року №2119-IX, Указом від 18.04.2022 року №259/2022, затвердженим Законом України від 21.04.2022 року №2212-IX, Указом від 17.05.2022 року № 341/2022, затвердженим Законом України від 22.05.2022 року №2263-IX та Указом від 12.08.2022 року № 573/2022, затвердженим Законом України від 15.08.2022 року №2500-IX), діє воєнний стан, ОСОБА_8 проходив по вулиці Братська в місті Олександрія Кіровоградської області. ОСОБА_8 згадав, що 23 серпня 2022 року, вже здійснював крадіжку з комори, що знаходиться на території подвір`я будинку АДРЕСА_3 . У цей момент, у ОСОБА_8 виник злочинний умисел на вчинення таємного викрадення чужого майна. Переконавшись, що на території подвір`я нікого не має, ОСОБА_8 переліз через паркан, чим незаконно потрапив на подвір`я вказаного будинку. На території подвір`я ОСОБА_8 помітив незачинені двері комори, яка слугує для потерпілої місцем постійного зберігання матеріальних цінностей, що має навісний замок. Реалізуючи свої злочинні умисні дії, діючи повторно, вважаючи, що його дії не будуть помічені, незаконно потрапив до комори, звідки викрав перфоратор марки «Bosch» модель «GBH 2-26 DRE», темно-синього кольору, вартістю 5 108 гривень 86 копійок та електролобзик, який матеріальної цінності для потерпілої не представляє, власником яких є ОСОБА_12 .
У подальшому, ОСОБА_8 разом з викраденим, з місця вчинення кримінального правопорушення зник, розпорядившись викраденим на власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_12 , майнову шкоду на суму 5 108 гривень 86 копійок.
Таким чином, ОСОБА_8 , підозрюється у скоєнні таємного викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, поєднана з проникненням у сховище, вчинена в умовах воєнного стану, тобто кримінальне правопорушення, передбачене частиною 4 статті 185 Кримінального кодексу України.
Крім того, 04 вересня 2022 року близько о 20 годині 00 хвилин, точного часу в ході досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_8 прийшов у кафе «Радуга» за адресою: АДРЕСА_4 . У вищевказаному закладі ОСОБА_8 познайомився з ОСОБА_13 , який на погляд ОСОБА_8 знаходився в алкогольному сп`янінні. У цей момент, у ОСОБА_8 виник злочинний умисел на протиправне заволодіння, шляхом обману, мобільного телефону ОСОБА_13 . У зв`язку з цим, ОСОБА_8 по надуманим підставам, з метою заволодіння мобільним телефоном марки «OPPO» модель «А9», власником якого є ОСОБА_13 , умисно, діючи повторно, шляхом обману попросив вищевказаний мобільний телефон у його власника для здійснення дзвінка. Не усвідомлюючи дійсні наміри ОСОБА_8 потерпілий ОСОБА_13 добровільно передав ОСОБА_8 власний мобільний телефон марки «OPPO» модель «А9». Скориставшись відсутністю уваги з боку потерпілого, ОСОБА_8 вийшов з приміщення кафе «Радуга» разом з мобільним телефоном «OPPO» модель «А9» та діючи умисно, повторно, шляхом обману заволодів мобільним телефоном марки «OPPO» модель «А9», об`ємом пам`яті 4/128 Gb, синього кольору, вартістю 4 508 гривень 70 копійок та сім-картою, яка майнової цінності для потерпілого не становить.
Таким чином, ОСОБА_8 , підозрюється у заволодінні чужим майном, шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно, тобто кримінальне правопорушення, передбачене частиною 2 статті 190 Кримінального кодексу України.
У провадженні СВ Олександрійського РВП ГУНП в Кіровоградській області перебувають матеріали об`єднаного кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001241 від 02.09.2022 за ознаками складів кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 та ч. 2 ст. 190 КК України.
30.09.2022 року ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185 КК України та ч.2 ст.190 КК України.

Ухвалою слідчого судді задоволено вказане клопотання.

Застосовано відносно підозрюваного ОСОБА_8 народження, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.
Початок строку тримання під вартою ОСОБА_8 обчислюється з моменту його фактичного затримання.
Строк дії ухвали встановлено в межах строку досудового розслідування, тобто до
29 листопада 2022 року включно.
Визначено ОСОБА_8 розмір застави у розмірі 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 52 000 гривень, у разі внесення якої звільнити ОСОБА_8 з-під варти.
Покладено на підозрюваного ОСОБА_8 у разі внесення застави наступні обов`язки: прибувати за викликом до слідчого, прокурора або суду; не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання; утримуватись від спілкування з потерпілими та свідками.
Термін дії обов`язків, покладених судом, у разі внесення застави визначити протягом двох місяців з моменту внесення застави.
У разі внесення застави та з моменту звільнення підозрюваного з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, він зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.
Контроль за виконанням ухвали покласти на слідчого СВ Олександрійського РВП ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_9 та прокурора Олександрійської окружної прокуратури ОСОБА_10 .
Роз`яснення порядок та спосіб оскарження судового рішення.

Судове рішення мотивовано тим, що ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні нетяжкого та тяжкого злочинів, має не зняті та не погашені судимості за вчинення кримінальних правопорушень проти власності, враховуючи інші відомості про особу підозрюваного, який офіційно не працює, власної родини не має, що вказує на відсутність міцних соціальних зв`язків та постійного джерела доходу, на обліку у лікаря-психіатра не перебуває, перебуває на обліку у лікаря-нарколога з приводу психічних та поведінкових розладів внаслідок вживання опіоїдів, синдром залежності з 2008 року, за місцем проживання скарг відносно нього не надходило, а також наявність достатніх даних про існування ризиків переховування від слідства і суду, слідчий суддя приходить до висновку про недостатність підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 , яка діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та постановити нову, якою її підзахисному обрати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із застосуванням електронних засобів контролю.
Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що в даному ж випадку жодних доказів на обґрунтування реальності такого ризику надано не було: ні показань свідків про намір особи переховуватися, ні доказів придбання квитків, ні доказів наявності зв`язків в іншій місцевості, ні доказів наявності закордонного паспорта чи фінансових можливостей для такого переховування.
Більш того, сам підозрюваний звертав увагу суду на той факт, що усвідомлює перспективу призначення йому покарання у виді позбавлення волі і після вироку суду готовий нести це покарання, при цьому належним чином виконує свої процесуальні обов`язки, з`являється на виклики слідчого та суду та не перешкоджає слідству.
Також, необґрунтованими вважає висновки слідчого судді про неможливість застосування до підозрюваного ОСОБА_8 більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою. Він має зареєстроване місце проживання, відсутність офіційного працевлаштування пояснюється виключно незначним строком, що минув від часу його звільнення з місць несвободи , на час обрання запобіжного заходу перебував в пошуку роботи.

Заслухавши доповідача, захисника ОСОБА_7 які підтримала апеляційну скаргу та просила її задовольнити застосувавши до її підзахисного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу, які надійшли на електронну адресу із районного суду та проаналізувавши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу захисника необхідно залишити без задоволення, з таких підстав.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Відповідно до ст. 183 ч. 1, 2 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризиками, передбаченим статтею 177 цього Кодексу. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.
Згідно ст. 177 ч. 1 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Відповідно до вимог ч. 4 ст. 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті (тобто недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні), слідчий суддя має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Відповідно до ст. 5 ч. 1, ч. 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути розбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: с) законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчинення нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Частиною 3 ст. 5 вказаної Конвенції передбачено, що кожен, кого заарештовано або затримано згідно з положеннями підпункту «с» пункту 1 цієї статті, має негайно постати перед суддею чи іншою посадовою особою, якій закон надає право здійснювати судову владу, і йому має бути забезпечено розгляд справи судом упродовж розумного строку або звільнення під час провадження. Таке звільнення може бути обумовлене гарантіями з`явитися на судове засідання.

Згідно ст. 6 ч. 2 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Разом з тим, статтею 178 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі вік та стан здоров`я підозрюваного, міцність його соціальних зв`язків, тощо.

Слід зазначити, що термін «обґрунтована підозра», згідно практики Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.04.2011 року, означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа про яку йдеться мова, могла вчинити правопорушення.
При цьому, колегія суддів не може не зазначити, що практика ЄСПЛ не вимагає, щоб на момент обрання запобіжного заходу у органу досудового розслідування чи суду були чіткі докази винуватості особи, яку повідомлено про підозру.

Оскільки на даному етапі кримінального провадження не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду по суті, а саме питань, пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, то слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів лише визначив, що причетність ОСОБА_8 до вчинення злочину, підозра у якому йому повідомлена, є вірогідною та достатньою для застосування щодо нього обмежувального заходу, з чим погоджується і колегія суддів.

Також, колегія суддів не може не зазначити, що практика ЄСПЛ не вимагає, щоб на момент обрання або продовження запобіжного заходу у органу досудового розслідування були чіткі докази винуватості особи, яку повідомлено про підозру.
Так, у справі «Феррарі-Браво проти Італії» від 14.03.1984 року ЄСПЛ вказав, що комісія наголошує, що питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, ставити не можна, оскільки це є завданням попереднього розслідування та судового розгляду, сприяти якому й має запобіжний захід.
Згідно п. 110 рішення ЄСПЛ у справі «Кудла проти Польщі» тривале тримання під вартою може бути виправдане в кожному окремому випадку за наявності конкретних ознак існуючої необхідності захисту інтересів суспільства, незважаючи на презумпцію невинуватості переважає принцип поваги до особистої свободи, встановлений ст. 5 Конвенції.

Причетність ОСОБА_8 до повідомленої йому підозри підтверджується доданими до клопотання матеріалами, а саме: протоколом допиту потерпілого ОСОБА_11 ; протоколом огляду предметів від 02.09.2022; постановою про визнання речовими доказами та визначення місця зберігання від 02.09.2022; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 20.09.2022; протоколом огляду предметів від 20.09.2022; постановою про визнання речовими доказами та визначення місця зберігання від 20.09.2022; висновком експерта №2464 від 27.09.2022; протоколом допиту потерпілої ОСОБА_12 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_14 ; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками за участі свідка ОСОБА_14 ; висновком експерта №2467 від 27.09.2022; протоколом допиту потерпілої ОСОБА_12 ; протоколом додаткового допиту свідка ОСОБА_14 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_15 ; висновком експерта №2466 від 26.09.2022; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_13 ; постановою про визнання і долучення до кримінального провадження речових доказів та здачу їх на зберігання; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками за участі потерпілого ОСОБА_13 ; протокол огляду речей за участю потерпілого ОСОБА_13 ; висновком експерта №2411 від 23.09.2022; протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_8 , свідчать про наявність в діях ОСОБА_8 обґрунтованої підозри у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185 та ч.2 ст.190 КК України.

Згідно висновків Європейського суду з прав людини, зокрема, по справах «Смирнова проти Російської Федерації», «Летельєр проти Франції», «Вемгофф проти Німеччини», відповідно до яких тримання особи під вартою можливе лише у виняткових чотирьох випадках:
- при ризику неявки обвинуваченого на судовий розгляд;
- при ризику перешкоджання з боку обвинуваченого, у випадку його звільнення, процесові здійснення правосуддя;
- при ризику вчинення ним подальших правопорушень;
- при ризику спричинення ним порушень громадського порядку.
Усі чотири ризики мають бути реальними і обґрунтованими, аргументи на цей предмет не повинні бути загальними і абстрактними.

В контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (рішення ЄСПЛ «Панченко проти Росії»). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (рішення ЄСПЛ «Бекчиєв проти Молдови»).

В рішеннях Європейського суду з прав людини зазначені ризики, які дають підстави для обрання підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу, а саме ризик неявки підозрюваного на судовий розгляд у справі «Штегмюллер проти Австрії» від 10 листопаді 1969 року, ризик перешкоджання з боку підозрюваного процесу здійснення правосуддя у справі «Вемгофф проти Німеччини» від 27 червня 1968 року, вчинення ним подальших правопорушень у справі «Мацнеттер проти Австрії» від 10 листопада 1969 року.

Під час апеляційного розгляду захисник заперечувала проти застосованого судом першої до її підзахисного інстанції запобіжного заходу.

Не визнання вини, та тяжкість злочину у якому підозрюється ОСОБА_8 в сукупності з мірою покарання, яка йому загрожує у разі визнання його винуватим, свідчать про наявність високого ступеню ризиків переховування його від суду, незаконного впливу на свідків, вчинення нових кримінальних правопорушень.
Ризик переховування обвинуваченого ОСОБА_8 від органу досудового розслідування та/або суду продовжує існувати та обумовлений тяжкістю ймовірного покарання та суворістю можливого вироку.

Доводи захисника про відсутність вказаного ризику колегією суддів не можу бути враховано оскільки ОСОБА_8 усвідомлюючи, що він раніше неодноразово судимий, починаючи з 2008 року належних висновків не зробив та свідомо з корисливих мотивів вчинив інкриміновані йому кримінальні правопорушення.

Так, ОСОБА_8 розуміючи, що злочин передбачений ч.4 ст. 185 КК України є умисними, тяжкими може вчинити спроби направленні на переховування від суду.
В той же час необхідно зазначити про те, що причиною вчинення інкримінованих йому кримінальних правопорушення бажання одержати чуже майно в незаконний спосіб.
Також, ОСОБА_8 офіційно не працює, а тому у разі обрання більш м`якого запобіжного заходу може вчинити спроби на переховування від органів досудового розслідування та вчинити нові кримінальні правопорушення.
При встановленні наявності ризику впливу на свідків та потерпілих слід враховувати встановлену Кримінальним процесуальним кодексом України процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 23, ст. 224, ч. 4 ст. 95 КПК України.

З огляду на зазначені положення закону, ризик впливу на свідків та потерпілих існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й продовжує існувати на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

При цьому, колегія суддів враховує, що ОСОБА_8 добре зазнає потерпілих, тому є вагомі підстави вважати, що у разі застосування до нього альтернативного по відношенню до тримання під вартою запобіжного заходу, не пов`язаного з виключними запобіжниками у комунікації та його переміщеннях, останній зможе здійснити незаконний вплив на них з метою зміни наданих ним показань для уникнення від кримінальної відповідальності за скоєний злочин.
Необхідно зазначити про те, що у ОСОБА_8 не має міцних соціальних зв`язків, які є достатнім стримуючим фактором в поведінці обвинуваченого, оскільки останній не одружений та утриманців не має.
При цьому, наявність у ОСОБА_8 місця проживання, як підстава для зміни запобіжного заходу колегією суддів не може бути враховано оскільки, останній вказана підстава жодним чином не забезпечила виправлення обвинуваченого.
Окрім цього, особисте зобов`язання не може бути застосоване до обвинуваченого

ОСОБА_8 оскільки даний запобіжний захід є найбільш м`яким, а кримінальне правопорушення, яке вчинив останній є тяжким.

Особиста порука, яка полягає у наданні особам, яких суд вважає такими, що заслуговують на довіру, письмового зобов`язання про те, що вони поручаються за виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків і зобов`язуються за необхідністю доставити його до органу досудового розслідування чи суду на першу про те вимогу, так в ході розслідування даного провадження таких осіб не встановлено.

Що стосується тверджень захисника, що до ОСОБА_8 можливо застосувати запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання,то такі доводи захисника на переконання колегії суддів не спростовують висновок судді про наявність у даному кримінальному провадженні ризиків, передбачених ст. 177 КПК України та не можуть бути самостійною підставою для відмови у задоволенні клопотання про застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, з урахуванням конкретних обставин кримінального провадження та доданих ініціатором клопотання доказів на підтвердження його обґрунтованості.

Доводи апеляції захисника про те, що судом першої інстанції не враховано особу ОСОБА_8 колегією судді не можуть бути враховано, оскільки останній на даний час становить підвищену суспільну небезпеку, а саме у нього наявний високий ризик можливості переховування від суду та з метою уникнення кримінальної відповідальності, наявний ризик впливу на свідків, іншого співучасника злочину, а також ризик вчинення нового кримінального правопорушення.
В той же час, у справі наявна реальна можливість обвинуваченого ухилятись від кримінальної відповідальності шляхом переховування від органів досудового розслідування та/або суду шляхом залишення постійного місця проживання зумовлена наявністю можливості і засобів, в тому числі здійснення виїзду за межи території України.

З цих же підстав, колегія суддів залишає без задоволення доводи апеляції про недоведеність ризиків.

Враховуючи наведене, беручи до уваги обставини вчинення кримінального правопорушення, а також те, що ОСОБА_8 раніше неодноразово судимий, з 2008 року на шлях виправлення не став, має попередні судимості за ст. 185 КК України, колегія суддів вважає, що інший більш м`який запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою - не забезпечить виконанням підозрюваним процесуальних обов`язків.
Доводи захисника про не доведеність ризиків колегією суддів не може бути враховано оскільки ОСОБА_8 категорично відмовляється доводити своє виправляння та у разі обрання йому більш м`якого запобіжного заходу, останній з високою імовірність вчинить нове кримінальне правопорушення.
З цих же підстав, колегія суддів залишає без задоволення доводи захисника, що слідчий суддя застосував найсуворіший запобіжний захід виключно на суворості можливого покарання.
А тому, колегія суддів погоджується з доводами слідчого судді про застосування запобіжного задуху саме у вигляді тримання під вартою та вважає необґрунтованими доводи захисту про необхідність обрання підозрюваним запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою.

Колегія суддів звертає увагу, що у разі застосування ОСОБА_8 запобіжного заходу в виді: особистого зобов`язання, домашнього арешту, вказане не забезпечить на початковому етапі досудового розслідування та у подальшому належного виконання останнім його процесуальних обов`язків. Перебуваючи на волі без законного джерела доходу підозрюваний буде мати можливість допустити вчинення нових тотожних кримінальних правопорушень, адже він офіційно не працює, суспільно корисною працею не займається, податки не сплачує, тобто не має достатніх засобів для існування.
Застосування менш суворого запобіжного заходу, такого як домашній арешт не стане для підозрюваного стримуючим фактором.
Вказано, що запобіжний захід у виді домашнього арешту не зможе запобігати ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України, а навпаки сприятиме вчиненню нових злочинів, пов`язаних із крадіжками.
Таким чином, підстав для задоволення апеляційної скарги захисника не має.

Твердження слідчого суду про наявність ризиків передбачених пунктами 1, 5 ст.177 КПК України є такими, що знайшли своє повне підтвердження під час апеляційного розгляду, оскільки обвинувачений ОСОБА_8 раніше неодноразово судимий, обвинувачується у вчиненні тяжкого умисного злочину, не має постійного місця роботи, офіційно не працює, не має стабільного джерела доходів, не має достатніх стримуючих факторів, які б змогли вплинути на його поведінку.

А тому, у разі обрання ОСОБА_8 більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою - це не може запобігти спробам переховуватись від органів досудового розслідування та суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення та які на даний час не встановлені органом досудового розслідування, незаконно впливати на свідків та потерпілих, вчиняти нові кримінальні правопорушення.

Враховуючи обґрунтованість підозри підозрюваному ОСОБА_8 а також наявність ризиків передбачених п. 1, 5 ч.1 ст.177 КПК України колегія суддів приходить до висновку про те, що слідчий суддя правильно застосував до підозрюваного ОСОБА_8 найсуворіший запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
За таких підстав, у разі застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за обставин цієї справи та серйозності висунутої проти нього підозри, з урахуванням встановлених ризиків, на думку колегії, не буду надмірним та таким, що принижує його гідність у розумінні Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

А тому, належна поведінка ОСОБА_8 не може бути забезпечена шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою та не зможе запобігти спробам переховуватись суду, намагатися переховуватися в іншій країні, незаконного впливу на свідків та потерпілого, вчиняти нові кримінальні правопорушення.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу ОСОБА_7 , яка діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 необхідно залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 01 листопада 2022 року необхідно залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 183, 376, 407, 419, 422, 424 КПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , яка діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 01 листопада 2022 року, якою стосовно підозрюваного ОСОБА_8 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою,по кримінальному провадженню, внесеному до ЄРДР за № 0001241 від 09.02.2022 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 185, ч.2 ст.190 КК України строком на 60 днів, а саме до до 29 листопада 2022 року включно, з визначенням застави в сумі 52 000 гривень, - залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду є остаточною і в касаційному порядку оскарженню не підлягає.
Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4