ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 квітня 2023 року

м. Хмельницький

Справа № 686/15249/22

Провадження № 11-кп/4820/405/23

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ

Хмельницького апеляційного суду

в складі: головуючої - судді ОСОБА_1 ,

суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

секретаря - ОСОБА_4 ,

з участю: прокурора - ОСОБА_5 ,

обвинуваченого - ОСОБА_6 ,

захисника - адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому в режимі відеоконференції з ДУ «Хмельницький слідчий ізолятор» кримінальне провадження № 686/4951/21 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 12 квітня 2023 року про продовження йому строку тримання під вартою, -

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 12 квітня 2023 року

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Нова Одеса, Миколаївської області, українцю, громадянину України, із базовою середньою освітою, не одруженому, не працюючому, який має на утриманні двох неповнолітніх дітей, зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_1 , який мешкає по АДРЕСА_2 , раніше судимому, останній раз вироком Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 01.11.2016 року за ч. 2 ст. 289, ст. 71 КК України до покарання у виді 5 років 6 місяців позбавлення волі; 06.04.2021 року звільненому по відбуттю строку покарання;

обвинуваченому за ч. 4 ст. 185, ч. 4 ст. 186 КК України, продовжено строк тримання під вартою до 10 червня 2023 року включно.

Суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що ризики, які були враховані під час обрання запобіжного заходу, не зменшились. Більш м`які запобіжні заходи не зможуть запобігти таким ризикам.

Непогоджуючись з ухвалою, обвинувачений ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просив її скасувати.

Свої вимоги аргументує тим, що клопотання прокурора подане з порушенням ч. 1 ст. 199 КПК України, тобто пізніше, ніж за п`ять днів до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою; не відповідає вимогам ст. 184 КПК, оскільки не містить обґрунтування необхідності обрання йому найсуворішого запобіжного заходу, а тому таке підлягало поверненню прокурору.

Під час ухвалення оскаржуваного рішення суд порушив його право на безпосередню участь у судовому засіданні, оскільки не врахував, що він заперечував проти проведення судового засідання у режимі відеоконференції, бажав особисто бути присутнім у залі суду.

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника на підтримку поданої апеляційної скарги, прокурора, який заперечив проти її задоволення, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що така задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали суду про продовження строку тримання під вартою, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.

Виходячи з вимог ч. 1 ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Розглядаючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою, для прийняття законного та обґрунтованого рішення в порядку ст. 199 КПК України, суд повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе.

Продовжуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має розцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин.

Тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Колегія суддів вважає, що ухвала місцевого суду відповідає зазначеним критеріям.

Згідно ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Європейський суд з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

У справі «Летельє проти Франції» вказано, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Як убачається із матеріалів судового провадження, подане до суду першої інстанції клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 відповідає вимогам ст. 184 КПК України. В обґрунтування клопотання прокурор посилався на те, що він обвинувачується у вчиненні тяжких злочинів, за які передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад 5 років. Зважаючи на покарання, яке йому загрожує у випадку доведеності вини, а також на особу винного, який раніше судимий, ризики, визначені ст. 177 КПК України, а саме: переховування від суду, вчинення іншого кримінального правопорушення, продовжують існувати.

Наведені в клопотанні прокурора підстави для продовження ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою належним чином перевірялись суддею.

При вирішенні питання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому суд першої інстанції врахував, що підстави, які були враховані при обранні йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не змінились, продовжують існувати ризики того, що він зможе ухилятись від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Як у суді першої інстанції, так і під час апеляційного перегляду кримінального провадження прокурор довів, що застосування щодо ОСОБА_6 більш м`яких запобіжних заходів, не пов`язаних з триманням під вартою, не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків для застосування щодо обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою не встановлено.

Отже, потреба в обмеженні права на особисту свободу обвинуваченого шляхом продовження останньому найсуворішого виду запобіжного заходу є виправданою.

Твердження обвинуваченого ОСОБА_6 про порушення його права на безпосередню участь в судовому засіданні апеляційний суд до уваги не бере, враховуючи наступне.

Так, відповідно до абз. 12 ч. 1 ст. 615 КПК України якщо в умовах воєнного стану відсутня об`єктивна можливість доставити затриману особу до слідчого судді, суду у строк, передбачений статтею 211 цього Кодексу, розгляд клопотання про обрання стосовно неї запобіжного заходу здійснюється із застосуванням доступних технічних засобів відеозв`язку з метою забезпечення дистанційної участі затриманої особи (Абзац дванадцятий частини першої статті 615 в редакції Закону № 2462-IX від 27.07.2022).

Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 року введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 року.

Відповідно до розпорядження командуючого Національної гвардії України від 24.02.2022 року № 27/8/2-1433 з 24.02.2022 року відмінено курсування варт. А тому доставка обвинувачених та засуджених осіб до суду не здійснюється.

Верховний Суд у своїй постанові від 29 липня 2021 року, справа № 320/2582/19, вказав, що участь засудженого у судовому засіданні в режимі відеоконференції означає його фактичну участь у судовому розгляді, проте в іншому форматі, а тому право засудженого на участь у судовому засіданні не порушується.

Клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_6 подане до Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області 10.04.2023 року та відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справи між суддями передано на розгляд судді ОСОБА_8 .

З урахуванням строків розгляду клопотання та відсутності можливості доставити обвинуваченого із ДУ «Хмельницький СІЗО», де він утримується, до суду, цього ж дня суддею ОСОБА_8 постановлена ухвала про проведення судового засідання 12.04.2023 року в режимі відеоконференції з вказаною установою.

Як вбачається із відеозапису судового засідання Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 12.04.2023 року, обвинувачений ОСОБА_6 брав участь у судовому засіданні під час продовження йому строку тримання під вартою в режимі відеоконференції. Однак, поводив себе зухвало та неадекватно, а під час оголошення прокурором клопотання самостійно за власним бажанням покинув приміщення відеоконференцзв`язку.

А тому, його право на участь судовому засіданні не порушено.

Доводи апелянта проте, що клопотанням прокурора про продовження строку тримання під вартою не відповідає вимогам ст. 184 КПК України є безпідставними, оскільки таке клопотання в повній мірі відповідає наведеним вимогам закону.

Твердження про наявність процесуальних порушень під час подання прокурором до суду зазначеного клопотання є слушним, враховуючи наступне.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою має право подати прокурор, слідчий за погодженням з прокурором не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 14.02.2023 року ОСОБА_6 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 13.04.2023 року.

А тому, клопотання про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_6 прокурор мав подати до суду не пізніше 07.04.2023 року (з урахуванням вихідних).

Натомість, таке прокурор Окружної прокуратури міста Хмельницького подав лише 10.04.2023 року, тобто поза межами вказаного строку.

Отже, клопотання прокурора подане з порушенням строків, передбачених ч. 1 ст. 199 КПК України.

Вказане слід довести до відома керівника Окружної прокуратури міста Хмельницького для відповідного реагування.

Разом з тим, наявність процесуальних порушень, допущених під час подання до суду клопотання про продовження строку тримання під вартою, не свідчить про незаконність ухвали, оскільки прокурором доведено наявність обставин щодо необхідності продовження обвинуваченому ОСОБА_6 лише найсуворішого запобіжного заходу.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає ухвалу суду законною, обґрунтованою та вмотивованою. Підстав для її скасування не встановлено.

Керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а :

Ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 12 квітня 2023 року про продовження ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строку тримання під вартою до 10 червня 2023 року включно залишити без змін, а його апеляційну скаргу - без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуюча: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_3

ОСОБА_2