03.02.2023 Справа № 756/1482/23
Справа № 756/1482/23
Провадження 1-кс/756/395/23
03 лютого 2023 року м. Київ
З урахуванням наведеного, з метою збереження речового доказу, забезпечення спеціальної конфіскації слідчий просить накласти арешт на вищевказане майно.
Слідчий суддя, ознайомившись з матеріалами клопотання, дійшов до наступного висновку.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів, 2) спеціальної конфіскації, 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Відповідно до ст. 171 КПК України з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач. У клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 КПК України та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, що підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.
До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.
Проте, усупереч вимогам п.3 ч.2 ст. 171 КПК України, матеріали клопотання про арешт тимчасово вилученого майна не містить документів, що підтверджують право власності ОСОБА_3 на автомобіль Lexus RX 350, 2018 року випуску, номерний знак НОМЕР_1 .
За наведених обставин слідчий суддя позбавлений можливості виконати вимоги ч. 1 ст. 172 КПК України, оскільки клопотання слідчого, прокурора про арешт майна може розглядатися, зокрема, без повідомлення власника майна лише у разі вирішення питання про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, та за умови, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту такого майна. Приписи ч. 2 ст. 172 КПК України не розповсюджуються на тимчасово вилучене майно.
У контексті викладених вище обставин слідчий суддя також зазначає, що за загальним правилом із клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач (ч. 1 ст. 171 КПК України).
Згідно з ч. 1 ст. 64-2 КПК України третьою особою, щодо майна якої вирішується питання про арешт, може бути будь-яка фізична або юридична особи.
За змістом ч. 2 ст. 64-2 КПК України у випадку коли вирішується питання про арешт майна третьої особи, суб`єктом звернення із клопотанням про арешт майна є лише прокурор.
Системний аналіз вимог ст.64-2 КПК України дозволяє дійти висновку, що третя особа щодо майна якої вирішується питання про арешт, набуває свого статусу та процесуальних прав з моменту звернення прокурора до суду із клопотанням про арешт майна.
За таких обставин відповідно до ч. 2 ст. 64-2 КПК України суб`єктом звернення із клопотанням про арешт майна має бути лише прокурор.
Разом з тим, вказане клопотання подано слідчим, а не прокурором, як того вимагають норми діючого кримінального процесуального законодавства.
Згідно із ч. 3 ст. 172 КПК України слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору, цивільному позивачу та встановлює строк в сімдесят дві години або з урахуванням думки слідчого, прокурора чи цивільного позивача менший строк для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу. У такому разі тимчасово вилучене в особи майно підлягає негайному поверненню після спливу встановленого суддею строку, а у разі звернення в межах встановленого суддею строку з клопотанням після усунення недоліків - після розгляду клопотання та відмови в його задоволенні.
Наведені обставини, на думку слідчого судді, свідчать про те, що клопотання було подано без додержання вимог ст. 171 КПК України, у зв`язку з чим клопотання про арешт майна підлягає поверненню прокурору відповідно до положень ч. 3 ст. 172 КПК України зі встановленням строку у сімдесят дві години для усунення зазначених в ухвалі слідчого судді недоліків.
Керуючись статтями 7, 9, 64-2, 131, 132, 170-173, 175, 369-372 КПК України, слідчий суддя
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1