Справа № 357/483/23
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10.02.2023 м. Біла Церква

Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі судових засідань Білоцерківського міськрайонного суду Київської області кримінальне провадження, яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0003187 від 06.12.2022, за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кустанай, Казахстан, громадянина України, із повною загальною середньою освітою, неодруженого, без місця реєстрації, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

1) 19.05.2008 Білоцерківським міським судом Київської області за ч. 1 ст. 309 до покарання у виді обмеження волі строком 1 рік. Звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік;

2) 16.09.2008 Білоцерківським міським судом Київської області за ч. 2 ст. 309, ч. 1 ст. 296, ст. ст. 70, 71 КК України до позбавлення волі строком на 3 роки. Звільнений 25.05.2010 з Бучанської BK (№85) Київської області умовно достроково на 1 рік 3 місяці 30 днів;

3) 27.09.2010 Білоцерківським міськрайонним судом Київської області за ч. 2 ст. 309, ст. 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки;

4) 11.11.2010 Білоцерківським міськрайонним судом Київської області за ч. 2 ст. 309, ч. 2 ст. 316, ст.ст. 70, 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки 2 місяці. Звільнений 16.08.2013 з Бучанської BK №85 по відбуттю строку покарання;

5) 25.04.2014 Білоцерківським міськрайонним судом Київської області за ч. 2 ст. 309 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки. Звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки;

6) 16.09.2014 Білоцерківським міськрайонним судом Київської області за ч. 2 ст. 309, ст. 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком 3 роки 6 місяців;

7) 07.11.2014 Білоцерківським міськрайонним судом Київської області за ч. 2 ст. 309, ст. 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком 4 роки. Ухвалою Ірпінського міського суду від 20.03.2017 звільнений умовно-достроково від відбування покарання, невідбутий строк 1 рік 3 місяці 4 дні;

8) 24.04.2018 Білоцерківським міськрайонним судом Київської області за ст.ст. 309 ч.2, 263 ч.1,70,71 КК України до 4 років позбавлення волі.

9) 20.08.2020 Білоцерківським міськрайонним судом Київської області за ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 70, ч. 4 ст. 70 КК України до 4 років 3 місяців позбавлення волі. Звільнений 19.07.2022 зі Старобабанівської ВК (№92) Черкаської області по відбуттю покарання,

10) 28.11.2022 Білоцерківським міськрайонним судом Київської області за ч. 1 ст. 309 КК України до 1 року обмеження волі;

11) 26.12.2022 Білоцерківським міськрайонним судом Київської області за ч. 2 ст. 309 КК України до 2 років обмеження волі,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст.185 КК України,

сторони кримінального провадження та інші учасники судового провадження: прокурор Білоцерківської окружної прокуратури ОСОБА_4 , обвинувачений ОСОБА_3 , захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 ,

УСТАНОВИВ:

У зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, відповідно до ст. 1 Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022, в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

Крім цього, Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану» від 15.08.2022 за №2500-ІХ, затверджено Указ Президента України за №573/2022 від 12.08.2022.

Відповідно до зазначеного Указу Президента України, на часткову зміну статті 1 Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX (зі змінами, внесеними Указом від 14 березня 2022 року № 133/2022, затвердженим Законом України від 15 березня 2022 року № 2119-IX, Указом від 18 квітня 2022 року № 259/2022, затвердженим Законом України від 21 квітня 2022 року № 2212-IX, та Указом від 17 травня 2022 року № 341/2022, затвердженим Законом України від 22 травня 2022 року № 2263-IX), продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 23 серпня 2022 року строком на 90 діб. Указом Президента України від 7 листопада 2022 року № 757/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 21 листопада 2022 року строком на 90 діб до 19 лютого 2023 року.

05.12.2022 о 10:03 год ОСОБА_3 , перебуваючи у торговому залі магазину «Велмарт», що належить ТОВ «ФУДКОМ» () та розташований за адресою: Київська область, м. Біла Церква, вул. Грибоєдова, буд. № 10-А, скориставшись тим, що його дії залишаються не поміченими сторонніми особами, умисно, повторно, в умовах воєнного стану, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, таємно від оточуючих, шляхом вільного доступу, з торгових полиць здійснив крадіжку товару, а саме: кави "Акція Кава Голд Розчинна 260г Екон Пак Нескафе" 1 шт. вартістю 238 грн 80 коп. та кави "Кава Голд Розчинна Субл 200г Екон Пак Чорна Карта" 1 шт. вартістю 194 грн 08 коп., який склав всередину куртки, у яку був одягнений.

Після цього, ОСОБА_3 із викраденим товаром пройшов через вхідний турнікет вказаного магазину, не розрахувавшись за товар, залишив приміщення магазину, тим самим з місця вчинення кримінального правопорушення зник, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим спричинив майнової шкоди ТОВ «ФУДКОМ» на загальну суму 432 грн 76 коп.

Таким чином, ОСОБА_3 вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), повторно, в умовах воєнного стану, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України визнав повністю та надав показання аналогічні фактичним обставинам, викладеним в обвинувальному акті. З найменуванням та вартістю викраденого майна погоджується, Викраденим товаром розпорядився на власний розсуд. Крадіжку вчинив тому, що у нього не було коштів на існування, а після звільнення з місць позбавлення волі на роботу не міг влаштуватися. Цивільний позов визнає в повному обсязі, однак можливості відшкодувати завдані збитки не має.

Представник потерпілого ТОВ «Фудком» ОСОБА_6 , будучи належним чином повідомленими про день, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явилися, про причини неявки не повідомили. Натомість, у судовому засіданні прокурор надала письмову заяву від представника потерпілого від 26.01.2023, якою останній просить проводити розгляд справи у його відсутність, при визначенні обвинуваченому міри покарання покладаються на розсуд суду.

З урахуванням думки учасників судового провадження суд постановив проводити розгляд справи у відсутності належним чином повідомленого представника потерпілого, зважаючи що у його відсутність можливо встановити усі обставини, що підлягають встановленню у даному кримінальному провадженні.

Враховуючи те, що обвинувачений в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованих йому органом досудового слідства кримінальних правопорушень при обставинах, викладених в обвинувальному акті, та беручи до уваги, що інші учасники судового розгляду не заперечували проти не дослідження доказів щодо тих обставин, що ніким не оспорюються, та судом встановлено, що учасники судового розгляду, в тому числі обвинувачений, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності та істинності їх позиції, роз`яснивши їм про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати зазначені обставини у апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового розгляду, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих обставин, які ніким не оспорюються, відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України.

За таких обставин суд визнає доказаними фактичні обставини справи щодо дати, часу, місця, способу скоєння кримінальних правопорушень, форми умислу, а також інші обставини, визначені ч. 1 ст. 91 КПК України.

Суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_3 за ч. 4 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, в умовах воєнного стану.

Підстав у відповідності до ч. 3 ст. 337 КПК України, для виходу за межі висунутого обвинувачення, чи його зміни, суд не вбачає, оскільки в ході судового розгляду обставин, які б перешкоджали ухваленню справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод не встановлено.

Відповідно до ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного, які підлягають обов`язковому врахуванню.

Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд, згідно з вимогами статтей 65-67 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Суд при призначенні покарання визначає тяжкість кримінальних правопорушень, враховуючи їх характер, обставини вчинення, цінність суспільних відносин, на які вчинено посягання, тяжкість наслідків, спосіб посягання, форму і ступінь вини, мотивацію кримінального правопорушення, наявність або відсутність кваліфікуючих ознак, поведінку особи до вчинення кримінального правопорушення і після його вчинення.

Вчинене обвинуваченим ОСОБА_3 кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України, згідно ст. 12 КК України, відноситься до категорії тяжких злочинів проти власності. Судом враховується, що ОСОБА_3 вчинив крадіжку, від вчинення якої настали наслідки у виді завдання матеріальної шкоди потерпілому.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 згідно ст. 66 КК України, суд визнає визнання вини та щире каяття.

Обтяжуючою обставиною відповідно до ст. 67 КК України є рецидив злочинів.

Під особою обвинуваченого розуміється сукупність фізичних, соціально-демографічних, психологічних, правових, морально-етичних та інших ознак індивіда, щодо якого ухвалюється обвинувальний вирок, які існують на момент прийняття такого рішення та мають важливе значення для вибору покарання з огляду мети та засад його призначення.

Про особу обвинуваченого ОСОБА_3 встановлено, що він офіційно не працевлаштований, неодружений, утриманців не має, без зареєстрованого місця проживання, однак має місце проживання, за місцем проживання не обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, на обліку військовозобов`язаних в ІНФОРМАЦІЯ_2 не перебуває, раніше неодноразово був засуджений за кримінальні правопорушення, пов`язані із незаконним обігом наркотиків та проти власності. Останній раз ОСОБА_3 відбував покарання у виді 4 років 3 місяців позбавлення волі за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 70, ч. 4 ст. 70 КК України. Після звільнення з місць позбавлення волі 19.07.2022, двічі був засуджений, а саме: за вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 28.11.2022 за ч. 1 ст. 309 КК України до 1 року обмеження волі, вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 26.12.2022 за ч. 2 ст. 309 КК України до 2 років обмеження волі.

Вчинення інкримінованого обвинуваченому кримінального правопорушення після постановлення вироку Білоцерківським міськрайонним судом Київської області, на думку суду, свідчить про свідоме нехтування обвинуваченим правилами, встановленими в суспільстві в частині охорони права власності та про його стійку антисоціальну спрямованість та вперте небажання стати на шлях виправлення.

Обираючи вид та міру покарання обвинуваченому, виходячи з принципу індивідуалізації покарання, суд враховує також спосіб посягання, форму та ступінь вини обвинуваченого.

Суд, реалізуючи принцип законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особу обвинуваченого, обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання, його відношення до вчиненого, приходить до висновку що ОСОБА_3 представляє небезпеку для суспільства, його виправлення можливе лише в умовах ізоляції від суспільства, тобто необхідним і достатнім для можливого виправлення ОСОБА_3 буде призначення йому покарання у виді позбавлення волі у межах санкції ч. 4 ст. 185 КК України.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, 26.12.2022 ОСОБА_3 був засуджений вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області за ч. 2 ст. 309 КК України до покарання у виді 2 року обмеження волі.

У цьому кримінальному провадженні судом встановлено, що ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення 05.12.2022, тобто до постановлення вироку Білоцерківським міськрайонним судом Київської області, що свідчить про існування у ОСОБА_3 на момент винесення вироку невідбутого покарання за попереднім вироком.

Частиною 4 ст. 70 КК України визначено, за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.

Враховуючи зазначене, суд дійшов висновку що остаточне покарання обвинуваченому ОСОБА_3 слід визначити на підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного за попереднім вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 26.12.2022, більш суворим покаранням, призначеним за цим вироком.

Суд переконаний, що визначена ним вид і міра покарання, є необхідною і достатньою для можливого виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним та іншими особами нових кримінальних правопорушень. Таке покарання на переконання суду, відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами осіб, які притягаються до кримінальної відповідальності з урахуванням того, що втручання держави в приватне життя особи повинно спрямуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи).

Призначення ОСОБА_3 більш суворого покарання буде явно несправедливим через суворість, враховуючи його відношення до вчиненого та обставин, які пом`якшують покарання.

Підстав для звільнення від відбування покарання з випробуванням, у відповідності до вимог ст. 75 КК України, або ж застосування ст. 69 КК України до обвинуваченого, суд не знаходить, у зв`язку з відсутністю для цього передумов, а застосування таких положень Закону буде явно несправедливим через м`якість покарання.

Вирішуючи заявлений у кримінальному провадженні представником потерпілого цивільний позов, суд виходить із наступного.

Відповідно до положень ч. 2 ст.127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Відповідно до ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням завдано матеріальної або моральної шкоди, має право пред`явити до обвинуваченого цивільний позов. Ухвалюючи обвинувальний вирок, постановляючи ухвалу про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому (ст. 129 КПК України). Згідно положень ч.5 ст.128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

За вимогами ч. 1 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Статтею 1192 ЦК України визначено, що розмір збитків, які підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі

Згідно ч. 1 ст. 1177 Цивільного кодексу України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується особою яка таку шкоду заподіяла.

Відповідно до ч. 3 ст.23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Частиною 1 статті 82 ЦПК України визначено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню.

Представником потерпілого ОСОБА_6 в інтересах ТОВ «Фудком» заявлено цивільний позов про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_3 в рахунок відшкодування завданої кримінальним правопорушенням матеріальної шкоди в розмірі 238.80грн.

Як вбачається із показань обвинуваченого у судовому засіданні, останній заявлений до нього представником потерпілого цивільний позов визнав повністю та не заперечував проти його задоволення.

З огляду на встановлені обставини провадження суд вважає, що визнання обвинуваченим пред`явленного до нього цивільного позову не суперечить закону, не порушує права та інтереси інших осіб, а тому судом приймається.

Позов таким чином підлягає задоволенню шляхом стягнення з обвинуваченого на користь ТОВ «Фудком» в рахунок відшкодування заподіяної кримінальним правопорушенням матеріальної шкоди в сумі 238.80 грн.

Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день, або за правилами передбаченими у частині першій цієї статті.

Так, відповідно до ухвали слідчого судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 21.10.2022 підозрюваному ОСОБА_3 було застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою, строк затримання рахувати з 21.12.2022. Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 02.02.2023 продовжено строк запобіжного заходу на 60 днів, тобто до 02.04.2023 включно.

В судових дебатах прокурор просив залишити без змін обраний стосовно ОСОБА_3 запобіжний захід у виді тримання під вартою до набрання вироком законної сили.

Відповідно до п. 2 ч. 4 ст. 374 КПК України у разі визнання особи винуватою у резолютивній частині вироку зазначаються, серед іншого, рішення щодо заходів забезпечення кримінального провадження.

Оскільки суд прийшов до висновку про необхідність призначення обвинуваченому ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі, та враховуючи наявність встановлених при обранні запобіжного заходу ризиків, раніше застосований до нього запобіжний захід у виді тримання під вартою слід залишити до набрання вироком законної сили, але не більше ніж на 60 днів.

Строк відбування покарання ОСОБА_3 слід рахувати з моменту набрання вироком законної сили, зарахувавши в строк покарання на підставі ч.5 ст.72 КК України строк попереднього ув`язнення з часу фактичного затримання, а саме з 21.12.2022.

Процесуальні витрати у справі відсутні.

Доля речових доказів вирішується відповідно до ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 7, 349, 368, 370, 373, 374, 394 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та призначити покарання у виді 5 (п`яти ) років позбавлення волі.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного за вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 26.12.2022 у виді 2 (двох) років обмеження волі, більш суворим, призначеним цим вироком,

остаточно визначити ОСОБА_3 покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_3 рахувати з моменту набрання вироком законної сили, зарахувавши в строк покарання на підставі ч. 5 ст. 72 КК України строк попереднього ув`язнення з часу фактичного затримання, а саме з 21.12.2022 по час набрання вироком законної сили.

До набрання вироком законної сили, але не більше як на 60 днів, залишити без змін раніше обраний стосовно ОСОБА_3 запобіжний захід виді тримання під вартою в Державній установі «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України.

Заявлений представником потерпілого ОСОБА_6 цивільний позов в інтересах ТОВ «Фудком» до ОСОБА_3 про стягнення матеріальної шкоди задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ТОВ «Фудком» в рахунок відшкодування завданої кримінальним правопорушенням матеріальної шкоди 238.80 грн (двісті тридцять вісім гривень 80 коп).

Речові докази:

відеозаписи з камер внутрішнього відеоспостереження магазину «Велмарт», що по вул. Грибоєдова, 10-А в м. Біла Церква Київської області від 05.12.2022, які знаходяться при матеріалах кримінального провадження, після набрання вироком законної сили залишити зберігати при матеріалах кримінального провадження, які перебувають у прокурора;

куртку чорного кольору та шапку сірого кольору, які згідно розписки від 09.12.2022, передані на відповідальне зберігання ОСОБА_3 , після набрання вироком законної сили, вважати повернутим власнику;

каву натуральну " ІНФОРМАЦІЯ_3 ", яка згідно розписки передана на відповідальне зберігання представнику потерпілого ОСОБА_6 , після набрання вироком законної сили вважати повернутим власнику ТОВ Фудком».

Вирок суду може бути оскаржений до Київського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області. Вирок суду з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним, відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України, не може бути оскарженим в апеляційному порядку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги, вирок набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції, якщо його не буде скасовано.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія вироку надсилається не пізніше наступного дня після проголошення.

Суддя Тетяна КЛЕПА