У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2022 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд в складі колегії суддів:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4

Учасники судового провадження:

прокурора ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, зареєстрованого в ЄРДР за №0000816

за апеляційною скаргою заступника керівника Миколаївської обласної прокуратури ОСОБА_7 на вирок Заводського районного суду м.Миколаєва від 30 червня 2022 року щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Бурханівка Снігурівського району Миколаївської області, раніше не судимого, без постійного місця проживання,

-обвинуваченого за ч. 2 ст. 186 , ч. 1 ст. 187 КК України.

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Вироком Заводського районного суду м. Миколаєва від 30 червня 2022 року ОСОБА_8 засуджений:

- за ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки;

-за ч. 1 ст. 187 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки.

Ухвалено початок строку відбування покарання обчислювати з моменту затримання ОСОБА_8 з 08.03.2020. Запобіжний захід у виді тримання під вартою ОСОБА_8 до набрання вироком чинності залишено без змін.

Вирішено питання щодо процесуальних витрат та речових доказів.

Короткий зміст вимог апеляційних скарг.

Прокурор просить вирок скасувати з підстав істотного порушення вимог кримінального процесуального закону і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

Прокурор вважає вирок суду таким, що підлягає скасуванню, у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону. Зазначає, що суд першої інстанції, визнавши ОСОБА_8 винним за ч.1 ст.187 та ч.2 ст.186 КК України, сформулював обвинувачення таким чином, що фактичні дані щодо обставин злочинів, в яких обвинувачується ОСОБА_8 не дає повне уявлення стосовно кожного з елементів складу кримінального правопорушення, що у свою чергу не дає можливості зіставити фактичну складову обвинувачення з його юридичною формулою.

Стверджує, що відсутність належного формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, унеможливлює якісний захист від усунутого обвинувачення, що є істотним порушенням вимого кримінального процесуального закону.

Встановлені судом першої інстанції обставини.

08.03.2020, в період часу з 00:15 год. по 00:45 год., більш точного часу під час судового розгляду не встановлено, ОСОБА_8 з дозволу власника перебував в квартирі АДРЕСА_1 , де у нього раптово виник злочинний корисливий умисел, направлений на напад з метою заволодіння майном потерпілого ОСОБА_9 , поєднаний з насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи.
Реалізуючи свій злочинний корисливий умисел, спрямований на заволодіння чужим майном, з метою власного незаконного збагачення, з корисливих мотивів, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та бажаючи їх настання, ОСОБА_8 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, у вищевказаному місці у зазначений час, використовуючи розкладний ніж, із застосування насильства, яке є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого ОСОБА_9 , що полягав у нанесенні тілесних ушкоджень у вигляді колото-різаної рани щічної та під щелепної області зліва і бокової поверхні шиї з права, різаної рани тьмяної області з права, став вимагати майно потерпілого ОСОБА_9 , а саме: мобільний телефон марки Xiaomi Redmi 8A, вартістю 3000 грн.

Крім того, 08.03.2020 близько 00:45 години, більш точного часу під час судового розгляду не було встановлено, ОСОБА_8 перебував у квартирі АДРЕСА_1 , де у нього, після вчинення розбіного нападу, виник злочинний корисливий умисел, направлений на відкрите викрадення майна потерпілого ОСОБА_9 , а саме грошових коштів в сумі 1000 грн.

Реалізуючи свій злочинний корисливий умисел, спрямований на відкрите викрадення чужого майна, з метою власного незаконного збагачення, з корисливих мотивів, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та бажаючи їх настання, не отримавши бажаного результату внаслідок вчинення розбійного нападу, скориставшись станом потерпілого ОСОБА_9 , внаслідок отримання останнім тілесних ушкоджень у вигляді колото-різаних ран, не очікуючи будь-якої протидії його діям з боку потерпілого ОСОБА_9 та свідка ОСОБА_10 , ОСОБА_8 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, у вищевказаному місці у зазначений час, усвідомлюючи, що його дії явні як для потерпілого, так і для свідка ОСОБА_10 , відкрито, повторно, із сумки потерпілого, викрав майно потерпілого ОСОБА_9 , а саме: грошові кошти у сумі 1000 гривень.

Після чого, ОСОБА_8 , утримуючи відкрито викрадене майно при собі, з місця вчинення кримінального правопорушення зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд. Своїми умисними протиправними діями ОСОБА_8 заподіяв потерпілому ОСОБА_9 матеріальний збиток на суму 1000 грн.

Судом першої інстанції ОСОБА_8 визнано винним:

- в нападі з метою заволодіння чужим майном, поєднаного з погрозою застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), і в цій частині дії обвинуваченого кваліфіковані за ч.1 ст. 187 КК України;
- у відкритому викраденні чужого майна (грабежу), вчиненому повторно, та його дії в цій частині кваліфіковані за ч. 2 ст. 186 КК України.

Позиції учасників судового провадження.

Прокурор підтримав апеляційну скаргу, просив скасувати вирок суду та направити на новий судовий розгляд.

Захисник не висловила заперечення проти задоволення апеляційної скарги прокурора, зазначивши, що обвинувачений погодився з прийнятим ріщенням.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини. Мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходив при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути обгрунтованим та мотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Оскаржуваний вирок зазначеним вимогам закону відповідає.

Прокурор порушує в апеляційній скарзі питання щодо скасування оскаржуваного вироку з підстав істотного порушення вимог кримінального процесуального закону. Зазначає про те, що визнавши ОСОБА_8 винним за ч.2 ст.186, ч.1 ст.187 КК України, сформулював обвинувачення таким чином, що фактичні дані щодо обставин злочинів, в яких обвинувачується ОСОБА_8 не дає повне уявлення стосовно кожного з елементів складу кримінального правопорушення.

Однак, вимоги поданої прокурором апеляційної скарги є безпідставними.

Так, згідно із ч. 1 ст. 337 КПК України, судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту.

Частиною 3 зазначеної статті передбачено, що з метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

Як вбачається з обвинувального акта ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 186 КК України, у відкритому викраденні чужого майна (грабіж) та ч.1 ст.187 КК України, у нападі з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя та здоров`я особи.

Суд першої інстанції розглянув кримінальне провадження в межах висунутого органом досудового слідства обвинувачення, та визнав ОСОБА_8 винним у вчиненні злочинів, за обставин, які зазначені в обвинувальному акті.

З матеріалів провадження вбачається, що ухвалою Миколаївського апеляційного суду від 26 січня 2021 року вирок Заводського районного суду м. Миколаєва від 28 вересня 2020 року відносно ОСОБА_8 скасовано та призначено новий розгляд у суді першої інстанції.

Однак, як вбачається з матеріалів провадження прокурор під час нового судового розгляду зазначеного провадження не скористався правом на зміну обвинувачення в суді, передбаченого ст.337 КПК України.

Так, як вбачається з технічного носія інформації прокурор в судовому засіданні підтримав обвинувачення щодо ОСОБА_8 за ч.2 ст.186, та ч.1 ст.187 КК України в межах висунутого обвинувачення, яке суд першої інстанції визнав доведеним.

Зазначаючи в апеляційній скарзі про неналежне формулювання обвинувачення судом першої інстанції, прокурор протирічить позиції сторони обвинувачення висловленій як в обвинуваченні, яке висунуто ОСОБА_8 , так і в промові під час судових дебатів в суді першої інстанції.

Оскільки прокурор не скористався правом на зміну обвинувачення в суді, передбаченим ст.3 37 КПК України, то суд першої інстанції був позбавлений процесуальної можливості змінити обвинувачення.

Судовий розгляд проведено в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.

З огляду на наведене, суд першої інстанції прийняв законне, обгрунтоване та вмотивоване рішення.

Тому немає підстав для задоволення апеляційної скарги прокурора.

Керуючись ст. 376, 404, 405, 407, 424, 532 КПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу заступника керівника Миколаївської обласної прокуратури ОСОБА_7 залишити без змін, а вирок Заводського районного суду м. Миколаєва від 30 червня 2022 року щодо ОСОБА_8 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3