ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.03.2023 Справа №607/12916/22 Провадження №1-кп/607/329/2023 м. Тернопіль

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретарів судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду в м.Тернополі кримінальне провадження №0000931, дані про яке 05.07.2022 внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань про обвинувачення:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Тернопіль, українця, громадянина України, зареєстрованого та мешканця АДРЕСА_1 , із середньою спеціальною освітою, розлученого, що має на утриманні одну малолітню дитину, непрацюючого, у відповідності до ст.89 КК України не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України,

за участю сторін кримінального провадження: прокурора Тернопільської окружної прокуратури ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника обвинуваченого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_6 , потерпілого ОСОБА_7 ,

ВСТАНОВИВ:

Верховною Радою України 22.05.2022 прийнято Закон України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» № 2263-IX, яким затверджено Указ Президента України № 341/2022 від 17.05.2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», відповідно до якого в Україні введено воєнний стан з 05 год. 30 хв. 25.05.2022 строком на 90 діб.

14.06.2022 у ОСОБА_4 , який перебував на території «Фруктового ринку», а саме біля банкомату АТ КБ «ПриватБанк», що за адресою: м.Тернопіль, вул.Шептицького, і побачивши залишену ОСОБА_7 банківську картку, виник злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна.

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, 02.07.2022 ОСОБА_8 , перебуваючи на території «Фруктового ринку», а саме біля банкомату АТ КБ «ПриватБанк», що за адресою: м.Тернопіль, вул.Шептицького, шляхом вільного доступу, із банкомату АТ КБ «ПриватБанк» заволодів банківською карткою № НОМЕР_1 , яка на праві власності належить ОСОБА_7 . Після чого, ОСОБА_4 , не маючи наміру повертати власнику банківську картку, 02.07.2022 переконавшись, що за ним ніхто не спостерігає та його дії не будуть помічені сторонніми особами, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, таємно здійснив крадіжку належних грошових коштів ОСОБА_7 шляхом здійснення розрахунку за товар у: магазині «Сім-23», що за адресою: м.Тернопіль, вул.Генерала М.Тарнавського, 34 на суму 15 грн., магазині «Щодня», що знаходиться у м.Тернополі, на суму 33,90 грн., магазині «Продукти», що знаходиться у м.Тернополі, на суму 218 грн., магазині «Салон Оптики», що за адресою: м.Тернопіль, вул.Шептицького, 1, на суму 399 грн., магазині «SVOI», що за адресою: м.Тернопіль, вул.Миру, 4, на суму 237,50 грн., магазині «SVOI», що за адресою: м.Тернопіль, вул.Миру, 4, на суму 33,10 грн., аптеці «Аптека 4», що за адресою: м.Тернопіль, вул.Миру, 3В, на суму 72 грн., магазині «Альянс», що за адресою: м.Тернопіль, вул.М.Кривоноса, 1, на суму 133,50 грн., магазині «Альянс», що за адресою: м.Тернопіль, вул.М.Кривоноса, 1, на суму 150 грн., магазині «Сільпо», що за адресою: м.Тернопіль, вул.М.Кривоноса, 2Б, на суму 358,61 грн., магазині «GLORIA», що знаходиться у м.Тернополі, на суму 178,50 грн., магазині «Сім-23», що за адресою: м.Тернопіль, вул.Просвіти, 19, на суму 74,99 грн., чим спричинив матеріальну шкоду потерпілому ОСОБА_7 на суму 1928,60 гривень.

За таких обставин, ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, тобто у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненому в умовах воєнного стану.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінальному правопорушенні, передбаченому ч.4 ст.185 КК України, визнав повністю та підтвердив зазначені в обвинувальному акті обставини його вчинення. Показав, що дійсно 02.07.2022, перебуваючи по вул.Шептицького у м.Тернопіль, взяв із банкомату «ПриватБанк» належну ОСОБА_7 банківську картку. В подальшому, не повернувши банківську картку її власнику, 02.07.2022 здійснив за рахунок грошових коштів, які знаходились на вказаній карті 12 розрахунків на суму близько 2000 грн. у різних магазинах в м.Тернопіль. Під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_4 щиро розкаявся у вчиненому. В останньому слові зазначив, що завдану кримінальним правопорушенням шкоду потерпілому він відшкодував повністю, тому просив суворо його не карати, пообіцявши більше не вчиняти злочинів.

Окрім повного визнання обвинуваченим ОСОБА_4 своєї вини у пред`явленому йому обвинуваченні, його вина у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення, в повному обсязі підтверджується сукупністю досліджених безпосередньо судом доказів.

Допитаний у судовому засіданні з приводу завданої кримінальним правопорушенням шкоди потерпілий ОСОБА_7 показав, що завдану злочином шкоду ОСОБА_4 йому відшкодував повністю, тому жодних претензій він до нього не має та на суворому покаранні для обвинуваченого не наполягав.

За згодою учасників судового провадження, які не оспорюють фактичні обставини кримінального провадження, кваліфікацію кримінального правопорушення, судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам процесу положення ст.349 КПК України, провів судовий розгляд даного провадження щодо всіх його обставин із застосуванням правил ч.3 ст.349 КПК України, визнавши недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого ОСОБА_4 , потерпілого ОСОБА_7 з приводу відшкодування завданої кримінальним правопорушенням шкодита дослідженням даних, які характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_4 . При цьому суд з`ясував правильність розуміння учасниками судового процесу змісту цих обставин, з`ясував чи немає сумнівів в добровільності їх позиції, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Таким чином, допитавши обвинуваченого ОСОБА_4 , заслухавши пояснення потерпілого ОСОБА_7 з приводу відшкодування завданої кримінальним правопорушенням шкодита дослідивши документи, що характеризують особу обвинуваченого, суд дійшов висновку, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю і його дії органом досудового розслідування кваліфіковані вірно за ч.4 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_4 покарання, суд виходить із того, що відповідно до статті 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд відповідно до вимог ст.ст.50, 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

З урахуванням наведених положень законодавства, при призначенні покарання суд відповідно до вимог ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості скоєного обвинуваченим кримінального правопорушення, яке згідно зі ст.12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів.

Обставинами, що пом`якшують покарання, згідно ст.66 КК України, суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення та добровільне відшкодування завданого збитку. Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , згідно вимог ст.67 КК України, суд визнає вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку.

Також при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує особу винного, який у відповідності до ст.89 КК України є не судимим, має на утриманні малолітню дитину, перебуває на профілактичному обліку в КНП «ТОМЦСНЗ» ТОР, згідно Акту огляду №196 спеціальної медичної комісії КНП «ТОМЦСНЗ» ТОР від 11.08.2022 ОСОБА_4 страждає на розлади психіки і поведінки внаслідок вживання декількох препаратів та інших психоактивних речовин. Відповідно до висновку судово-психіатричного експерта №318 від 11.08.2022, в період, який відноситься до інкримінованого йому злочину тимчасовими розладами психічної діяльності не страждав, а виявляв ознаки розладів психіки та поведінки внаслідок вживання наркотичних та інших психоактивних речовин, що не досягає рівня хронічного психозу чи вираженого недоумства, тому міг давати звіт своїм діям і керувати ними, застосування до нього примусових заходів медичного характеру не потребує.

Окремо суд враховує й позицію щодо покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , висловлену потерпілим ОСОБА_7 у судовому засіданні, яка хоча і не має переважного значення при прийнятті рішення щодо покарання, втім не може бути залишена без належної уваги та оцінки і безумовно підлягає врахуванню в сукупності з іншими обставинами.

З огляду на викладене, та виходячи з принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації та приймаючи до уваги, що покарання має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу, суд у даному конкретному випадку, вважає за доцільне призначити обвинуваченому ОСОБА_4 покарання, у виді позбавлення волі на строк, передбачений санкцією ч.4 ст.185 КК України.

Підстав для застосування ст.69 КК України, при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд не вбачає.

Разом з тим, із урахуванням обставин даної справи, особи обвинуваченого, який у відповідності до ст.89 КК України є не судимим, має на утриманні малолітню дитину, та беручи до уваги наявність пом`якшуючих покарання обставин, відсутність обтяжуючих покарання обставин, суд дійшов висновку, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства, тому вважає за можливе застосувати до ОСОБА_4 положення ст.75 КК України й звільнити його від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком та покласти обов`язки, передбачені ст.76 КК України.

З метою додержання принципу співмірності та індивідуалізації покарання у даному випадку, на думку суду, можливо досягти мети заходу примусу без ізоляції ОСОБА_4 від суспільства, але в умовах здійснення контролю за його поведінкою впродовж іспитового строку тривалістю два роки, який буде достатнім для того, щоб останній довів своє виправлення, а покладення на нього обов`язків, передбачених ст.76 КК України дозволить здійснювати контроль за поведінкою обвинуваченого.

На думку суду, таке покарання та звільнення від його відбування з випробуванням буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого, попередження вчинення нових кримінальних правопорушень та відповідатиме принципам гуманності, справедливості, не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між захищуваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягається до кримінальної відповідальності, забезпечує співрозмірність діяння та кари, відповідає таким принципам Європейської конвенції захисту прав людини і основоположних свобод як пропорційність обмеження прав людини, легітимна мета та невідворотність покарання.

Судом встановлено, що у цьому кримінальному провадженні цивільний позов не заявлявся, процесуальні витрати відсутні.

Крім того, враховуючи, що на даний час у даному кримінальному провадженні відсутні ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, суд не вбачає підстав для прийняття рішення про застосування запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_4 до набрання даним вироком законної сили.

Керуючись ст.ст.368, 370, 371, 373, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України та призначити йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України, звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши йому 2 (два) роки іспитового строку.

Відповідно до ст.76 КК України в період іспитового строку покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Вирок, якщо інше не передбачено КПК України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуючий суддяОСОБА_1