ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1054/23 Справа № 171/1810/22 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2023 року м.Кривий Ріг

Колегія суддів Дніпровського апеляційного суду в складі:

судді доповідача ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора на ухвалу Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 06 січня 2023 року про повернення обвинувального акту у кримінальному провадженні, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000813 від 14.11.2022 року, відносно ОСОБА_6 за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 405 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 06 січня 2023 року обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000813 від 14.11.2022 року за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого за ч. 4 ст. 405 КК України, повернуто прокурору.

Своє рішення суд мотивував тим, що обвинувачення в порушення вимог п. 1 ч. 1 ст. 91, п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України не містить відомостей щодо місця вчинення кримінального правопорушення у скоєнні якого обвинувачується ОСОБА_6 , а зазначено лише, що кримінальне правопорушення вчинено на території Криворізького району Дніпропетровської області.

Суд у вказаній ухвалі вказує, що відсутність в обвинувальному акті відомостей щодо конкретного місця вчинення кримінального правопорушення позбавляє можливості суд у підготовчому судовому засіданні визначити, чи підсудне вказане кримінальне провадження саме Апостолівському районному суду Дніпропетровської області.

Також, суд вважає, що відсутність вищевказаних відомостей в обвинувальному акті порушує право обвинуваченого на захист від висунутого йому обвинувачення, якому за положеннями КПК України відповідає обов`язок слідчого, прокурора забезпечити йому можливість реалізації цього права, в тому числі, шляхом чіткого та зрозумілого формулювання висунутого обвинувачення.

Суд відхилив як необґрунтовані доводи прокурора щодо наявності підстав для нерозголошення відомостей щодо місця вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення, оскільки прокурором не доведено наявність правової підстави для прийняття такого рішення.

В апеляційній скарзі прокурор просить оскаржувану ухвалу скасувати, а обвинувальний акт направити на новий судовий розгляд до суду першої інстанції в новому складі суду. Вважає оскаржувану ухвалу незаконною та необгрунтованою. Наголошує на тому, що обвинувальний акт повністю відповідає вимогам КПК України. Прокурор вказує, що прокурор самостійно визначає та вказує у обвинувальному акті ті фактичні обставини, які він вважає встановленими, адже законодавець таким виключним правом наділив лише прокурора. Визначення обсягу фактичних обставин, які мають бути викладені в обвинувальному акті, не віднесено до компетенції суду. Звертає увагу суду, що судом не було враховано думку обвинуваченого, його захисника, що події мали місце на території Криворізького району Дніпропетровської області. Судом не враховано вимог Закону України № 2160-ІХ від 24.03.2022 із змінами, внесеними згідно із Законом України № 2178-ІХ від 01.04.2022 «Про внесення змін до Кримінального та Кримінального процесуального кодексів України «Щодо забезпечення протидії несанкціонованому поширенню інформації про направлення, переміщення зброї, озброєння та бойових припасів в Україну, рух, переміщення або розміщення Збройних Сил України чи інших утворених відповідно до законів України військових формувань, вчиненому в умовах воєнного або надзвичайного стану» щодо кримінальної відповідальності за розголошення такої інформації. Таким чином, на думку прокурора, обвинувальний акт відповідає закону і у суду відсутні підстави для його повернення.

Заслухавши доповідь судді, дослідивши матеріали кримінального провадження колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити такі відомості: виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Відповідно до ч. 1 ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні, зокрема, підлягають доказуванню подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.

Виходячи з положень п. 3 ч. 3 ст. 314 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам статті 291 КПК України: зокрема, не містить анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Суд першої інстанції повертаючи обвинувальний акт прокурору виходив, зокрема, з того, що обвинувальний акт не відповідає вимогам ст. 291 КПК України, оскільки не містить неконкретизовані відомостей щодо місця вчинення кримінального правопорушення у скоєнні якого обвинувачується ОСОБА_6 , що позбавляє можливості суд у підготовчому судовому засіданні визначити, чи підсудне вказане кримінальне провадження саме Апостолівському районному суду Дніпропетровської області.

В той же час, в силу ст. ст. 338, 339, 340 КПК України прокурор уповноважений змінити обвинувачення, висунути додаткове обвинувачення або відмовитись підтримувати державне обвинувачення.

Якщо, встановивши наявність фактичних обставин, що мають істотне значення для кримінального провадження, прокурор не вчинить вказані процесуальні дії, то суд, здійснивши судовий розгляд, повинен в нарадчій кімнаті дати відповідну юридичну оцінку дослідженим доказам і вирішити питання, передбачені кримінальним процесуальним законом.

При цьому, якщо суд дійде до висновків, що не встановлено місце вчинення діяння, у якому обвинувачується особа чи це діяння не містить складу злочину, в якому вона обвинувачувалась, а перекваліфікація дій особи неможлива, або не підтверджується вина обвинуваченого, то суд зобов`язаний прийняти рішення у відповідності до ч. 1 ст. 373 КПК України.

Однак, до таких висновків суд може дійти тільки після проведення в повному обсязі судового розгляду з дослідження всіх доказів кримінального провадження, що не передбачено на стадії підготовчого провадження, тому висновки суду щодо наявності або відсутності певних кваліфікуючих ознак інкримінованого злочину чи достатності фактичних обставин для встановлення складу злочину на даному етапі є передчасними.

В той же час суд першої інстанції, не здійснюючи судового розгляду та не досліджуючи докази, зібрані у кримінальному провадженні, в ухвалі увійшов в обговорення тих питань, які не вирішуються на даному етапі кримінального провадження, зокрема питань, пов`язаних з об`ємом обвинувачення, наявності ознак складу злочину, зокрема об`єктивної сторони злочину.

Крім того зі змісту обвинувального акту вбачається, що прокурором повністю дотриманні вимоги п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, так як обвинувальний акт містить чітку його структуру, а саме формулювання обвинувачення, виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, із зазначенням місця, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини, а також правову кваліфікацію кримінального правопорушення, а тому колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції про недотримання прокурором в цій частині вимог кримінального процесуального закону є необґрунтованими.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що підстави, на які посилається суд першої інстанції при поверненні обвинувального акту прокурору не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, а тому доводи апеляційної скарги про безпідставність повернення обвинувального акту прокурору є слушними та підлягають задоволенню.

Апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню, оскільки колегія суддів не має процесуальних повноважень приймати рішення щодо визначення складу суду в суді першої інстанції, який має здійснювати розгляд обвинувального акту по суті.

Керуючись ст.ст.404,405, 407,408, 409, 411, 419 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора - задовольнити частково.

Ухвалу Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 06 січня 2023 року про повернення обвинувального акту у кримінальному провадженні, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000813 від 14.11.2022 року, відносно ОСОБА_6 за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 405 КК України - скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4