ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

8 лютого 2023 року

м. Київ

справа № 754/15924/19

провадження № 51-2353 км 22

Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

представника потерпілого ОСОБА_7 ,

потерпілого ОСОБА_8 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу захисника ОСОБА_6 на ухвалу Київського апеляційного суду від 9 червня 2022 року у кримінальному провадженні, дані про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0004421, за обвинуваченням

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, котрий народився у м. Донецьку, зареєстрований на АДРЕСА_1 , проживає на АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 Кримінального кодексу України (далі - КК).

Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини

Вироком Деснянського районного суду м. Києва від 30 грудня 2021року ОСОБА_9 засуджено за ч. 1 ст. 286 КК до покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 рік.

На підставі ст. 75 КК ОСОБА_9 звільнено від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком тривалістю 1 рік та покладено обов`язки, передбачені ст. 76 КК.

Прийнято рішення щодо цивільного позову, речових доказів та процесуальних витрат.

Згідно з вироком ОСОБА_9 визнано винуватим у тому, що він 11 червня 2019 року приблизно о 14 год, керуючи технічно справним автомобілем марки «Toyota Yaris»,державний номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись по пр. Ватутіна зі сторони Керченської площі у напрямку вул. О. Бальзака в м. Києві, порушив вимоги п. п. 1.3, 2.3.б, 10.1, 10.3 Правил дорожнього руху (далі - ПДР), проявив неуважність, неправильно оцінив дорожню обстановку, відволікся від її спостереження, вчасно не реагував на її зміну, не надав дорогу транспортним засобам, що рухались у попутному напрямку по тій смузі, на якій він мав намір продовжити рух, не переконався, що цей маневр буде безпечним для інших учасників дорожнього руху, у зв`язку з чим допустив зіткнення з мотоциклом марки «Ducati Hypermotard 1100 EVO SP» під керуванням ОСОБА_10 , у результаті дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_10 отримав тілесні ушкодження середньої тяжкості.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 9 червня 2022 року вирок Деснянського районного суду м. Києва від 30 грудня 2021 року щодо ОСОБА_9 в частині призначеного покарання змінено та призначено ОСОБА_9 за ч. 1 ст. 286 КК покарання у виді штрафу у розмірі 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 рік.

Прийнято рішення щодо цивільного позову.

У решті вирок місцевого суду залишено без змін.

Вимоги касаційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала

У касаційній скарзі захисник ОСОБА_6 , посилаючись на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, просить ухвалу апеляційного суду щодо ОСОБА_9 скасувати та призначити новий розгляд в суді апеляційної інстанції. Зазначає, що він та ОСОБА_9 виявляли бажання бути присутніми під час розгляду кримінального провадження в суді апеляційної інстанції, натомість їх не було належним чином повідомлено про дату та час судового засідання, в результаті чого розгляд було проведено без їх участі. Також вказує, що суд апеляційної інстанції необґрунтовано відмовив у задоволенні клопотання сторони захисту про повторне дослідження доказів.

Позиції інших учасників судового провадження

У судовому засіданні захисник ОСОБА_6 підтримав свою касаційну скаргу та просив її задовольнити.

Прокурор ОСОБА_5 заперечувала проти задоволення касаційної скарги захисника та просила залишити її без задоволення, а рішення апеляційного суду - без зміни.

Представник потерпілого - адвокат ОСОБА_7 та потерпілий ОСОБА_8 також заперечували проти задоволення касаційної скарги захисника.

Мотиви Суду

Згідно зі ст. 433 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК) суд касаційної інстанції переглядає судове рішення суду апеляційної інстанції у межах касаційної скарги. При цьому наділений повноваженнями лише щодо перевірки правильності застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Відповідно до положень ст. 438 КПК підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення й особі засудженого.

Отже, з урахуванням наведених положень процесуального закону суд касаційної інстанції є судом права, а не факту. Неповнота судового розгляду та невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження не є підставою для перегляду судових рішень у касаційному порядку. Під час перевірки доводів, наведених у касаційній скарзі, Верховний Суд виходить із фактичних обставин, установлених місцевим та апеляційним судами.

Статтею 370 КПК передбачено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Ухвала апеляційного суду - це рішення суду вищого рівня стосовно законності, обґрунтованості та вмотивованості рішення суду першої інстанції, що перевіряється в апеляційному порядку, тому, безумовно, вона повинна відповідати вимогам ст. 370 КПК.

Відповідно до ч 1. ст. 20 КПК підозрюваний, обвинувачений, виправданий, засуджений має право на захист, яке полягає у наданні йому можливості надати усні або письмові пояснення з приводу підозри чи обвинувачення, право збирати і подавати докази, брати особисту участь у кримінальному провадженні, користуватися правовою допомогою захисника, а також реалізовувати інші процесуальні права, передбачені цим Кодексом.

Доводи касаційної скарги захисника ОСОБА_6 щодо істотного порушення вимог кримінального процесуального закону під час апеляційного розгляду кримінального провадження щодо ОСОБА_9 судом апеляційної інстанції, яке, на думку захисника, полягає у тому, що ОСОБА_9 був позбавлений можливості бути присутнім під час розгляду його апеляційної скарги оскільки не був повідомлений належним чином про дату, час та місце розгляду в суді апеляційної інстанції, є безпідставними.

Частиною 4 ст. 405 КПК передбачено, що неприбуття сторін або інших учасників кримінального провадження не перешкоджає проведенню розгляду, якщо таким особам було належним чином повідомлено про дату, час і місце апеляційного розгляду, а вони не повідомили про поважні причини свого неприбуття.

За змістом статей 111, 134 КПК повідомлення учасників кримінального провадження

з приводу вчинення процесуальних дій здійснюється у випадку, якщо участь цих осіб у таких діях не є обов`язковою. У протилежному випадку здійснюється судовий виклик, що за своєю правовою природою є заходом забезпечення кримінального провадження.

Повідомлення про дату, час та місце проведення процесуальної дії здійснюється шляхом його вручення учасникам кримінального провадження, надіслання поштою, електронною поштою чи факсимільним зв`язком, повідомлення по телефону або телеграмою. При

цьому належним повідомленням є розпис особи про його отримання, в тому числі й на поштовому повідомленні, відеозапис вручення повідомлення чи будь-які інші дані,

які підтверджують факт повідомлення особи з приводу вчинення процесуальних дій

(ч. 3 ст. 111, ст. 135, 136 КПК).

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, не погоджуючись з вироком Деснянського районного суду від 30 грудня 2021 року, ОСОБА_9 подав апеляційну скаргу, виклавши детальні доводи та підстави оскарження зазначеного судового рішення. Апеляційний розгляд, зокрема, й за вказаною апеляційною скаргою було призначено судом апеляційної інстанції на 12:30 26 травня 2022 року, про що повідомлено учасників процесу, в тому числі й самого ОСОБА_9 на поштову та електронну адреси, які зазначались у апеляційній скарзі останнього.

26 травня 2022 року під час судового розгляду в суді апеляційної інстанції було з`ясовано думку учасників процесу з приводу можливості розгляду кримінального провадження за відсутності обвинуваченого ОСОБА_9 , а також щодо наявної інформації про його повідомлення. Захисник ОСОБА_6 зазначив, що його підзахисний ОСОБА_9 перебуває за кордоном та бажає брати особисту участь у розгляді його апеляційної скарги. Врахувавши думку учасників процесу, зокрема й думку сторони захисту, колегія суддів апеляційного суду відклала розгляд кримінального провадження щодо ОСОБА_9 на 11 год 9 червня 2022 року, про що було повідомлено учасникам. При цьому ОСОБА_9 повідомлення про відкладення апеляційного розгляду було направлено за допомогою інтернет-месенджерів «Вайбер» та «Телеграм», що підтверджується матеріалами провадження.

Згідно з журналом судового засідання від 9 червня 2022 року та звукозаписом до нього, встановивши явку учасників та з`ясувавши їх думку щодо можливості апеляційного розгляду за відсутності ОСОБА_9 , колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку про можливість продовження розгляду за відсутності обвинуваченого, із зазначенням мотивів свого рішення.

Ухвалюючи рішення про можливість апеляційного розгляду, суд врахував повідомлення захисника ОСОБА_6 про те, що він «спілкувався зі своїм підзахисним, який повідомив йому, що перебуває за кордоном» і наголошував на бажанні ОСОБА_9 брати участь у судовому засіданні, однак будь-яких заяв чи клопотань від останнього не надав. Від ОСОБА_9 на адресу апеляційного суду також не надходило жодних клопотань про розгляд кримінального провадження щодо нього за його участю, відсутнє таке прохання і в самій апеляційній скарзі.

Таким чином, на думку колегії суддів, у даному конкретному провадженні, судом апеляційної інстанції були вжиті належні заходи задля повідомлення обвинуваченого ОСОБА_9 про дату та час розгляду кримінального провадження всіма можливими для цього засобами. За відсутністю волевиявлення самого засудженого, суд обґрунтовано ухвалив рішення про продовження апеляційного розгляду без участі обвинуваченого, а позицію щодо обов`язкової участі обвинуваченого висловлював лише захисник.

Переслідуючи мету забезпечення розгляду кримінального провадження у розумні строки та обов`язок учасників належним чином використовувати процесуальні права, апеляційний суд діяв у межах приписів кримінального процесуального закону, з чим погоджується й колегія суддів.

Таким чином, оскільки в матеріалах кримінального провадження відсутнє відповідне клопотання про бажання обвинуваченого брати участь у розгляді апеляційної скарги, не зазначено про таке бажання і в його апеляційній скарзі, а заяви про необхідність відкладення судового розгляду із зазначенням поважних причин не надходило, його неявка не була перешкодою для розгляду кримінального провадження за його відсутності. Апеляційний суд, з урахуванням умов воєнного стану, вичерпав всі процесуальні можливості повідомити ОСОБА_9 про дату, час та місце розгляду в суді апеляційної інстанції.

Твердження захисника про те, що апеляційний суд не навів жодних мотивів та безпідставно відмовив у задоволенні клопотання сторони захисту про призначення повторної автотехнічної експертизи, є безпідставними та спростовуються мотивами викладеними в ухвалі Київського апеляційного суду від 9 червня 2022 року, з якими погоджується й колегія суддів (т. 3 а. п. 83-85).

Доводи касаційної скарги в частині доведеності винуватості ОСОБА_9 поза розумним сумнівом спростовуються висновками суду апеляційної інстанції, які ґрунтуються на аналізі досліджених судом доказів.

Наявність «великої кількості» розбіжностей, допущених судами під час розгляду кримінального провадження, про що зазначає захисник є безпідставними та по суті є припущеннями, оскільки він не вказує в чому саме полягають такі розбіжності та яким чином не було доведено винуватість ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованого йому злочину, а посилання захисника про перевірку Верховним Судом рішень суду першої та апеляційної інстанцій у зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи взагалі суперечать положенням ч. 1 ст. 438 КПК, про що вже зазначалось раніше.

Ухвала апеляційного суду належним чином вмотивована та відповідає вимогам статей 370, 419 КПК.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які були би підставою для скасування оскаржуваного судового рішення, не встановлено.

За таких обставин, касаційна скарга захисника не підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 433, 434, 436, 441, 442 КПК, Суд

ухвалив:

Ухвалу Київського апеляційного суду від 9 червня 2022 року щодо ОСОБА_9 залишити без зміни, а касаційну скаргу захисника ОСОБА_6 - без задоволення.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3