КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 лютого 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участі секретаря ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

підозрюваного ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві в режимі відеоконференцзв`язку з Державною установою «Київський слідчий ізолятор» апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Обухівського районного суду Київської області від 14 січня 2023 року,

в с т а н о в и л а :

Ухвалою слідчого судді Обухівського районного суду Київської області від 14.01.2023 застосовано до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою в Державній установі «Київський слідчий ізолятор» строком до 17 год.00 хв. 11.03.2023.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою, захисник ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу слідчого судді, та постановити нову ухвалу, якою застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_6 більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, із можливим покладенням на нього певних обов`язків, або визначити йому розмір застави, на яку вказував слідчий у клопотанні, у межах 51780 гривень.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, захисник зазначав, що оскаржувана ухвала є незаконною та необґрунтованою.

На переконання захисника, органом досудового розслідування не надано жодного доказу на підтвердження наявності обґрунтованої підозри у

______________________________________________________________________________

Справа № 372/143/23 Слідчий суддя - ОСОБА_8

Апеляційне провадження № 11-сс/824/1135/2023 Суддя-доповідач - ОСОБА_1

вчиненні ОСОБА_6 інкримінованого кримінального правопорушення.

Викладені слідчим у клопотанні та слідчим суддею в оскаржуваній ухвалі фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення не відповідають дійсності.

Слідчим суддею не взято до уваги показання підозрюваного ОСОБА_6 , який вину визнав у повному обсязі, а також пояснив, що потерпілий ОСОБА_9 прийшов до квартири бабусі, яку доглядає підозрюваний, та без його дозволу намагався потрапити до її квартири, а ОСОБА_6 його не пускав, оскільки ОСОБА_9 не має ніякого відношення до тієї бабусі та її квартири. Однак, не зважаючи на заборону пройти, потерпілий намагався силою потрапити до квартири. Не отримавши дозвіл на прохід до квартири, ОСОБА_9 вдарив кулаком ОСОБА_6 в обличчя, але останній увернувся, дістав ніж та здійснив замах в бік потерпілого з метою його налякати, щоб він перестав кидатися на ОСОБА_6 . При цьому, підозрюваний не бажав причини будь-які тілесні ушкодження ОСОБА_9 , а також не бажав настання тяжких наслідків.

Апелянт вказував на відсутність доказів існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Слідчим суддею не взято до уваги те, що ОСОБА_6 раніше не судимий, має міцні соціальні зв`язки, мешкає вже більше 10 років на території України, у квартирі своїх батьків за адресою: АДРЕСА_1 , де постійно піклується про свою матір, яка є особою похилого віку, а також піклується про іншу бабусю, похилого віку, яка мешкає по сусідству, за місцем проживання якої відбулися події даного кримінального правопорушення.

Органом досудового розслідування не надано доказів можливості підозрюваного переховуватися від органу досудового розслідування та суду.

Посилання слідчого на можливість підозрюваного незаконно впливати на потерпілого, свідків у цьому ж кримінальному провадженні та перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, є помилковими, оскільки ОСОБА_6 повністю визнав вину, активно сприяє розкриттю даного злочину, видав добровільно працівникам поліції ніж та надав правдиві показання.

Також безпідставними є твердження органу досудового розслідування про те, що підозрюваний може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, оскільки знаряддя вчинення кримінального правопорушення, а саме ніж, було видано підозрюваним, його речі зі слідами бурого кольору вилучено під час затримання, а інші речові докази працівники поліції мали змогу вилучити під час огляду місця події.

На думку захисника, клопотання слідчого не містить викладу обставин, на підставі яких він дійшов до висновку про наявність ризиків, а також посилання на додані до нього матеріали, що підтверджують ці обставини.

Органом досудового розслідування не доведено неможливість застосування до підозрюваного більш м`яких запобіжних засобів.

Слідчий суддя не розглянув можливість застосування до підозрюваного інших запобіжних заходів.

Крім того, апелянт вказував на те, що слідчий суддя помилково не взяв до уваги, що слідчий у клопотанні просив визначити розмір застави, у межах 51780 гривень.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення підозрюваного ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_7 , які підтримали апеляційну скаргу, думку прокурора ОСОБА_5 , яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, вивчивши матеріали судового провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як убачається із матеріалів судового провадження, слідчим відділом Обухівського РУП ГУ НП в Київській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000182 від 13.01.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

Згідно даних клопотання, органом досудового розслідування встановлено, що 13.01.2023 приблизно о 11 год. 00 хв., ОСОБА_6 , знаходячись у стані алкогольного сп`яніння, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , де на усній домовленості доглядає за власницею даної квартири ОСОБА_10 , в ході конфлікту, який попередньо виник на ґрунті особистих неприязних відносин із з потерпілим ОСОБА_9 , який в цей час приніс продукти харчування осатанній до вище зазначеної квартири. ОСОБА_6 діючи умисно, з метою заподіяння останньому тілесних ушкоджень, передбачаючи суспільно-небезпечний характер своїх дій та бажаючи при цьому настання відповідних наслідків у вигляді тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_9 , перебуваючи в положенні стоячи, дістав правою рукою з чохла, який знаходився на поясному ремені його штанів з лівої сторони ніж та наніс один прямий удар в область живота, чим спричинив йому тілесне ушкодження у вигляді проникаючого ножового поранення живота з пошкодженням елементів гепатодуоденальної зв`язки, внутрішньочеревна кровотеча.

Таким чином, як зазначено у клопотанні, ОСОБА_6 своїми умисними діями спричинив ОСОБА_9 тяжкі тілесні ушкодження.

Згідно доданих до клопотання матеріалів, зокрема даних протоколу затримання, 13.01.2023 ОСОБА_6 затримано згідно ст. 208 КПК України.

13.01.2023 ОСОБА_6 вручено повідомлення про підозру в умисному тяжкому тілесному ушкодженні, небезпечному для життя в момент заподіяння, з правовою кваліфікацією таких дій за ч. 1 ст. 121 КК України.

14.01.2023 слідчий СВ Обухівського районного управління Головного управління Національної поліції у Київській області ОСОБА_11 звернулась до слідчого судді Обухівського районного суду Київської області із клопотанням, погодженим прокурором Обухівської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_5 , в якому просила застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів, та у разі прийняття судом рішення щодо можливості застосування розміру застави, визначити заставу в розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 51780 гривень із покладенням на підозрюваного ОСОБА_6 обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Ухвалою слідчого судді Обухівського районного суду Київської області від 14.01.2023 застосовано до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою в Державній установі «Київський слідчий ізолятор» строком до 17 год.00 хв. 11.03.2023.

З такими висновками погоджується і колегія суддів.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Як убачається з ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Згідно ч. 1, ч. 2 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Застосовуючи щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою, слідчим суддею встановлено, що матеріали провадження містять достатні дані, які підтверджують існування обґрунтованої підозри у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

Крім того, слідчим суддею визнано доведеними вказані у клопотанні слідчого ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Так, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 , характер та обставини інкримінованих йому дій, дані про особу підозрюваного, колегія суддів дійшла висновку, що слідчим у клопотанні доведено існування у кримінальному провадженні ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме можливості підозрюваного переховуватись від органу досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на потерпілого, свідків у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

З урахуванням вказаного, на думку колегії суддів, слідчий суддя дійшов правильного висновку про необхідність застосування виняткового запобіжного заходу щодо підозрюваного ОСОБА_6 , оскільки встановлені судом обставини свідчать про те, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, окрім тримання під вартою, не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

При цьому, застосувавши до підозрюваного запобіжний захід у виді тримання під вартою, слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності до положень п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України не визначив йому розмір застави, оскільки ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні злочину із застосуванням насильства.

З наведеного убачається, що слідчим суддею враховано обставини справи в сукупності з даними про особу підозрюваного, які вказують на можливість останнього вчиняти дії, передбачені п.п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, в зв`язку з чим відносно ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою, який, на думку колегії суддів, в сукупності з існуючими ризиками, особою підозрюваного, тяжкістю інкримінованого йому кримінального правопорушення та його наслідками, є обґрунтованим, та підстав для застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного із тримання під вартою, або визначення ОСОБА_6 розміру застави, колегія суддів не вбачає.

Викладені в апеляційній скарзі доводи про недоведеність обґрунтованості повідомленої ОСОБА_6 підозри у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, є безпідставними, оскільки слідчий суддя правильно встановив, що наведені у клопотанні дані, виклад яких зроблено з посиланням на матеріали кримінального провадження, свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 зазначеного кримінального правопорушення.

Такий висновок слідчого судді ґрунтується на доданих слідчим до клопотання матеріалах. Останні містять дані, які вказують на причетність підозрюваного до вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення.

При цьому, слід зазначити, що для вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення винуватості чи її відсутності у особи за вчинення злочину, доведення чи не доведення винуватості особи, з метою досягнення таких висновків, які необхідні суду при постановленні вироку, а з тією метою, щоб визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях Європейського суду з прав людини, зокрема у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 23 жовтня 1994 року суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Обставини здійснення підозрюваним конкретних дій, доведеність його винуватості, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування.

У відповідності до змісту ст. 368 КПК України, питання щодо наявності чи відсутності складу кримінального правопорушення в діянні, винуватості особи в його вчиненні, оцінки належності та допустимості доказів вирішуються судом під час ухвалення вироку, тобто на стадії судового провадження.

З наведених підстав, доводи апеляційної скарги щодо відсутності у матеріалах справи доказів винуватості підозрюваного, та невірний виклад фактичних обставин інкримінованого йому кримінального правопорушення, колегія суддів вважає передчасними.

Перевіряючи доводи клопотання сторони обвинувачення на предмет наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, колегія суддів всупереч доводам апеляційної скарги вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про їх наявність з огляду на суспільну небезпечність кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 , на тяжкість покарання, яке загрожує останньому у разі визнання його винуватим у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення, та конкретні обставини злочину.

Доводи апелянта про те, що ОСОБА_6 повністю визнав вину, активно сприяє розкриттю даного злочину, видав добровільно працівникам поліції ніж та надав показання, не забезпечують впевненість у подальшій належній процесуальній поведінці підозрюваного.

Посилання захисника на недоведеність ризику знищення, сховання або спотворення будь-якої із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, не впливають на правильність висновків слідчого судді, оскільки існування вказаного ризику не було покладено в обгрунтування клопотання слідчого та оскаржуваної ухвали.

Доводи захисника про те, що ОСОБА_6 раніше не судимий, має міцні соціальні зв`язки, мешкає більше 10 років на території України, піклується про свою матір, яка є особою похилого віку, а також піклується про літню жінку, яка мешкає по сусідству, не є достатньою підставою для застосування щодо ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу.

Посилання апелянта на те, що слідчий суддя помилково не врахував вимоги слідчого у клопотанні про визначення розміру застави у межах 51780 гривень, спростовуються змістом клопотання слідчого ОСОБА_11 , яке містить прохання визначити вказаний розмір застави лише у випадку, якщо слідчий суддя дійде висновку про можливість визначення підозрюваному застави.

Разом з тим, розглянувши клопотання слідчого у межах викладених у ньому вимог, слідчий суддя, врахувавши фактичні обставини інкримінованого Співаковському злочину та правову кваліфікацію його дій, врахувавши положення п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України, дійшов обгрунтованого висновку про відсутність підстав для визначення підозрюваному розміру застави, з чим погоджується і колегія суддів.

Інші доводи апеляційної скарги висновків слідчого судді не спростовують.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законну та обґрунтовану ухвалу, колегією суддів апеляційної інстанції не встановлено.

За таких обставин, ухвала слідчого судді суду першої інстанції відповідно до вимог статті 370 КПК України є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому колегія суддів не вбачає підстав для її скасування.

Ураховуючи вищевикладене та керуючись ст. ст. 176-178, 183, 193, 376, 407, 418, 422 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргузахисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Обухівського районного суду Київської області від 14 січня 2023 року, - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:

____________ ___________ ___________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3