Справа № 932/6337/22
Провадження № 1-кс/932/3082/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 листопада 2022 року м. Дніпро

Слідчий суддя Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у приміщенні суду в м. Дніпрі клопотання слідчого СВ Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровської області ОСОБА_3 , за погодженням із прокурором Центральної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_4 , про арешт майна,-

В С Т А Н О В И В:
До Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська надійшло клопотання слідчого СВ Дніпровського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 , по кримінальному провадженню за № 0001989 від 25.10.2022 року, в якому вона просить накласти арешт на об`єкт нерухомого майна (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна: 040) житлову квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом заборони відчуження, розпорядження та/або користування майном. Зокрема, заборонити усім реєстраторам, нотаріусам та іншим уповноваженим особам проводити будь-які реєстраційні дії щодо об`єкту нерухомого майна житлової квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Клопотання мотивоване наступним.

Так, досудовим розслідуванням встановлено, що 25.10.2022 року до СВ ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області надійшла заява про те, що невстановлені особи шахрайським шляхом заволоділи майном потерпілої, а саме квартирою, чим спричинили останній матеріальної шкоди.

26.10.2022 року СВ ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області по даному факту було внесено відомості до ЄРДР за № 0001989 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України.

В ході проведення досудового розслідування було залучено та допитано представника потерпілої, яка надала покази про те, що потерпіла є єдиною спадкоємицею після смерті свого батька, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

21 грудня 2020 року, як спадкоємець першої черги спадкування, потерпіла звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті батька останньої на належне йому на праві власності майно квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Разом з тим, потерпілій стало відомо, що 29.04.2021 року до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська звернулася невідома їй особа із позовом про зміну черговості одержання права на спадкування з тих підстав, що померлий є її рідним дядьком.

Тобто предметом розгляду вказаної цивільної справи фактично є спірна квартира за адресою: АДРЕСА_1 .

Станом на 24.10.2022 року цивільна справа за вищевказаним спором не розглянута.

24 жовтня 2022 року потерпілій стало відомо, що невідома особа, використовуючи підроблені документи, а саме договір дарування квартири, посвідчений 29.05.2010 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_5 , зареєструвала за собою право власності на квартиру аз адресою: АДРЕСА_1 .

На підставі підробленого договору дарування незнайомою потерпілій особою було розроблено технічний паспорт на квартиру АДРЕСА_2 , виготовлений ТОВ «Дніпровський проектно-конструкторський технологічний інститут» від 29.09.2022 року.

Відповідні відомості були внесені до Реєстру будівельної діяльності щодо інформації про технічні інвентаризації Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва, що підтверджується відповідним витягом.

21 жовтня 2022 року на підставі підробленого договору дарування квартири від 29.05.2010 року державним реєстратором виконавчого комітету П`ятихатської міської ради ОСОБА_6 було винесено рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 65207293, відомості про право власності невідомої особи на квартиру АДРЕСА_2 , були внесені до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав власності.

При цьому, згідно відповіді виробничого відділу КП «Дніпровське міське бюро технічної інвентаризації», станом на 31.12.2012 року в інвентаризаційній справі за адресою: АДРЕСА_1 містяться відомості про право власності за ОСОБА_7 , тобто батьком потерпілої.

Потерпіла впевнена, що її батько будь-які договори дарування не підписував та до нотаріуса не звертався, бажань щодо відчуження квартири не виявляв.

Вказані дії невідомої особи та підроблені документи свідчать про наявність всіх підстав вважати, що остання, використовуючи завідомо підроблені документи, заволоділа чужим майном шляхом обману та зловживання довірою, у великих розмірах, а саме: квартирою АДРЕСА_2 , та яка входить до складу спадщини рідного батька потерпілої, та на яку остання має всі права як спадкоємець першої черги.

Враховуючи вищевикладене, слідство просить накласти арешт на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 .

Слідчий в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд клопотання у його відсутність.

Вивчивши клопотання про арешт майна та додані до нього докази, слідчий суддя приходить до такого висновку.

У відповідності до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Статтею 131 КПК України, передбачено, що одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Відповідно до ст. 170 КПК України завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Метою арешту, відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України є забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінально-правового характеру щодо юридичної особи.

Згідно з положеннями ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину.

Частиною 1 статті 98 КПК України визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які зберегли на собі сліди кримінального правопорушення або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту або обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

З наданих слідчому судді матеріалів убачається, що в провадженні СВ Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області перебуває кримінальне провадження № 0001989 від 25.10.2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України.

Встановлено, що невідома особа займається підробкою документів стосовно об`єкту нерухомості, а саме квартири за адресою: АДРЕСА_1 , яке зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за № 040.

27 жовтня 2022 року слідчим винесено постанову про визнання речовим доказом нерухомого майна, а саме вищевказаної квартири.

Вирішуючи питання про накладення арешту на об`єкт нерухомого майна, слідчий суддя вважає, що воно має істотне значення для доведення важливих обставин кримінального провадження, відповідає критеріям, переліченим у ч. 1 ст. 98 КПК України, тому є підстави для накладення арешту на це майно.

У відповідності до ч. 1 ст. 170 КПК України завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

У відповідності до ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Вимога слідчого про накладення арешту шляхом заборони користування квартирою не підлягає задоволенню, оскільки право користування квартирою не може бути обмежено.

З урахування вищезазначеного, клопотання сторони обвинувачення належить задовольнити частково, тобто накласти арешт шляхом заборони відчуження та розпорядження.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 7, 98, 131, 170-173, 309, 372 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В:
Клопотання слідчого СВ Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровської області ОСОБА_3 , за погодженням із прокурором Центральної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_4 , про арешт майна, задовольнити частково.

Накласти арешт на об`єкт нерухомого майна (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна: 040) житлову квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом заборони відчуження та розпорядження.

Заборонити усім реєстраторам, нотаріусам та іншим уповноваженим особам проводити будь-які реєстраційні дії щодо об`єкту нерухомого майна житлової квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

В іншій частині вимог клопотання відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали складено 01.11.2022 о 09 год. 18 хв.

Слідчий суддя Ігор КОНДРАШОВ