Номер провадження: 11-сс/813/697/23
Справа № 947/9718/23
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.04.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 , діючої в інтересах захисту підозрюваного ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 31.03.2023року відносно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Чорноморськ, Одеської області, громадянина України, українця, з середньою спеціальною освітою, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.307 КК України у кримінальному провадженні №0000753 від 31.10.2022 року,

установив

Зміст оскаржуваного судового рішення

Слідчий звернувся до суду з клопотанням, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 , яке мотивовано наявністю ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України та неможливістю застосування відносно підозрюваного більш м`яких запобіжних заходів.

Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 31.03.2023року було задоволено клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_9 , яке погоджене прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_10 та застосовано відносно підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з визначенням розміру застави, у розмірі 1000 (тисячі) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 2 684 000 (два мільйони шістсот вісімдесят чотири тисячі) гривень.

Своє рішення слідчий суддя мотивував тим, що прокурором надано достатньо матеріалів (доказів), які є достатніми для переконання що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, не може запобігти доведеним під час розгляду клопотання ризикам.

Зміст вимог апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала

Не погодившись із зазначеною ухвалою слідчого судді захисник підозрюваного подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржену ухвалу та постановити нову, якою обрати підозрюваному запобіжних захід у вигляді домашнього арешту.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовує тим, що:

-підозра відносно ОСОБА_8 слідчим необґрунтована;

- ризики, заявлені прокурором нічим не підтверджені, прокурором не обґрунтована недостатність застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні;

-розмір застави, визначений слідчим суддею є непомірним для підозрюваного.

Крім того зазначає, що слідчим суддею не враховано наявності у підозрюваного міцних соціальних зв`язків, зокрема: підозрюваний має постійне місця проживання, характеризується позитивно, раніше не судимий.

Позиції учасників апеляційного розгляду

В судовому засіданні апеляційного суду:

захисник підозрюваного підтримала апеляційну скаргу та просила скасувати оскаржувану ухвалу слідчого судді;

прокурор заперечувала проти задоволення апеляційної скарги та просила оскаржувану ухвалу залишити без змін.

Мотиви апеляційного суду

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали судового провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов таких висновків.

Згідно частини 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду 1-ї інстанції в межах апеляційної скарги.

Стаття 370 КПК України вказує, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Відповідно до вимог ч.2 ст.177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст.178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Рішення слідчого судді має чітко відповідати вимогам КПК України, у відповідності до яких воно постановлюється. В протилежному випадку рішення слідчого судді є незаконним.

Зазначені вимоги суд першої інстанції виконав в повному обсязі. В оскарженій ухвалі слідчий суддя навів належні та достатні мотиви для застосування до підозрюваної запобіжного заходу у виді тримання під вартою, неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу, а також мотиви не визначення розміру застави.

За таких обставин, на думку апеляційного суду, відсутні підстави стверджувати про необґрунтованість та невмотивованість судового рішення.

У відповідності до ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу.

Згідно з приписом п.4 ч.2 ст.183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Як вбачається з мотивувальної частини ухвали, слідчий суддя при постановленні ухвали в повній мірі дотримався та врахував зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону.

Під час апеляційного розгляду встановлено, що у проваджені СУ ГУНП в Одеській області перебуває кримінальне провадження №0000753 від 31.10.2022 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1, 2 ст.307 КК України.

Органом досудового розслідування ОСОБА_8 підозрюється у наступному:

ОСОБА_8 вступив в попередню злочину змову з ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та іншими невстановленими особами, направлену на придбання, перевезення, зберігання психотропної речовини, обіг якої обмежено амфетаміну та особливо небезпечної психотропної речовини, обіг якої заборонено PVP (з метою подальшого збуту, шляхом розкладання так званих «закладок», замовлення яких відбувається за допомогою створеної в інтернет- мережі, веб-сторінки «N333.STORE».

За версією органу досудового розслідування, при невстановлених обставинах, ОСОБА_8 , діючи відповідно попередньої змови з ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та іншими невстановленими особами, придбали невстановлену кількість психотропної речовини, обіг якої обмежено амфетаміну та особливо небезпечної психотропної речовини, обіг якої заборонено PVP, яку перевезли у невстановлене в ході слідства місце.

Відповідно до матеріалів, доданих до клопотання слідчого, у подальшому, ОСОБА_8 діючи спільно з ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та іншими невстановленими особами, у невстановлений слідством час та місці, придбали полімерні пакети з замками «zip-lock», а також липку стрічку синього, білого та чорного кольорів, за допомогою яких, у невстановленому місці зробили «закладки», всередині яких знаходилась психотропна речовина, зазначені «закладки» було перевезено до гаражного приміщення № НОМЕР_1 , яке розташоване на території гаражного кооперативу «Схід» за адресою: Одеська область, Одеський район, м. Чорноморськ, вул. Хантадзе, 13 В, для зберігання, з метою подальшого збуту.

Так, ОСОБА_8 реалізуючи попередню злочинну змову, на незаконний збут психотропних речовин, 13.01.2023 приблизно об 10.40 год., знаходячись біля огорожі металево-дерев`яної лавки, розміщеної на міському пляжі в м. Чорноморськ Одеського району Одеської області, шляхом розкладання «закладок», незаконно збув згорток з липкої стрічки синього кольору, всередині якого знаходився полімерний пакет з замком «zip-lock» із кристалічною речовиною. Згідно висновку експерта № СЕ-19/116-23/837-НЗПРАП від 03.02.2023 установлено, що кристалічна речовина білого кольору, масою 0,442 г, яка знаходиться в полімерному пакеті з пазовим замком, містить особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено PVP. Кількісний вміст PVP в кристалічній речовині становить 0,386 г.

Далі, ОСОБА_8 , з ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та іншими невстановленими особами, у невстановлений час, при невстановлених обставинах, придбали невстановлену кількість психотропної речовини, обіг якої обмежено амфетаміну, особливо небезпечної психотропної речовини, обіг якої заборонено PVP та особливо небезпечного наркотичного засобу, обіг якого заборонено - канабісу, яку перевезли у невстановлене в ході слідства місце. Після цього вказаними особами було виготовлено «закладки», всередині яких знаходилась психотропна речовина, обіг якої обмежено амфетамін, особливо небезпечна психотропна речовина, обіг якої заборонено PVP, особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено канабіс та перевезено до гаражного приміщення № НОМЕР_1 , яке розташоване на території гаражного кооперативу «Схід» за адресою: Одеська область, Одеський район, м. Чорноморськ, вул. Хантадзе, 13 В, для зберігання, з метою подальшого збуту.

Так, ОСОБА_8 реалізуючи попередню злочинну змову на незаконний збут психотропних речовин та наркотичних засобів, у невстановлений час з гаражного приміщення № НОМЕР_1 , яке розташоване на території гаражного кооперативу «Схід» за адресою: Одеська область, Одеський район, м. Чорноморськ, вул. Хантадзе, 13 В, взяв невстановлену кількість наркотичного засобу, обіг якого заборонено канабісу, яку переніс до місця свого мешкання за адресою: АДРЕСА_2 , де почав зберігати з метою подальшого збуту.

У подальшому, 29.03.2023 в ході проведення огляду відкритої ділянки місцевості прибудинкової території буд. АДРЕСА_3 , вилучено 63 згортки з речовиною рослинного походження зеленого кольору, яка згідно експрес-тесту «IDenta», є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено канабісом, яку ОСОБА_8 , побачивши працівників поліції, викинув через вікно своєї квартири АДРЕСА_4 розташованої у вказаному будинку.

29.03.2023 року ОСОБА_8 затримано.

У межах даного кримінального провадження 30.03.2023 року ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 307 КК України, санкція якої передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від шести до десяти років з конфіскацією майна, тобто з урахуванням вимог п.4 ч.2 ст.183 КПК України до ОСОБА_8 може бути застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до вимог ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий і прокурор; недостатність підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Твердження апеляційної скарги захисника стосовно того, що підозра є необґрунтованою, на думку апеляційного суду, не узгоджуються із нормами закону та фактичними обставинами, з огляду на таке.

При вирішенні питання про застосування запобіжного заходу, однією з підстав є саме обґрунтованість підозри у вчиненні особою злочину, яка, власне, випливає зі змісту процесуального рішення повідомлення про підозру. Звертаючись до практики ЄСПЛ, зокрема, в рішеннях «Фокс, Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства» (Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom), «Лабіта проти Італії» (Labita v. Italy), «Мюррей проти Сполученого Королівства» (Murray v. the United Kingdom), «Ільгар Маммадов проти Азейбарджану» (Ilgar Mammadov v. Azerbaijan), «Нечипорук і Йонкало проти України» (Nechiporuk and Yonkalo v. Ukraine), зазначається, що наявність «обґрунтованої підозри» передбачає існування фактів та інформації, які могли б переконати об`єктивного спостерігача в тому, що ця особа могла вчинити злочин. Факти, які дають підставу для підозри, не мають бути такого ж рівня, як такі, що обґрунтовують засудження особи, тобто мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Підозра це процесуальне рішення прокурора, слідчого (за погодженням з прокурором), яке ґрунтується на зібраних під час досудового розслідування доказах та в якому формується припущення про причетність конкретної особи до вчинення кримінального правопорушення, з повідомленням про це такій особі та роз`ясненням її прав та обов`язків відповідно до чинного законодавства.

Не погоджуючись із доводами сторони захисту про необґрунтованість підозри ОСОБА_8 , апеляційний суд наголошує на тому, що обґрунтованість підозри у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення підтверджується наданими апеляційному суду та долученими до клопотання матеріалами кримінального провадження, зокрема: протоколом про результати проведення негласних слідчих (розшукових) дій від 10.02.2023; протоколом огляду місця події від 13.01.2023, а саме частини земельної ділянки, розташованої біля огорожі металево-дерев`яної лавки, розміщеної на міському пляжі в м. Чорноморськ Одеської області, де виявлено та вилучено згорток з полімерної липкої стрічки синього кольору, в середині якого знаходився прозорий полімерний зіп-пакет, з кристалічною речовиною; висновком експерта № СЕ-19/116-23/837-НЗПРАП від 03.02.2023; протоколом затримання підозрюваного ОСОБА_8 у вчинені злочину від 29.03.2023; протоколом проведення 29.03.2023 огляду відкритої ділянки місцевості прибудинкової територіїбуд. АДРЕСА_3 , де вилучено 63 згортки з речовиною рослинного походження зеленого кольору, яка згідно експрес-тесту «IDenta», є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено канабісом, яку ОСОБА_8 , побачивши працівників поліції, викинув через вікно своєї квартири АДРЕСА_4 розташованої у вказаному будинку та іншими матеріалами долученими до клопотання.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що відповідно до статей 89, 94 КПК України та Глави 28 КПК України питання про встановлення вини ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому злочині, оцінка зібраних доказів на предмет їх достовірності, допустимості та їх достатності відноситься до компетенції суду за наслідками судового розгляду кримінального провадження по суті обвинувачення.

Апеляційний суд вважає, що прокурором під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_8 , достатньо доведено, що раціональні підстави для підозри у скоєнні зазначеного суспільно-небезпечного діяння об`єктивно існують і підтверджують підозру ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованому йому діянні.

З огляду на вказані вище обставини апеляційний суд дійшов до висновку про наявність обґрунтованої підозри та про можливу причетність ОСОБА_8 до інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України.

Крім того, слід зазначити, що стаття 279 КПК України передбачає, що в разі виникнення підстав для повідомлення про нову підозру або зміну раніше повідомленої підозри прокурор зобов`язаний виконати дії, передбачені статтею 278 КПК України.

При розгляді зазначеного кримінального провадження, відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», апеляційний суд застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.

Відповідно до ст.5 Конвенції, кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури встановленої законом: п.с) законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчинені нею правопорушення, або обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Розглядаючи питання про доведеність прокурором стосовно ОСОБА_8 наявності ризиків, передбачених ст.177 КПК України, які стали підставою для застосування підозрюваному найбільш суворого запобіжного заходу, апеляційний суд наголошує на таких обставинах.

У відповідності до ч.1 ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Апеляційний суд погоджується з доводами клопотання слідчого про доведеність існування ризику того, що підозрюваний може здійснити спроби переховування від органів досудового розслідування чи суду, оскільки ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у скоєнні тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком до десяти років з конфіскацією майна.

Крім того, апеляційний суд звертає увагу, що підозрюваний не одружений, непрацевлаштований, що значно збільшує ризик переховування підозрюваного від органів досудового розслідування чи суду, оскільки відсутні стримуючі фактори у виді міцних соціальних зв`язків за місцем проживання підозрюваного.

Також апеляційний суд вважає вірними висновки слідчого судді що у зв`язку із тим, що не всі речові докази, на даний момент органом досудового розслідування встановлені, ОСОБА_8 безпосередньо або через інших осіб може знищити їх або змінити на свою користь, вказане свідчить про наявність ризику, що підозрюваний може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.

Крім того, апеляційний суд погоджується з доводами клопотання що існує ризик незаконного впливу на свідків у даному кримінальному провадженні, оскільки є достатні підстави вважати, що підозрюваний може на них впливати з метою змінити свої показання у під час судового розгляду для уникнення або мінімізації можливої кримінальної відповідальності за вчинення злочинів, адже свідки безпосередньо судом допитаний не були, а показання, що надавалися на досудовому розслідуванні, не можуть лягти в обґрунтуванні судових рішень, зважаючи на положення ч.4 ст.95 КПК України.

Таким чином, обставин передбачених ч.2 ст.183 КПК України, що виключають можливість застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, ні слідчим суддею, ні апеляційним судом під час апеляційного розгляду скарги не встановлено.

Що стосується доводів апеляційної скарги щодо визначення судом непомірного розміру застави, апеляційний суд дійшов таких висновків.

Відповідно до приписів ч.3 ст.183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Відповідно до ч.4 ст.182 КПК України розмір застави визначається з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Пунктом 2 ч.5 ст.182 КПК України передбачено, що розмір застави визначається щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. У виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

Апеляційний суд враховує зазначені вище норми законодавства та практику Європейського суду з прав людини.

Так, позиція Європейського суду з прав людини стосовно питання обрання національними судами запобіжного заходу у вигляді застави та призначення її розміру, цілковито прослідковується в рішенні Суду у справі «Мангурас проти Іспанії» (Mangouras v. Spain) від 28.10.2010 року. У цій справі, Суд, посилаючись на пункт 3 статті 5 Конвенції, підтвердив, що внесення застави може вимагатися лише за наявності законних підстав для затримання особи, а також те, що уповноважені органи влади повинні приділити визначенню суми застави стільки ж уваги, скільки і вирішенню питання про необхідність подальшого тримання обвинуваченого під вартою. Більше того, якщо навіть сума застави визначається виходячи із характеристики особи обвинуваченого та його матеріального становища, за певних обставин є обґрунтованим врахування також і суми збитків, у заподіянні яких ця особа обвинувачується.

Апеляційний суд враховує обставини кримінального правопорушення, у вчинені якого обґрунтовано підозрюється ОСОБА_8 , який є тяжким у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів, кількість влучених фасованих полімерних пактів з білою речовиною, що, на переконання апеляційного суду, збільшує встановлені ризики настільки, що унеможливлює застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу та дозволяє суду вийти за межи визначеного п.2 ч.5 ст.182 КПК України розміру застави, яка, на думку апеляційного суду, не здатна забезпечити виконання ОСОБА_8 покладених на нього обов`язків.

Крім того, апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що злочини у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів це злочини, що посягають на здоров`я населення. При цьому протягом останнiх рокiв спостерігається поширення наркоманії та зростання злочинностi, пов`язаної з незаконним обiгом наркотичних засобiв, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорiв. Цi злочини набувають усе бiльших масштабiв i стають серйозним соцiальним чинником, який негативно впливає на життя, здоров`я та благополуччя людей.

На переконання апеляційного суду, визначений слідчим суддею розмір застави у сукупності з покладенням на ОСОБА_8 обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України буде достатнім для забезпечення виконання покладених на нього процесуальних обов`язків, дозволить контролювати його місце перебування під час досудового розслідування, а також зможе запобігти ризикам, передбаченим ч.1 ст.177 КПК України, на які посилається слідчий у клопотанні, та такий розмір застави здатний стримувати можливу протиправну поведінку підозрюваного під загрозою звернення застави в дохід держави.

Аналізуючи всі викладені вище обставини у їх сукупності, враховуючи обставини вчинення кримінального правопорушення, їх суспільну небезпеку, тяжкість можливого призначеного покарання, наявність обґрунтованої підозри та ризиків можливого переховування від органів досудового розслідування та суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, ризику, що підозрюваний може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, ризику незаконного впливу на свідків у даному кримінальному провадженні, на переконання апеляційного суду, прокурором доведено те, що обрання підозрюваному ОСОБА_8 іншого більш м`якого запобіжного заходу не зможе запобігти доведеним ризикам, а слідчий суддя вірно оцінив та відобразив ці факти в своїй ухвалі.

Відповідно до ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право: 1) залишити ухвалу без змін; 2) скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що підстав для задоволення апеляційної скарги підозрюваного немає, оскільки слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про те, що відносно підозрюваного ОСОБА_8 необхідно застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з визначенням розміру застави, який, на відміну від інших більш м`яких запобіжних заходів, зможе забезпечити запобігання названим вище ризикам, тому апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала слідчого судді без змін.

Керуючись ст. ст. 182, 183, 196, 376, 404, 405, 407, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд, -

постановив

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 , діючої в інтересах захисту підозрюваного ОСОБА_8 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 31.03.2023року відносно ОСОБА_8 , підозрюваного у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.307 КК України у кримінальному провадженні №0000753 від 31.10.2022 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4