Номер провадження: 11-кп/813/340/22
Справа № 496/3552/16-к
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.11.2022 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

секретарів судового засідання ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

за участю прокурорів ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

обвинуваченого ОСОБА_10 та його захисника ОСОБА_11 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відео конференції апеляційну скаргу захисника ОСОБА_11 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_10 на вирок Біляївського райсуду Одеської області від 24.03.2021 у кримінальному провадженні №0000021 від 16.01.2016 відносно:

ОСОБА_10 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Маяки Біляївського району Одеської області, громадянина України, працюючого рятувальником 14-го відділення Біляївського МВ ДСНС в Одеській обл., маючого середню освіту, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

- обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

установив:

Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлених обставин судом 1-ої інстанції.

Зазначеним вироком суду 1-ої інстанції ОСОБА_10 визнаний винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України і йому призначено покарання у видіпозбавлення волі строком на 5 років з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 роки. Запобіжний захід до засудженого не застосовано.

Стягнуто з ОСОБА_10 на користь КУ «Одеська обласна клінічна лікарня» кошти у розмірі 18041,41 грн.; на користь ТОВ «Інфокс» в особі філії «Інфоксводоканал» завдану майнову шкоду в розмірі 124693 грн.; на користь ОСОБА_12 матеріальну шкоду у розмірі 61590,99 грн. та моральну шкоду у розмірі 200 000 грн.

Стягнуто з ОСОБА_10 в рахунок держави процесуальні витрати, пов`язані із залученням експертів, а саме на проведення судових експертиз, у сумі 2642,40 грн.

Вирішено долю речових доказів.

Вироком суду 1-ої інстанції ОСОБА_10 визнано винуватим у тому, що 05.01.2016, близько 17 год., він, керуючи автомобілем «ВАЗ 21063» д.з. НОМЕР_1 , рухаючись по вул. Леніна в м. Біляївка Одеської обл., у напрямку з м. Біляївка в сторону с. Маяки Біляївського району Одеської обл., допустив порушення п.п. 1.5, 2.3.б), 2.9.а), 10.1, 12.1, 12.3, 13.1 Правил дорожнього руху України, а саме: перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, не врахував дорожню обстановку та умови, які виражалися в слизькому покритті дороги проїжджої частини, яка виникла внаслідок ожеледиці, застосувавши неправильні методи управління, не обрав безпечну швидкість руху в результаті чого автомобіль «ВАЗ 21063», за кермом якого він знаходився, почало заносити, в протилежну сторону проти руху годинникової стрілки, в результаті чого скоїв зіткнення передньою правою частиною свого автомобіля із передньою лівою частиною автобуса «ПАЗ 3205» д/з НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_13 .. Після зіткнення автобус «ПАЗ 3205» д/з НОМЕР_2 відкинуло в опору лінії електромережі по ходу руху автобуса справа. Внаслідок ДТП пасажир а/м «ВАЗ 21063» д/з НОМЕР_1 - ОСОБА_12 отримав тілесні ушкодження, які відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя.

Вимоги, наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів осіб, яки її подали.
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_11 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_10 зазначив, що не погоджуються з вироком суду, оскільки він ухвалений порушенням вимог чинного законодавства. Висновок про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, саме ОСОБА_10 базується на припущеннях, оскільки жоден із свідків не підтвердив факт знаходження обвинуваченого за кермом під час пригоди, яка сталася 05.01.2016, а сам він зазначений факт спростовує. Не підтверджується зазначене і будь-якими письмовими доказами, дослідженими в судовому засіданні.

З урахуванням наведеного, захисник ОСОБА_11 просить скасувати оскаржуваний вирок від 24.03.2021 та визнати ОСОБА_10 не винуватим у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення.

В судовому засіданні апеляційного суду обвинувачений та його захисник підтримали апеляційну скаргу у повному обсязі та просили її задовольнити, натомість прокурор заперечувала проти задоволення апеляційної скарги та просила залишити оскаржуваний вирок без змін.

Заслухавши доповідь судді, позицію учасників судового розгляду, дослідивши матеріали кримінального провадження, апеляційний суд доходить наступних висновків.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно зі ч. 1 ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Апеляційний суд вважає, що при ухваленні оскаржуваного вироку зазначених вимог закону судом 1-ої інстанції було дотримано в повній мірі, а висновок суду щодо доведеності винуватості ОСОБА_10 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України відповідає фактичним обставинам справи і підтверджується наведеними у вироку доказами, які судом досліджені повно, всебічно і об`єктивно.

Як свідчать матеріали кримінального провадження судом 1-ої інстанції досліджено всі ті обставини, які мали значення для прийняття рішення у справі, а тому посилання в апеляційній скарзі захисника не те, що обвинувачений ОСОБА_10 не був за кермом автомобіля під час ДТП, відсутність доказів, які б достатньо підтвердили його перебування за кермом автомобіля, а висновки проведених експертиз викликають сумніви у їх достовірності є безпідставними та не ґрунтуються на матеріалах кримінального провадження.

В оскаржуваному вироку суд навів всі встановлені обставини, які відповідно до ст. 91 КПК України підлягають доказуванню, а також виклав оцінку та аналіз досліджених у судовому засіданні доказів із зазначенням підстав, із яких приймає одні докази та відкидає інші.

Так, як вбачається із оскаржуваного вироку, будучи допитаним у судовому засіданні, обвинувачений ОСОБА_10 свою вину в інкримінованому йому злочині не визнав, вимоги цивільних позовів також не визнав та пояснив, що всіх обставин аварії він не пам`ятає також вказав, що 05.01.2016 обвинувачений з братом потерпілого здійснювали рух на автомобілі «ВАЗ 21063» д.з. НОМЕР_1 по напрямку з с. Маяки Біляївського району Одеської обл. в м. Біляївка. В м. Біляївка обвинувачений з братом потерпілого перебували у барі де вони і вживали алкогольні напої. Обвинувачений після вживання алкогольних напоїв не перебував за кермом вищевказаного автомобіля, керування автомобілем здійснював громадянин ОСОБА_14 . Брат потерпілого запропонував поїхати до ОСОБА_12 , приїхавши до потерпілого додому, обвинувачений та брат потерпілого залишись у потерпілого вдома, де продовжили вживати алкогольні напої разом з потерпілим. Також обвинувачений зазначив, що він не міг надавати допомогу потерпілому так як перебував в лікарні, але його брат надавав допомогу ОСОБА_12 . Обвинувачений не впевнений що він був за кермом зазначеного автомобіля. Вказаний автомобіль «ВАЗ 21063» д/н НОМЕР_1 належить брату обвинуваченого. Обвинувачений не знає, чому потерпілий їхав з ним в с. Маяки. ОСОБА_10 зазначив, що вони виїхали з будинку потерпілого втрьох, обвинувачений, потерпілий і його брат. Брат потерпілого вийшов з вищевказаного автомобіля в центрі м. Білявка, на думку обвинуваченого, потерпілий був за кермом так як вони спочатку заїхали до дядька потерпілого, якого обвинувачений раніше не знав, а потім потерпілий повинен був доставити обвинуваченого додому. В судових дебатах обвинувачений зазначив, що при судовому розгляді справи не доведено, що він керував автомобілем в момент ДТП.

Незважаючи на заперечення ОСОБА_10 своєї вини, суд дійшов висновку, що його винуватість у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, доведена зібраними та дослідженими у судовому засіданні доказами у їх сукупності, а саме:

- показаннями допитаного в судовому засіданні потерпілого ОСОБА_12 , який пояснив, що він той день взагалі не пам`ятає, йому відомі обставини лише з розказів родичів. Також потерпілий зазначив, що він п`яний за кермо ніколи не сідав, тому він вважає, що він не міг сісти в той день за кермо;

- показаннями свідка ОСОБА_15 , про те, що 05.01.2016 він працював лікарем-хірургом у Біляївській ЦРЛ та у лікарню був доставлений ОСОБА_10 , який був з тілесними ушкодженнями після ДТП, у якого, як вбачається з протоколу, був запах алкоголю з порожнини рота;

- показаннями свідка ОСОБА_16 , який пояснив, що 05.01.2016 він направлявся разом з колегами до центру м. Біляївка на робочому автобусі по вул. Леніна в м. Біляївка, Одеської області зі швидкістю приблизно 40 км/год, він сидів на передньому місці, йому було добре видно дорогу. На дорожньому покритті була сильна ожеледиця. Проїхавши зупинку «Красний луч», приблизно за 200 м від вказаної зупинки, свідок помітив автомобіль марки «ВАЗ 21063», вказаний автомобіль збільшив швидкість руху, після чого водій автомобіля допустив виїзд на зустрічну смугу руху в результаті чого останній здійснив зіткнення з автобусом в якому перебував свідок;

- показаннями свідка ОСОБА_13 , який пояснив, що 05.01.2016 він керував автобусом марки ПАЗ 3205 д.н.з. НОМЕР_1 , який здійснював вечірню доставку працівників «Станції Дністер» до м. Біляївка, Одеської області. Здійснював рух зі швидкістю 40 км/год з ввімкненим ближнім світлом зі сторони селища Ілліча в м. Біляївка. На дорожньому покритті була ожеледиця, не доїжджаючи до повороту на перший пост на «Станцію Дністер» зі сторони жилого масиву «Лобаньовка» на протилежній смузі руху рухався автомобіль марки «ВАЗ 21063» із значною швидкістю, не доїжджаючи до автобуса який рухався під керуванням свідка, приблизно 10 метрів, автомобіль марки «ВАЗ 21063» занесло та він виїхав на зустрічну смугу руху, внаслідок чого зіткнувся своєю правою стороною в ліву сторону автобусу ПАЗ 3205, після чого автобус відкинуло на узбіччя дороги в опору лінії електромережі, внаслідок зіткнення автомобіль марки «ВАЗ 21063» відкинуло на узбіччя дороги. Водія та пасажира автомобіля «ВАЗ 21063» викинуло через лобове скло. Також свідок зазначив, що від обвинуваченого був запах алкоголю з порожнини рота;

- показаннями свідка ОСОБА_17 , який зазначив, що 05.01.2016, він направлявся разом з колегами до центру м. Біляївка, на робочому автобусі, в межах повороту на «Станцію Дністер», свідок побачив автомобіль марки «ВАЗ 21063», який набирав швидкість після чого його занесло та він зіткнувся з автобусом в якому перебував свідок, внаслідок чого автобус відкинуло на узбіччя дороги в опору лінії електромережі;

- показаннями свідка ОСОБА_18 , про те, що 05.01.2016 він разом з колегами їхав на робочому автобусі по вул. Леніна в м. Біляївка, Одеської області. На дорожньому покритті була сильна ожеледиця. Свідок помітив, що на зустрічну смугу виїхав автомобіль марки «ВАЗ 21063», який здійснив зіткнення з автобусом своєю правою стороною, в момент зіткнення автомобіль марки «ВАЗ 21063» несло юзом, після удару вказаний автомобіль відкинуло на узбіччя дороги. Після зіткнення, вийшовши з автобусу свідок помітив, що потерпілий ОСОБА_12 лежав за автобусом, а ОСОБА_10 посеред дороги. Потерпілий був без свідомості, від обвинуваченого разило алкоголем та він просив викликати швидку медичну допомогу. Свідок зазначив, що за кермом був ОСОБА_10 , так як він бачив, що за кермом перебував чоловік крупніший за статурою, а також зазначив, що коли він підійшов до ОСОБА_10 , який лежав на дорозі то хтось з присутніх на місці ДТП запитав: «Хто керував автомобілем? ОСОБА_10 відповів, що він був за кермом автомобіля марки «ВАЗ 21063»;

- показаннями свідка ОСОБА_19 , який пояснив, що потерпілий є його племінником, 05.01.2016, потерпілий та обвинувачений приїхали до свідка додому на автомобілі марки «ВАЗ 21063» та хотіли ще випити, свідок відмовив їм у їх проханні, після чого, обвинувачений сказав потерпілому: «Поїхали додому». Обвинувачений ОСОБА_10 сів за кермо, потерпілий на переднє пасажирське сидіння і вони поїхали в сторону с. Маяки, Біляївського району Одеської області, через 20-25 хвилин приїхав син свідка та повідомив, що потерпілий потрапив у ДТП та знаходиться у реанімації. Свідок вказав, що в той день була сильна ожеледиця. Свідок зазначив, що не бачив, щоб потерпілий п`яний їздив за кермом;

- показаннями свідка ОСОБА_20 , яка пояснила, що потерпілий є її чоловіком, 05.01.2016 дорога була слизькою, так як випало багато снігу, свідок с потерпілим були вдома, приблизно о 15 год. до них приїхали брат потерпілого ОСОБА_21 та його друг обвинувачений, які були вже в стані алкогольного сп`яніння, ОСОБА_10 , потерпілий та його брат продовжили вживати алкогольні напої вдома, випивали вони приблизно на протязі години, коли обвинувачений та брат потерпілого зібрались уїжджати, потерпілий вийшов провести їх. ОСОБА_10 сів за кермо, брат потерпілого сидів на передньому пасажирському сидінні, потерпілий сказав їй, що зараз повернеться і вони поїхали, це відбувалось приблизно о 16 на початку 17 год., потерпілий сидів на задньому пасажирському сидінні. Через деякий час свідок подзвонила на телефон потерпілому, але їй відповіли лікарі та повідомили, що її чоловік в реанімації, лікарі повідомили, що ситуація дуже важка. Потерпілий - ОСОБА_12 , 12 днів пролежав в реанімації, на 13 день він вийшов з коми. Свідок також зазначила, що вона написала заяву до поліції. Допомоги з боку обвинуваченого не було жодної;

- показаннями свідка ОСОБА_22 про те, що в той день він зустрів брата потерпілого - ОСОБА_23 та обвинуваченого ОСОБА_10 біля свого будинку, останні рухались на автомобілі «Жигулі», синього кольору, вони перебували в стані алкогольного сп`яніння, за кермом вказаного автомобіля перебував ОСОБА_10 . Свідок запросив їх попити каву до себе додому, вони попили каву, ОСОБА_10 сів за кермо зазначеного автомобіля, брат потерпілого сів на переднє пасажирське сидіння, і вони поїхали додому до потерпілого. Про те, що сталось ДТП свідок дізнався вранці;

- протоколами огляду транспортних засобів та протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди та схеми до нього, з яких вбачається, що на відрізку дороги у м. Біляївка по вул. Леніна Одеської області, у напрямку з м. Біляївка в сторону с. Маяки Біляївського району Одеської області відбулося зіткнення транспортних засобів «ВАЗ 21063» та «ПАЗ 3205», внаслідок чого були завдані пошкодження транспортним засобам, а пасажир а/м «ВАЗ 21063» д/з НОМЕР_1 - ОСОБА_12 отримав тяжкі тілесні ушкодження (т. 1, а.с. 224-235);

- довідкою Біляївської ЦРЛ від 05.01.2016, згідно якої в хірургічне відділення Біляївської ЦРЛ був госпіталізований ОСОБА_10 , 1993 р.н. з попереднім діагнозом струс головного мозку, забита рана голови, запах алкоголю з рота (т. 1, а.с. 237);

- довідкою Біляївської ЦРЛ від 05.01.2016, згідно якої в хірургічне відділення Біляївської ЦРЛ був госпіталізований ОСОБА_12 , 1978 р.н. з попереднім діагнозом струс головного мозку, перелом лобної кості, запах алкоголю з рота (т. 1, а.с. 238);

- дослідженням № 59 Одеського обласного наркологічного диспансера від 06.01.2016, згідно якого вміст алкоголю в крові ОСОБА_10 складав 3,61 % (т. 2, а.с.12-а);

- висновком експерта №225 КУ «Одеське обласне бюро судово-медичної експертизи», згідно якого у громадянина ОСОБА_12 1978 р.н. наявні ушкодження, які могли бути заподіяні в салоні автомобіля в результаті лобового зіткнення з автобусом «ПАЗ». Наявні ушкодження у ОСОБА_12 відповідають часу 05.01.2016 та відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя (т. 1, а.с. 240-243);

- висновком судової транспортно-трасологічної експертизи №132 по дослідженню механізму зіткнення автомобіля ВАЗ 21063 р/н НОМЕР_1 та автобуса ПАЗ 32052 р/н НОМЕР_2 , в умовах події первинний контакт мав місце передньою лівою частиною автобуса ПАЗ 3205 з правим бортом попереду автомобіля ВАЗ 21063. Кут між подовжніми осями транспортних засобів у момент первинного контакту складав близько 110 градусів, який відлічується в плані проти ходу годинникової стрілки від подовжньої осі автомобіля ВАЗ 21063 до подовжньої осі автобуса ПАЗ 3205. При цьому з урахуванням пояснень водіїв в сукупності з встановленим механізмом слід зазначити, що в умовах події до моменту зіткнення автомобіль ВАЗ 21063 рухався в умовах бічного занесення і кут контактування міг швидкоплинно змінюватися. Зіткнення транспортних засобів сталося на смузі руху автобуса ПАЗ 3205 на відстані 2 м від правої крайки по ходу його руху в районі локалізації осипу продуктів зіткнення (т. 1, а.с. 245-251);

- висновком судової авто-технічної експертизи № 133 по дослідженню систем керування, ходової частини та системи освітлення автобуса ПАЗ р/н НОМЕР_2 , на момент ДТП гальмівна система, рульове управління і ходова частина вказаного автобуса були працездатні, дозволяли водієві здійснювати рух по наміченій траєкторії, ефективно знижувати швидкість аж до зупинки і не мали несправностей, які б раптово для водія обумовити відмова систем, втрату керованості, або відведення транспортного засобу від заданого напрямку. Система освітлення головних фар автобуса ПАЗ на момент ДТП знаходилися у працездатному стані (т. 2, а.с. 2-4 );

- висновком судової авто-технічної експертизи № 134 по дослідженню систем керування та ходової частини автомобіля ВАЗ 21063 р/н НОМЕР_1 , відповідно до якого ходова частина, рульове керування й гальмівна система автомобіля ВАЗ 21063 до моменту настання ДТП перебували в працездатному стані й забезпечували водієві технічну можливість рухатися й утримувати автомобіль у будь-якому обраному ним напрямку, здійснювати гальмування з відомої йому ефективністю. В цих системах не було несправностей, які могли б обумовити раптове для водія відведення автомобіля від обраного напрямку руху або відмову систем. Зазначений висновок виключає те, що ДТП сталося с технічних причин (т. 2, а.с. 6-7).

Згідно з ч. 1 ст. 94 КПК України, слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Дослідивши обставини кримінального провадження та оцінивши докази з точки зору належності, допустимості та достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд 1-ої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що вони є достатніми для прийняття рішення про винуватість ОСОБА_10 та кваліфікував його дії за ч. 2 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяло потерпілому тяжкі тілесні ушкодження.

Апеляційний суд критично оцінює посилання захисника відносно того, що жоден зі свідків не підтвердив знаходження ОСОБА_10 за кермом автомобіля, оскільки вони не ґрунтуються на матеріалах провадження, більш того спростовуються показаннями свідків ОСОБА_20 , ОСОБА_18 , ОСОБА_24 , ОСОБА_19 .. Підстави не довіряти показанням зазначених свідків відсутні.

При цьому, колегія суддів вважає необґрунтованими твердження захисника про те, що будь-які експертизи, які могли б підтвердити знаходження ОСОБА_10 за кермом автомобіля ВАЗ 21063» р.н.з. НОМЕР_1 в матеріалах справи відсутні, оскільки висновок про винуватість або невинуватість особи у вчиненні кримінального правопорушення робиться на підставі аналізу усієї сукупності доказів, з точки зору їх достатності та взаємозв`язку.
Частина 2 ст. 17 КПК України передбачає, що винуватість особи має бути доведена поза розумним сумнівом. На переконання колегії суддів, у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_10 цей стандарт доведення винуватості цілком дотримано. Адже за допомогою належних, допустимих та достовірних доказів, що були дослідженні судом 1-ої інстанції, можливо дійти висновку про те, що встановлена під час судового розгляду сукупність обставин, виключає інше розуміння пояснення події, яка була предметом судового розгляду, крім того, що кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 286 КК України вчинене і обвинувачений є винним у його вчинені.
Згідно зі ст. 65 КК України, суд призначає покарання відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу та враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

При призначенні покарання обвинуваченому, суд 1-ої інстанції у відповідності до положень ст. 65 КК України постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24.10.2003, в повній мірі врахував ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_10 кримінального правопорушення, невизнання ним своєї вини, дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, позитивно характеризується за місцем проживання та роботи, однак неодноразово протягом 2015 року, притягався до адміністративної відповідальності за керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, не надав будь-якої матеріальної допомоги потерпілому, з моменту ДТП по теперішній час.

Обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченому відповідно до ст. 66 КК України, судом не встановлено.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченому відповідно до ст. 67 КК України, є вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.
За викладених обставин, апеляційний суд погоджується із висновками суду 1-ої інстанції відносно того, що виправлення ОСОБА_10 та попередження ним нових злочинів можливе лише в умовах ізоляції його від суспільства, оскільки саме таке покарання відповідатиме принципам законності, справедливості, та індивідуалізації покарання.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги захисника ОСОБА_11 та скасування або зміни законного та обґрунтованого вироку.

Відповідно до приписів п. 1 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок або ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити вирок або ухвалу без змін.

Оскільки, відповідно до положень ст. 532 КПК України, судові рішення суду апеляційної та касаційної інстанцій набирають законної сили з моменту їх проголошення, колегія суддів вважає за необхідне затримати ОСОБА_10 у залі апеляційного суду та доставити до ДУ «Одеський слідчий ізолятор» для організації виконання вироку та строк відбування йому покарання обчислювати з моменту набрання вироком законної сили, тобто з 10.11.2022.

Керуючись ст.ст. 24, 124, 370, 404, 405, 407, 419, 424, 532, 539 КПК України, апеляційний суд

ухвалив:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_11 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_10 - залишити без задоволення.

Вирок Біляївського райсуду Одеської області від 24.03.2021, яким ОСОБА_10 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України - залишити без змін.

Засудженого ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , взяти під варту в залі суду та доставити в ДУ «Одеський слідчий ізолятор» для організації виконання вироку.

Строк відбування покарання засудженому ОСОБА_10 обчислювати з моменту набрання вироком законної сили, тобто з 10.11.2022.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня набрання нею законної сили, а засудженим, який утримуються під вартою - у той же строк з моменту отримання копії судового рішення.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4