У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
27 жовтня 2022 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі головуючої судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , його захисника адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу в вигляді тримання під вартою та клопотання захисника обвинуваченого про зміну запобіжного заходу, заявлені в рамках розгляду обвинувального акту у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань під №0000429 від 15.04.2022 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч.1,2 ст.307 Кримінального кодексу України,-
ВСТАНОВИВ:
У провадженні Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області перебуває вказане кримінальне провадження.
27.10.2022 року через канцелярію суду прокурором подано клопотання про продовження ОСОБА_4 запобіжного заходу в вигляді тримання під вартою, оскільки обраний раніше запобіжний захід закінчується. При цьому, на думку прокурора, наразі продовжують існувати ризики, передбачені п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: можливість переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків та інших учасників кримінального провадження, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів чи прекурсорів.
Також захисником обвинуваченого адвокатом ОСОБА_5 заявлено клопотання про зміну запобіжного заходу, яке мотивоване тим, що ризики, передбачені ч.1 ст. 177 КПК україни, відсутні, а обвинувачений має міцні соціальні зв`язки. Просив застосувати до свого підзахисного запобіжний захід у вигляді домашнього.
Позиції учасників судового засідання.
У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 підтримав подане клопотання, просив його задовольнити. Проти задоволення клопотання захисника про зміну запобіжного заходу заперечив.
Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні проти задоволення клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу заперечив. Клопотання про зміну запобіжного заходу підтримав.
Обвинувачений ОСОБА_4 у судовому засіданні просив відмовити у задоволенні клопотання прокурора, підтримав клопотання свого захисника про зміну запобіжного заходу.
Дослідивши матеріали клопотання прокурора та матеріали клопотання захисника, заслухавши думку учасників судового розгляду, суд дійшов наступних висновків.
У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_4 інкримінується вчинення кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 1,2 ст. 307 КК України, дані злочини відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких.
Як вбачається з наданих суду матеріалів, щодо ОСОБА_4 на стадії досудового розслідування, а також під час підготовчого судового засідання було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Підставою обрання запобіжного заходу в виді тримання під вартою було обґрунтованість підозри, вагомість доказів, а також наявність ризиків, передбачених пунктами 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, як і відомості щодо особистості ОСОБА_4 .
Відповідно до частин 1, 2 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою продовжити, змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в загальному порядку для вирішення питання про обрання та продовження застосування запобіжного заходу.
Відповідно до частини 1 статті 201 КПК, підозрюваний, обвинувачений, до якого застосовано запобіжний захід, його захисник, має право подати до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування, а в кримінальних провадженнях щодо кримінальних правопорушень, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду, - до Вищого антикорупційного суду, клопотання про зміну запобіжного заходу, в тому числі про скасування чи зміну додаткових обов`язків, передбачених частиною п`ятою статті 194 цього кодексу та покладених на нього слідчим суддею, судом, чи про зміну способу їх виконання.
Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 1 ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст.177 КПК України суд зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, в тому числі тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується, наявність судимостей у обвинуваченого тощо.
Аналізуючи положення ст. 194 КПК України разом із загальними положеннями КПК України щодо судового провадження в суді першої інстанції, можна дійти висновку, що суд не надає оцінку наявності обґрунтованої підозри під час вирішення питання продовження дії заходів забезпечення кримінального провадження. Бо такі дії передбачають оцінку доказів, яка може бути надана судом лише в нарадчій кімнаті на стадії ухвалення вироку. Зазначене свідчить про те, що на стадії судового розгляду суд не може робити висновок щодо обґрунтованості підозри чи то обвинувачення безпосередньо шляхом надання оцінки доказів у справі, а повинен виходити з поняття наявності відомостей, які здатні переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа могла вчинити це правопорушення. Цими відомостями, на думку суду, є висунуте в передбаченому законом порядку обвинувачення, яке є предметом дослідження суду наразі.
Також, на думку суду, відомості, викладені в Реєстрі матеріалів досудового розслідування, а також посилання прокурора в клопотанні на матеріали можуть свідчити про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим інкримінованих кримінальних правопорушень. Вагомість таких доказів наразі не викликає сумнівів.
Отже, суд на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначає, що причетність обвинуваченого до вчинення інкримінованого кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування запобіжного заходу з огляду потреб судового провадження.
Досліджуючи матеріали клопотання, заслухавши думку учасників кримінального провадження, беручи до уваги відомості про особистість ОСОБА_4 , суд погоджується з тим, що на даний час продовжують існувати ризики того, що ОСОБА_4 може переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків та інших учасників кримінального провадження, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів чи прекурсорів.
Враховуючи, що кримінальні правопорушення, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_4 , за ступенем тяжкості відносяться до тяжких (ч. 1,2 ст. 307 КК України) злочинів, беручи до уваги те, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів та інших кримінальних правопорушень проти здоров`я населення, зважаючи на вид та розмір покарання, яке загрожує ОСОБА_4 у разі визнання його винним у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, останній може переховуватися від органу досудового розслідування та суду, що свідчить про існування ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а відповідно до рішення Європейського суду з прав людини (надалі - ЄСПЛ) у справі «Ілійков проти Болгарії» від 26.07.2001 «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування».
Крім того, суд також враховує, що на даний час в Ужгородському міськрайонному суді Закарпатської області (єдиний унікальний номер судової справи: 308/4399/20) знаходяться матеріали об`єднаного в одне судове провадження кримінального провадження № 0000230, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 17.08.2018, № 0000007, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 09.01.2020, про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307 КК України, та кримінального провадження № 0000252, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 20.12.2017, про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України. Судове провадження триває.
Суд, беручи до уваги обставини вчиненого правопорушення, враховуючи що докази по кримінальному провадженню в повному обсязі не зібрано, вважає, що ОСОБА_4 , перебуваючи на волі, може впливати на свідків у даному кримінальному провадженні, а саме: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 з метою дачі, зміни ними показань на його користь, а це створює загрозу тиску та підбурювання вказаних осіб до дачі неправдивих показань, або відмови від надання таких.
Крім того, при встановленні наявності ризику впливу на свідків слід враховувати, що суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав від свідків під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (ч. 4 ст. 95 КПК України). За таких обставин ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.
Оскільки ОСОБА_4 під час ознайомлення з матеріалами досудового розслідування сталі відомі анкетні дані свідків, він, перебуваючи на свободі буде мати можливість незаконно впливати на свідків у цьому провадженні з метою зміни ними показань у ході судового розгляду кримінального провадження. Вказане в сукупності свідчить про продовження існування ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Також, ОСОБА_4 може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином (штучне затягування досудового розслідування; розголошення відомостей результатів досудового розслідування, що призведе до його неповноти, втрати доказів вини обвинуваченого тощо).
Враховуючи характер інкримінованого обвинуваченому кримінального правопорушення, суспільно-небезпечні наслідки такого кримінального правопорушення, а також те, що обвинувачений від вчинення кримінального правопорушення планував отримати грошову винагороду; в провадженні Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області перебувають кримінальні провадження про обвинувачення ОСОБА_4 за ч.2,ч.3 ст. 307 КК України, суд приходить до переконання про продовження існування ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: ризик вчинення обвинуваченим іншого кримінального правопорушення.
Суд враховує, що згідно ч. 1 ст. 176 КПК України, тримання під вартою є найсуворішим запобіжним заходом, при цьому більш м`якими запобіжними заходами по відношенню до нього є: 1) особисте зобов`язання; 2) особиста порука; 3) домашній арешт. Метою ж застосування того чи іншого запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання встановленим в ході розгляду клопотання ризикам (ч. 1 ст. 177 КПК України).

Судом в силу закону та в рамках розгляду клопотання захисника про зміну запобіжного заходу оцінювалася можливість застосування до обвинуваченого іншого більш м`якого запобіжного заходу з метою запобігання встановленим ризикам.
Однак підстав для застосування інших більш м`яких запобіжних заходів відносно обвинуваченого ОСОБА_4 в судовому засіданні встановлено не було, зокрема, застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту та особистого зобов`язання є недоцільним з огляду на м`якість, а також встановлені в судовому засіданні ризики, та не забезпечать належне виконання обвинуваченим обов`язків.
До того ж суд враховує, що ОСОБА_4 обвинувачується у незаконному придбані, зберіганні з метою збуту особливо небезпечних наркотичних засобів, психотропних речовин, тобто у вчиненні кримінальних правопорушень, які створюють загрозу заподіяння шкоди або заподіюють фактичну шкоду здоров`ю невизначеного кола осіб, підривають заснований на законі порядок обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів в Україні.
З огляду на фактичні обставини даного кримінального провадження, встановлені в ході розгляду даного клопотання відомості, наявні в рамках даного кримінального провадження ризики, забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого можливо шляхом проводження відносно ОСОБА_4 виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а відтак підстав для застосування відносно останнього більш м`якого запобіжного заходу судом встановлено не було.
Даних щодо неможливості продовження до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за станом здоров`я суду не надано.
Отже, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є співмірним існуючим ризикам, відповідає особі обвинуваченого ОСОБА_4 та тяжкості пред`явленого йому обвинувачення, а відтак є необхідним за даних обставин та відповідає характеру кримінального провадження та суспільному інтересу. Судом враховано, що рішення про застосування одного із видів запобіжних заходів, який обмежує права і свободи підозрюваного, обвинуваченого, має відповідати характеру певного суспільного інтересу, що, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості. Як відображено у рішеннях ЄСПЛ, аргументи на користь і проти звільнення не можуть бути «загальними та абстрактними» (Boicenco v. Moldova (Бойченко проти Молдови) § 142; Khudoyorov v. Russia (Худойоров проти Росії), § 173), але повинні стосуватись специфічних фактів і особистих обставин заявника, які виправдовують його тримання під вартою Aleksanyan v. Russia (Алексанян проти Россії), § 179).
Таким чином, за наведених вище обставин, суд вважає за доцільне продовжити обвинуваченому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 60 днів.
Враховуючи встановлені слідчим суддею обставини, беручи до уваги тяжкість злочинів, які мають високий ступінь суспільної небезпеки, дані про особи обвинуваченого, знаходження на даний час в суді об`єднаного судове провадження про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 2, 3 ст. 307 КК України, суд не знаходить підстав для визначення ОСОБА_4 застави у даному кримінальному провадженні щодо злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів.
Керуючись статтями 7, 27, 177-178, 182-183, 193-194, 199, 331, 350, 369-372, 376, 395 КПК України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу в вигляді тримання під вартою ОСОБА_4 - задовольнити.
Продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 строк дії запобіжного заходу в вигляді тримання під вартою строком на 60 днів. Альтернативний запобіжний захід у вигляді застави ОСОБА_4 - не визначати.
Ухвала діє до 25.12.2022 та підлягає негайному виконанню після її оголошення.
В задоволенні клопотання захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу відмовити.
Копію ухвали негайно вручити обвинуваченому, захиснику та прокурору. Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, або в той же строк та в тому ж порядку, з моменту отримання її копії.
Суддя Олена ГОЛЯНА