ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/3505/22 Справа № 199/6920/22 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2022 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 27 вересня 2022 року щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, офіційно не працевлаштованого, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого 27 січня 2022 року Дніпропетровським районним судом Дніпропетровської області за ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 15 - ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 70 КК України до 2 років 1 місяця позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням строком на 1 рік,

у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 15 - ч. 4 ст. 186, ч. 4 ст. 186 КК України, у кримінальному провадженні № 0000622,

Встановила:

Вироком Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 27 вересня 2022 року ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 15 - ч. 4 ст. 186, ч. 4 ст. 186 КК України та призначено йому покарання:

-за ч. 3 ст. 15 - ч. 4 ст. 186 КК України, з застосуванням ч. 3 ст. 68 КК України, - у виді позбавлення волі на строк 6 (шість) років 8 (вісім) місяців.

-за ч. 4 ст. 186 КК України - у виді позбавлення волі на строк 7 (сім) років.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом часткового складання зазначених покарань, призначено ОСОБА_7 покарання за сукупністю кримінальних правопорушень у виді позбавлення волі на строк 7 (сім) років 1 (один) місяць.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України, до призначеного за цим вироком покарання частково, у вигляді 1 (одного) місяця позбавлення волі, приєднано невідбуту частину покарання за вироком Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 27 січня 2022 року та остаточно призначено ОСОБА_7 до відбування покарання за сукупністю вироків у виді позбавлення волі на строк 7 (сім) років 2 (два) місяці.

До набрання вироком законної сили запобіжний захід у вигляді домашнього арешту ОСОБА_7 залишено буз змін.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_7 ухвалено обраховувати з моменту приведення вироку до виконання.

Вирішено долю речових доказів та судових витрат.

Вказаним вироком ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні наступного.

ОСОБА_7 , достовірно знаючи про введення воєнного стану в Україні, затвердженого Указом Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року «Про введення воєнного стану в Україні», та подальше його продовження на 90 діб до 23 серпня 2022 року, будучи раніше судимим, належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став, та повторно вчинив кримінальні правопорушення проти власності за наступних обставин.

Приблизно о 12:00 годині 06 серпня 2022 року ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , які мають інвалідність з дитинства (вади слуху), перебували на березі озера «Куряче», навпроти будинку № 72 по вулиці Трансформаторній у місті Дніпро, де вживали спиртні напої.

В свою чергу ОСОБА_7 06 серпня 2022 року, приблизно о 12:00 годині, прийшов до березі озера «Куряче», навпроти будинку № 72 по вулиці Трансформаторна у місті Дніпро, де на берегу озера побачив раніше незнайомих йому ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 . Підійшовши до останніх, ОСОБА_7 побачив, що вони вживають спиртні напої, та вирішив залишитись з ними у вищевказаному місці.

У зазначений день, приблизно о 12:30 годині, ОСОБА_7 , перебуваючи з вищевказаними особами, побачив у руках ОСОБА_10 та ОСОБА_9 мобільні телефони, а саме: марки «Redmi 9А» PeacockGreen 2GBRAM 32GBROM, серійний номер: НОМЕР_1 , вартістю 3506 гривень 75 копійок, який належить потерпілій ОСОБА_10 та марки Samsung Galaxy А30 IMEI: НОМЕР_2 , серійний номер: НОМЕР_3 , вартістю 3680 гривень 00 копійок, який належить ОСОБА_9 .

В той же час та в тому ж місці у Войтка раптово виник злочинний умисел, спрямований на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчиненого повторно, в умовах воєнного стану, і останній визначив вищевказані мобільні телефони об`єктом свого злочинного посягання.

Приблизно о 12:30 годині 06 серпня 2022 року, ОСОБА_7 , реалізуючи свій злочинний умисел, діючи умисно, з корисливих мотивів, розуміючи, що його дії є очевидними для потерпілих, нахилився над ОСОБА_10 і ОСОБА_9 та обома руками вихопив з рук останніх обидва вищевказані мобільні телефони, після чого вибіг на дорогу вулиці Трансформаторна, де його наздогнав ОСОБА_8 і де між ними почалася бійка, під час якої ОСОБА_7 впустив з рук вищевказані телефони на землю, внаслідок чого з причин, які не залежали від його волі, не вчинив усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця і не отримав реальну можливість розпорядитися викраденим майном на власний розсуд.

У подальшому, ОСОБА_8 підняв з землі мобільні телефони та передав ОСОБА_9 належний їй телефон марки Samsung Galaxy АЗО IMEI: НОМЕР_2 , серійний номер: НОМЕР_3 , а мобільний телефон марки «Redmi 9А» PeacockGreen 2GBRAM 32GBROM, серійний номер: НОМЕР_1 , який належить потерпілій ОСОБА_10 , поклав до своєї сумки синього кольору, яка була одягнена на ньому через плече. Після чого, ОСОБА_8 попрямував по вулиці Трансформаторній у напрямку проїзної частини Донецьке Шосе міста Дніпро.

Після вищевказаних дій, ОСОБА_7 , не зупиняючись на досягнутому, 06 серпня 2022 року, приблизно о 12:35 годині, продовжуючи перебувати на вулиці Трансформаторна у місті Дніпро, побачив у потерпілого ОСОБА_8 сумку синього кольору, до якої останній поклав мобільний телефон марки «Redmi 9А» PeacockGreen 2GBRAM 32GBROM, серійний номер: НОМЕР_1 , який належить потерпілій ОСОБА_10 .

У той же час та місці у ОСОБА_7 раптово виник злочинний умисел, спрямований на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчиненого повторно, в умовах воєнного стану, і останній визначив вищевказану сумку та зміст в середині неї об`єктом свого злочинного посягання.

Реалізуючи вказаний злочинний умисел, 06 серпня 2022 року, приблизно о 12:40 годині, ОСОБА_7 , діючи умисно, з корисливих мотивів, розуміючи, що його дії є очевидними для ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , підбіг позаду до потерпілого ОСОБА_8 , який йшов повз будинок АДРЕСА_3 , та зірвав з плеча останнього сумку синього кольору, яка не становить для потерпілого матеріальної цінності і в якій знаходились: мобільний телефон марки «VIVO 1920», 8Gb+128Gb, серійний номер: НОМЕР_4 , вартістю 4200 гривень 00 копійок, який належить потерпілому ОСОБА_8 ; пенсійне посвідчення по інвалідності 3 групи з дитинства на ім`я ОСОБА_8 (не становить для потерпілого матеріальної цінності) та мобільний телефон марки «Redmi 9А» PeacockGreen 2GBRAM 32GBROM, серійний номер: НОМЕР_1 , вартістю 3506 гривень 75 копійок, який належить потерпілій ОСОБА_10 .

Доводячи свій злочинний умисел до кінця, ОСОБА_7 , утримуючи при собі належну потерпілому ОСОБА_8 сумку синього кольору, в якій знаходилось вищевказане майно, покинув місце вчинення кримінального правопорушення, розпорядившись викраденим на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_8 матеріальні збитки у розмірі 4200 гривень 00 копійок, а потерпілій ОСОБА_10 у розмірі 3506 гривень 75 копійок.

Обвинувачений ОСОБА_7 не погодився з даним вироком суду. В апеляційній скарзі просить вирок змінити та призначити йому покарання за ч. 3 ст. 15 - ч. 4 ст. 186, ч. 4 ст. 186 КК України із застосуванням ст. 69 КК України у вигляді 5 років позбавлення волі, та остаточно призначити покарання у вигляді 5 років 2 місяців позбавлення волі.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що призначене йому покарання є занадто суворим.

Просить врахувати обставини, що характеризують його як особу, яка не є суспільно небезпечною, має постійне місце проживання, яке винаймає, оскільки будинок за місцем його реєстрації повністю згорів та потребує капітального ремонту.

Вказує, що судом першої інстанції не було враховано стан здоров`я його матері, яка являється багатодітною, у зв`язку зі смертю батька вимушена виховувати та забезпечувати дітей матеріально, сплачувати за оренду житла.

Вважає, що викладені обставини є обставинами, що пом`якшують його вину та такими, що призвели до вчинення ним злочину внаслідок тяжких життєвих умов.

Апелянт також посилається на те, що він щиро кається у вчинено, з перших днів своїх пояснень та показань критично оцінював свої дії та засуджував свою поведінку, надавав правдиві свідчення, готовий нести справедливе, об`єктивне покарання та відшкодовувати завдану шкоду.

Під час апеляційного розгляду обвинувачений підтримав вимоги своєї апеляційної скарги, просив її задовольнити.

Прокурор просила апеляційну скаргу обвинуваченого залишити без задоволення, вирок суду щодо ОСОБА_7 - без змін.

В судових дебатах учасники кримінального провадження підтримали такі ж позиції.

Заслухавши суддюдоповідача, думки учасників судового засідання, дослідивши та перевіривши надані матеріали, співставивши їх з доводами апеляцій, колегія суддів дійшла до наступного.

Виходячи із вимог ст. 404 КПК України, колегія суддів перевіряє судове рішення в межах поданих апеляційних скарг.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбаченим цим кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Як вбачається з вироку, судом першої інстанції вказані вимоги закону були дотримані.

Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення при обставинах, викладених у вироку, а також правильність кваліфікації його дій за ч.3 ст.15 ч.4 ст. 186, ч.4 ст. 186 КК України - вірна та ґрунтується на всебічному, повному та неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, оцінці сукупності доказів з точки зору належності, допустимості та достовірності, і ніким з учасників кримінального провадження не оскаржуються.

При обранні обвинуваченому виду та міри покарання, суд першої інстанції враховував ступінь тяжкості вчинених злочинів, які згідно зі ст. 12 КК України, відноситься до категорії тяжких злочинів, обставини вчинення кримінальних правопорушень, дані про особу обвинуваченого, який раніше судимий за вчинення умисних корисливих злочинів, нові злочини вчинив в період іспитового строку, за місцем проживання характеризується посередньо, офіційно не працевлаштований, законного джерела доходу не має, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.

До обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_7 судом віднесено щире каяття.

Обставиною, що обтяжує покарання визнано вчинення злочину щодо осіб з інвалідністю.

Колегія суддів приходить до висновку, що при призначенні покарання ОСОБА_7 суд першої інстанції дотримався практики Європейського суду з прав людини відповідно до якої, складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним (справа «Скополла проти Італії» від 17.09.2009 року). Для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не ставити особистий і надмірний тягар для особи (справа «Ізмайлов проти Росії» від 16.10.2008 року).

З врахуванням наведеного, колегія суддів не вбачає порушення судом першої інстанції при призначенні покарання обвинуваченому принципу індивідуалізації, пропорційності і справедливості покарання.

Враховуючи вищевикладені обставини кримінального правопорушення, суспільну небезпечність вчинених злочинів, тяжкість наслідків, що настали для потерпілих, даних про особу обвинуваченого, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про необхідність призначення ОСОБА_7 покарання:

-за ч. 3 ст. 15 - ч. 4 ст. 186 КК України, з застосуванням ч. 3 ст. 68 КК України, - у виді позбавлення волі на строк 6 (шість) років 8 (вісім) місяців.

-за ч. 4 ст. 186 КК України - у виді позбавлення волі на строк 7 (сім) років.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом часткового складання зазначених покарань, призначити ОСОБА_7 покарання за сукупністю кримінальних правопорушень у виді позбавлення волі на строк 7 (сім) років 1 (один) місяць.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України, до призначеного за цим вироком покарання частково, у вигляді 1 (одного) місяця позбавлення волі, приєднати невідбуту частину покарання за вироком Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 27 січня 2022 року та остаточно призначити ОСОБА_7 до відбування покарання за сукупністю вироків у виді позбавлення волі на строк 7 (сім) років 2 (два) місяці.

Зазначений висновок є обґрунтованим та відповідає вимогам ст. ст. 65 - 67 КК України, а призначене судом покарання у відповідності до ст. 50 КК України є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та для запобігання вчиненню ним нових злочинів.

Колегія суддів враховує роз`яснення, наведене у Рішенні Конституційного Суду України від 2 листопада 2004 року №15-рп/2004, згідно якого окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину.

Таким чином, колегія суддів вважає, що призначене ОСОБА_7 покарання за своїм видом і розміром є справедливим і підстав для його пом`якшення - не знаходить.

Доводи обвинуваченого про те, що судом першої інстанції не було взято до уваги в якості обставин, що пом`якшують його вину, - наявність у нього хворої матері, яка сама виховує та забезпечує матеріально своїх дітей, не заслуговують на увагу, оскільки вказане, відповідно до вимог ст. 66 КК України, не може бути визнане обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого. Колегія суддів зазначає, що наявність у ОСОБА_7 хворої матері не стало і стримуючим фактором неодноразового вчинення ним кримінальних правопорушень.

Щире каяття обвинуваченого ОСОБА_7 було визнано судом першої інстанції обставиною, що пом`якшує покарання останнього та взято до уваги судом в сукупності з іншими обставинами по справі.

Виходячи з наведеного, підстав для задоволення апеляційних вимог сторони захисту в цій частині необхідності призначення ОСОБА_7 більш м`якого покарання, колегія суддів апеляційної інстанції не вбачає.

Процесуальні порушення, які б потягли за собою безумовне скасування судового рішення, по справі не встановлено.

Враховуючи вищевикладене, підстав для задоволення апеляційної скарги обвинуваченого та зміни або скасування вироку суду першої інстанції щодо ОСОБА_7 , колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Вирок Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 27 вересня 2022 року щодо ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 15 - ч. 4 ст. 186, ч. 4 ст. 186 КК України залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з дня її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку відповідно до ст. 426 КПК України до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді:

____________________ ____________________ ____________________

ОСОБА_2 Н ОСОБА_11 С ОСОБА_12