Справа № 153/1822/20
Провадження №11-кп/801/287/2023
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 лютого 2023 року м. Вінниця

Колегія суддів Вінницького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 та ОСОБА_4

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

адвоката ОСОБА_7

в режимі відеоконференції обвинуваченого ОСОБА_8

розглянула у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора про продовження строку обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження м. Ямпіль Вінницької область, місце проживання АДРЕСА_1 , громадянина України, освіта неповна середня, непрацюючого, неодруженого, в силу ст. 89 КК України раніше не судимого, у вчиненні кримінальних правопорушень.

Клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_8 мотивовано тим, що враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, те, що при іншому запобіжному заході обвинувачений може уникати явки до суду, що унеможливить належний розгляд справи у розумні строки, доцільно продовжити строк тримання під вартою до завершення апеляційного розгляду.

Заслухавши думку прокурора, який просив задовольнити його клопотання, адвоката та обвинуваченого ОСОБА_8 , які заперечували проти задоволення клопотання прокурора, суд апеляційної інстанції вважає, що клопотання підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Згідно ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого, до спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершено до його спливу.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Відповідно вимог ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно із ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави, суду вважати, що обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Вироком Ямпільського районного суду Вінницької області від 23.12.202 засуджено ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 121, ч. 2 ст. 296 КК України із застосуванням ч. 1 ст. 70 КК України до остаточного покарання у вигляді позбавлення волі на строк 8 років 6 місяців.

З огляду на те, що завершити розгляд поданої апеляційної скарги в суді апеляційної інстанції до спливу строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_9 є неможливим, ризики, передбачені ст. 177 КПК України, що стали підставою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не зменшилися, на думку суду апеляційної інстанції, враховуючи особу обвинуваченого, тяжкість кримінального правопорушення, в скоєнні якого він обвинувачуються, більш м`які запобіжні заходи не забезпечать виконання покладених на обвинуваченого процесуальних обов`язків.

Обставинами, що вказують на продовження щодо обвинуваченого ОСОБА_8 міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є наявність вироку суду, яким обвинувачений засуджений за вчинення тяжкого злочину до 8 років 6 місяців позбавлення волі та являє виключну небезпеку для суспільства.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, починаючи з дати постановлення вироку, навіть якщо лише судом першої інстанції, підсудний перебуває під вартою «після засудження компетентним судом» у розумінні підпункту «а» пункту 1 статті 5 Конвенції.

Словосполучення «після засудження» не може тлумачитися як таке, що обмежується вироком, який набрав законної сили, оскільки це виключатиме випадки затримання під час судового засідання осіб, яких за результатами судового розгляду було засуджено і які на такий судовий розгляд з`явилися, ще будучи вільними, незалежно від доступних їм засобів юридичного захисту (рішення у справі «Вемгофф проти Німеччини» (Wemhoffv. Germany) від 27 червня 1968 року, С. 23, п. 9, Series А № 7).

Отже, у такому випадку судовий контроль за позбавленням свободи, що вимагається згідно з пунктом 4 статті 5 Конвенції, вважається вже інкорпорованим у постановлений вирок та призначене покарання (справа «Руслан Яковенко проти України», п. 32).

На стадії винесення вироку, після здійснення судового розгляду кримінального провадження по суті, дослідження усіх доказів та обставин у справі, коли у розпорядженні суду наявні усі матеріали кримінального провадження, Суд повною мірою володіє усією інформацією, яка дозволяє йому прийняти обґрунтоване рішення щодо визначення обвинуваченій особі запобіжного заходу.

За таких обставин, наявні підстави для продовження раніше застосованого до обвинуваченого ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до завершення апеляційного розгляду.

Ураховуючи вищенаведене, клопотання прокурора є обґрунтованим, підлягає до задоволення.

Керуючись ст.405 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

клопотання прокурора задоволити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_8 запобіжний захід у виді тримання під вартою до завершення апеляційного розгляду.

Відповідно до ч. 4 ст. 532 КПК України судові рішення апеляційної інстанції набирають законної сили з моменту проголошення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_10