Ярмолинецький районний суд Хмельницької області
Справа № 689/1669/22
Провадження № 1-кп/689/17/23
УХВАЛА

09 січня 2023 року смт. Ярмолинці

Ярмолинецький районний суд Хмельницької області у складі: головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілих (цивільних позивачів) ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та їх представника адвоката ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Ярмолинці клопотання потерпілого та водночас цивільного позивача ОСОБА_4 про арешт майна в межах кримінального провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000143 від 12 липня 2020 року, про обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення злочину, передбаченого частиною другою статті 286 КК України,

встановив:

Потерпілий та водночас цивільний позивач ОСОБА_4 просив накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1 (РНОНМ 01), власником якої є обвинувачений (цивільний відповідач) ОСОБА_7 , заборонивши йому та іншим особам, у володінні яких воно перебуває будь-яким чином розпоряджатися.

Клопотання обґрунтував тим, що він подав позов про стягнення 500000 гривень відшкодування моральної шкоди та 5000 гривень відшкодування витрат на правничу допомогу; позов подано на значну суму. З посиланням на п.4 ч.2 ст.170 КК України (з метою забезпечення відшкодування шкоди) та на ч.6 ст.170 КПК України зазначає про обґрунтованість розміру цивільного позову як про підставу для забезпечення позову. Вказав, що факт відсутності добровільного відшкодування моральної шкоди свідчить про можливість обвинуваченого ухилитися від виконання рішення суду.

В судовому засіданні ОСОБА_4 клопотання підтримав.

Пояснив, що після підготовчого судового засідання 07 жовтня 2022 року захисник обвинуваченого ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 запропонував йому у якості відшкодування моральної шкоди дві тисячі доларів США в обмін на розписку про відсутність будь-яких майнових претензій. Він, ОСОБА_4 , у відповідь запросив 300000 гривень відшкодування моральної шкоди. Після цієї дати з даного питання вони більше не спілкувались, ніхто нікому не телефонував. Потерпілий наголосив на тому, що ОСОБА_7 може відчужити нерухоме майно, що утруднить виконання рішення суду, він змушений буде наймати адвокатів.

На уточнюючі запитання пояснив, що у нього відсутні будь-які відомості, що ОСОБА_7 збирається продавати власне нерухоме майно.

Заслухавши учасників кримінального провадження, розглянувши клопотання та матеріали кримінального провадження, суд відмовляє у задоволенні клопотання з підстав.

В контексті заявленого клопотання встановлено такі обставини.

ОСОБА_7 обвинувачується в порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому тяжкі тілесні ушкодження за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, а саме у тому, що 12 липня 2020 року, близько 10 години 11 хвилин, на 199 кілометрі + 900 метрів автодороги Н-03 сполученням «Житомир-Чернівці», водій ОСОБА_7 , рухаючись зі сторони смт. Ярмолинці в напрямку до м. Хмельницький, керував технічно-справним автомобілем марки «Volkswagen», модель «Passat» д.н.з. НОМЕР_1 , в порушення п. 12.1 Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМУ № 1306 від 10.10.2001 (далі Правил дорожнього руху), діючи недбало та необережно, не передбачив можливість настання суспільно-небезпечних наслідків свого діяння, хоча повинен був та міг їх передбачити, проявив крайню неуважність до дорожньої обстановки, внаслідок чого, під час руху не переконався, що це буде безпечним, не впорався з керуванням та допустив з`їзд автомобіля в кювет із подальшим перекиданням.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та порушення вимог Правил дорожнього руху, водієм ОСОБА_7 , пасажирам ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , спричинено тілесні ушкодження.

ОСОБА_4 спричинено тілесні ушкодження, що в сукупності, по своєму характеру відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, що небезпечні для життя в момент заподіяння, та тілесні ушкодження, що за своїм характером відноситься до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, які спричинили тривалий розлад здоров`я понад 21 день.

ОСОБА_5 спричинено тілесні ушкодження, що за своїм характером відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості, що спричинили тривалий розлад здоров`я; тілесні ушкодження, що своїм характером відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, а також легкі тілесні ушкодження, що мають скороминущі наслідки.

Отже, обвинувачення стосується події, що мала місце 12 липня 2020 року.

Ухвалою Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 28 жовтня 2022 року відмовлено у задоволенні клопотання потерпілих у справі цивільних позивачів ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про арешт майна обвинуваченого ОСОБА_7 (а.с. 50, 51).

Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 08 грудня 2022 року ОСОБА_7 є власником земельної ділянки 0,0716 га з кадастровим номером :08:002:0950 (РНОНМ 101) з дати державної реєстрації 23 березня 2021 року. Цю ділянку він зареєстрував на підставі рішення Хмельницької міської ради №49 від 17 лютого 2021 року. Отже, після події 12 липня 2020 року, що стала підставою для обвинувачення, а саме, через більше ніж 9 місяців, ОСОБА_7 набув у власність і продовжує бути власником (без будь-яких обтяжень цієї ділянки, наприклад, іпотекою тощо) земельної ділянки 0,0716 га. І попри ухвалу Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 28 жовтня 2022 року, з якої ОСОБА_7 фактично офіційно довідався про своє право відчужити власне майно, щоб не ризикувати ним при виконанні можливого майбутнього судового рішення про задоволення цивільного позову потерпілих, ОСОБА_7 цього не зробив, продовжує бути власником.

Крім цього, відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 08 грудня 2022 року ОСОБА_7 є власником з 09 серпня 2019 року Житлового будинку по АДРЕСА_2 (РНОНМ 101). Після події злочину з метою ухилення від відповідальності в частині цивільного позову ОСОБА_7 не відчужив житловий будинок, а навпаки, покращив його провів реконструкцію. Це вбачається з посилання на декларацію про готовність об`єкта до експлуатації серії ХМ від 26 квітня 2021 року Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Хмельницькій області. І як уже відзначено вище, не відчужив (не обтяжив у будь-який спосіб) даний будинок і на цей час, знаючи про таку можливість.

Також відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 08 грудня 2022 року ОСОБА_7 є власником квартири АДРЕСА_1 (РНОНМ 01) з 27 вересня 2013 року. І як уже відзначено вище, також не відчужив (не обтяжив у будь-який спосіб) цю квартиру, знаючи про таку можливість.

Таким чином, судом встановлено, що обвинувачений не здійснював будь-яких дій з власним нерухомим майном з метою уникнення цивільно-правової відповідальності, а навпаки, збільшив як кількість об`єктів нерухомого майна після 12 липня 2020 року (набув у власність земельну ділянку) так і якість (провів реконструкцію житлового будинку та належним чином зареєстрував поліпшений об`єкт). За цей час жоден із трьох об`єктів нерухомого майна не був відчужений чи обтяжений.

Потерпілий ОСОБА_4 у суді пояснював, що родичі обвинуваченого, відшкодували йому вартість лікування 52000 гривень, що були витраченні під час лікування на стаціонарі та близько 20000 гривень після стаціонарного лікування. Ці суми ще будуть судом уточнюватись та перевірятись доказами, але сам факт є очевидним з огляду на визнання потерпілим, та свідчить про те, що ОСОБА_7 до цього часу від майнової відповідальності не ухилявся.

За даний фактичних обставин, підтверджених доказами, побоювання потерпілого є безпідставними.

Відповідно до пункту 4) частини другої статті 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Отже, метою арешту є забезпечення відшкодування шкоди.

Відповідно до п.7) ч.2 ст.131 КПК України арешт майна є видом заходів забезпечення кримінального провадження. Метою таких заходів є досягнення дієвості цього провадження (ч.1 ст.131 КПК України).

Відповідно до частини першої статті 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном для забезпечення цивільного позову. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. За тривалий час від моменту події обвинувачений ОСОБА_7 не лише не відчужив своє нерухоме майно, а навпаки збільшив його кількість та якість.

Відповідно до частини шостої статті 170 КПК України арешт накладається на майно обвинуваченого за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні. На думку суду твердження потерпілого про обґрунтованість розміру цивільного позову це лише твердження потерпілого на цій стадії судового розгляду. Суд не має повноважень на цій стадії судового процесу констатувати даний факт у судовому рішенні щодо забезпечення позову.

Відповідно до частини першої статті 173 КПК України суд відмовляє у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту.

Потерпілий та водночас цивільний позивач ОСОБА_4 не довів необхідності арешту майна ОСОБА_7 .

Більш детально правова природа забезпечення цивільного позову врегульована в Цивільному процесуальному кодексі України, який у даному випадку застосовується субсидіарно до норм КПК України.

Так, відповідно до частини другої статті 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Позивачем не доведено як невжиття такого заходу як арешт майна може істотно ускладнити чи унеможливити виконання можливого (потенційного) рішення суду про задоволення його позову.

Потерпілий пояснив, що у нього відсутні будь-які відомості про наміри обвинуваченого відчужити нерухомість. Отже, цей ризик є необґрунтованим та доказами не підтверджений, а фактичні дії ОСОБА_7 щодо збільшення кількості та якості його нерухомого майна за час після дати події свідчать про те, що він не має наміру ухилятись від виконання рішення суду. Пояснення потерпілого про чинну пропозицію щодо відкодування моральної шкоди у розмірі дві тисячі доларів цей висновок додатково підтверджують.

Керуючись пунктом 4) частини другої статті 170 КПК України, частиною другої статті 149 ЦПК України,

постановив:

Відмовити у задоволенні клопотання цивільного позивача (потерпілого) ОСОБА_4 про арешт майна цивільного відповідача (обвинуваченого) ОСОБА_7 .

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги протягом семи днів з дня її оголошення до Хмельницького апеляційного суду через Ярмолинецький районний суд Хмельницької області.

Суддя ОСОБА_9