Київський апеляційний суд
Провадження № 11-кп/824/978/2023 Головуючий в суді першої інстанції: ОСОБА_1
Єдиний унікальний № 359/3195/21 Суддя-доповідач: ОСОБА_2
Категорія справи: ст. 459 КПК України
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 березня 2023 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ

Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши в залі суду у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_6 на ухвалу Броварського міськрайонного суду Київської області від 30 вересня 2022 року,

за участю:

прокурора ОСОБА_7 ,

заявника ОСОБА_6 ,

його представника ОСОБА_8 ,

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 30 вересня 2022 року відмовлено в задоволенні заяви ОСОБА_6 про перегляд за виключними обставинами постанови Апеляційного суду міста Києва від 12 травня 2010 року, якою його звільнено від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 375 КК України на підставі п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію» від 12 грудня 2008 року, а кримінальну справу № 1-56/2010 - закрито.

Дана ухвала мотивована тим, що КК України містить ст. 375 з відміткою про те, що її визнано такою, що не відповідає Конституції України (є неконституційною) згідно з Рішенням Конституційного Суду України № 7-р/2020 від 11 червня 2020 року. Відмітки про те, що ця стаття виключена з КК України за процедурою, встановленою у ч. 2 ст. 3 цього Кодексу, немає. Разом з тим постанова Апеляційного суду міста Києва від 12 травня 2010 року набрала чинності 19 травня 2010 року і була повністю виконана. Про можливість ретроспективного застосування Рішення Конституційного Суду України № 7-р/2020 від 11 червня 2020 року щодо ст. 375 КК України у цьому Рішенні не йдеться і КПК України такої процедури також не передбачено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6 просить зазначену ухвалу скасувати та повернути матеріали справи разом з його заявою про перегляд постанови Апеляційного суду міста Києва від 12 травня 2010 року за виключними обставинами в суд першої інстанції на новий судовий розгляд.

Апелянт вважає, що наведені в оскаржуваній ухвалі мотиви суперечать Конституції України, Рішенню Конституційного Суду України № 7-р/2020 від 11 червня 2020 року, яким визнано неконституційною ст. 375 КК України, вимогам кримінального процесуального закону. На думку ОСОБА_6 , означеним Рішенням Конституційного Суду України встановлено, що всі кримінальні справи, які були порушені стосовно суддів за ст. 375 КК України, підлягають закриттю за відсутністю події злочину, а ухвалені у них обвинувальні вироки, які набрали законної сили, - скасуванню.

Заслухавши доповідь судді, пояснення заявника ОСОБА_6 та його представника ОСОБА_8 в підтримку доводів і вимог поданої апеляційної скарги, прокурора ОСОБА_7 , який не вбачав підстав для задоволення апеляційної скарги і вважав рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим, провівши судові дебати, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Згідно з ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 4 ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Ухвала суду першої інстанції, якою відмовлено в задоволенні заяви ОСОБА_6 про перегляд за виключними обставинами постанови Апеляційного суду міста Києва від 12 травня 2010 року у кримінальній справі № 1-56/2010, наведеним вище вимогам закону не відповідає.

Як вбачається з матеріалів провадження, постановою Апеляційного суду міста Києва від 12 травня 2010 року ОСОБА_6 звільнено від кримінальної відповідальності на підставі п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію» від 12 грудня 2008 року. Кримінальну справу по обвинуваченню ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 375 КК України закрито.

Рішенням Конституційного Суду України № 7-р/2020 від 11 червня 2020 року ст. 375 КК України визнано неконституційною, оскільки вона суперечить ч. 1 ст. 8, ч. ч. 1, 2 ст. 126, ч. 1, п. 9 ч. 2 ст. 129 Конституції України.

ОСОБА_6 звернувся до суду із заявою, в якій просив: скасувати постанову Апеляційного суду міста Києва від 12 травня 2010 року, якою його звільнено від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 375 КК України із застосуванням амністії та закрито кримінальну справу № 1-56/2010; відновити розгляд цієї кримінальної справи за його обвинуваченням за ч. 1 ст. 375 КК України; застосувати до нього Рішення Конституційного Суду України № 7-р/2020 від 11 червня 2020 року, яким визнано неконституційною ст. 375 КК України, та ухвалити виправдувальний вирок.

Приписами ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 459 КПК України регламентовано, що встановлена Конституційним Судом України неконституційність закону, застосованого судом при вирішенні справи, визнається виключною обставиною і підставою для перегляду судового рішення, що набрало законної сили, в порядку екстраординарного провадження.

Відмовляючи в задоволенні заяви ОСОБА_6 про перегляд за виключними обставинами постанови Апеляційного суду міста Києва від 12 травня 2010 року, суд першої інстанції в оскаржуваній ухвалі зазначив про те, що ст. 375 КК України не була виключена з КК України, а також про неможливість ретроспективного застосування Рішення Конституційного Суду України № 7-р/2020 віл 11 червня 2020 року.

Проте такі мотиви суду є неправильними та не ґрунтуються на вимогах закону.

Відповідно до ч. 2 ст. 152 Конституції України, ст. 91 Закону України «Про Конституційний Суд України» закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

Офіційна констатація невідповідності правової норми Конституції України анулює її юридичну силу, що за змістом є рівнозначним виключенню такої норми на законодавчому рівні.

Відтак дія чи бездіяльність перестають вважатися злочином як на підставі закону про скасування кримінальної відповідальності, так і у зв`язку з прийняттям Конституційним Судом України рішення про неконституційність норми КК України, що встановлювала цю відповідальність.

Разом з тим ч. 1 ст. 58 Конституції України визначено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Зміст цієї конституційно-правової норми деталізовано у ст. 5 КК України.

Зокрема, ч. 1 ст. 5 КК України передбачено, що закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часті, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності.

Аналіз у взаємозв`язку наведених приписів закону свідчить про ретроспективну дію рішень Конституційного Суду України, якими констатовано невідповідність Основному Закону положень КК України щодо криміналізації певних дій або бездіяльності. На користь такого висновку вказують і закріплені у п. 1 ч. 3 ст. 459 КПК України приписи, про які зазначено вище.

Така правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 січня 2021 року (справа № 0306/7567/12).

З огляду на наведене колегія суддів дійшла висновку про те, що висновки та мотиви суду першої інстанції, за яких ОСОБА_6 відмовлено в задоволенні його заяви про перегляд за виключними обставинами постанови Апеляційного суду міста Києва від 12 травня 2010 року, не ґрунтуються на вимогах закону, а тому ухвала підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції.

Таким чином, апеляційна скарга ОСОБА_6 підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити.

Ухвалу Броварського міськрайонного суду Київської області від 30 вересня 2022 року, якою відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_6 про перегляд за виключними обставинами постанови Апеляційного суду міста Києва від 12 травня 2010 року, - скасувати і призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

С У Д Д І:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4