Справа № 487/4005/22
Провадження № 1-кп/487/481/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.01.2023

Заводський районний суд міста Миколаєва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження за № 0000416 за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у м. Миколаєві, громадянина України, не одруженого, проходить військову службу на посаді бойового медика 1 стрілецького взводу 2 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 у військовому званні «старший матрос», зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого згідно ст. 89 КК України,

- обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 407 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Старший матрос ОСОБА_5 28.07.2022 о 10 год. 00 хв., будучи військовослужбовцем військової служби за мобілізацією, проходячи військову службу на посаді бойового медика 1 стрілецького взводу 2 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 , діючи умисно, в порушення вимог ст.ст. 9, 11, 16, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 2-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, п.п. 1, 3 ч. 4 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», з метою тимчасово ухилитися від обов`язків військової служби в умовах воєнного стану, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх наслідки та бажаючи їх настання, не з`явився вчасно на службу до військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ) та незаконно перебував поза її межами, проводячи час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби, приховуючи свою належність до Збройних Сил України, не повідомляючи про себе органам військового управління та правоохоронним органам як про військовослужбовця, який не з`явився вчасно на службу, до 13 год. 00 хв. 02.12.2022.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчинені кримінального правопорушення визнав повністю, суду надав показання, згідно яких він замає посаду бойового медика. Бачив наслідки бойових дій. Дівчина, з якою він проходив службу, завагітніла від нього. Ця дівчина залишила військову частину. Він також не з`явився на службу та намагався знайти її. Хотів залишитися живим. Такі обставини підштовхнули його до вчинення злочину. Зазначає, що у період з 28.07.2022 до 02.12.2022 на службі не перебував. Потім йому стало соромно за такий вчинок, у зв`язку із цим і повернувся на службу. Щиро кається у вчиненому. Пояснив суду, що бажає у подальшому продовжувати службу у ЗСУ.

З урахуванням повного визнання обвинуваченим своєї вини у скоєнні інкримінованого йому злочину, суд в порядку ч.3 ст.349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким (сторонами) не оспорюються, а саме викладених у формулюванні обвинувачення в обвинувальному акті обставин, за яких було вчинено кримінальне правопорушення.

Крім визнання вини ОСОБА_5 його вина у вчиненні кримінального правопорушення підтверджується наступними доказами.

Довідкою доповіддю за фактом самовільного залишення військової частини НОМЕР_1 старшим солдатом військової служби за мобілізацією ОСОБА_5 , витягом із наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 29.07.2022 р. № 167, актом службового розслідування від 08.08.2022 р., рапортом ТВО командира 2 стрілецької роти від 29.07.2022 р., витягом із наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 26.02.2022 р. №36, витягом із наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 08.08.2022 р. № 56, рапортом ОСОБА_5 про призначення на військову посаду від 26.02.2022 р., поіменним списком резервістів першої черги, які відправлені до військової частини НОМЕР_1 , підтверджується призначення ОСОБА_5 на військову службу та нез`явлення вчасно на військову службу без поважних причин.

Указом Президента України «Про введення в України воєнного стану» № 64/2022 від 24.02.2022 у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» постановлено ввести в Україні воєнний стан. Указ затверджено Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» № 2102-ІХ від 24.02.2022. З моменту видання Президентом України Указу «Про введення воєнного стану в Україні» № 64/2022 від 24.02.2022 на території України почав діяти воєнний стан, який триває дотепер.

Враховуючи обставини кримінального провадження, суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_5 за ч.5 ст. 407 КК України, як нез`явлення вчасно на службу без поважних причин, вчинене в умовах воєнного стану, військовослужбовцем (крім строкової служби).

Аналізуючи надані суду докази, суд вважає, що вина ОСОБА_5 у вчиненні даного кримінального правопорушення повністю доведена.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке тяжким злочином, особу обвинуваченого, який не судимий згідно ст. 89 КК України, на обліку у лікаря-нарколога та психіатра не перебуває, проходить військову службу на посаді бойового медика 1 стрілецького взводу 2 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 , неодноразово проходив службу у ЗСУ, приймав участь в антитерористичній операції, був призваний добровольцем до військової служби одразу після початку агресії РФ проти України (26.02.2022 р.), що виключно позитивно характеризує його особу.

Обставиною, яка пом`якшує покарання ОСОБА_5 , є з`явлення із зізнанням, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.

Обставини, які обтяжують покарання ОСОБА_5 , судом не встановлені.

Враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшуть покарання, суд приходить до висновку, що ОСОБА_5 слід призначити покарання у виді позбавлення волі.

Разом із тим, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного (відомості про особу якого є позитивними), який не судимий, розкаявся у вчиненому, був призваний добровольцем до військової служби одразу після початку військової агресії РФ проти України (26.02.2022 р.), неодноразово проходив службу у ЗСУ, обставини, які пом`якшують покарання, відсутність обставин, які обтяжують покарання, суд приходить до висновку про можливість виправлення обвинуваченого без відбування покарання, у зв`язку із чим приходить до висновку про звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України.

При цьому, суд враховує, що ОСОБА_5 неодноразово проходив військову службу у ЗСУ, приймав участь в АТО, має військовий досвід та військову спеціальність і бажає у подальшому проходити військову службу у ЗСУ, у зв`язку із чим у разі його звільнення від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України він буде мати можливість у подальшому проходити військову службу та здійснювати забезпечення оборони України під час військової агресії РФ проти України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, та призначити йому покаранняу виді позбавлення волі строком на 5 років.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 2 роки.

На підставі ч.1 ст.76 КК України зобов`язати ОСОБА_5 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Згідно ч.4 ст. 76 КК України нагляд за засудженим ОСОБА_5 на час проходження ним військової служби покласти на командира відповідної військової частини.

Запобіжний захід ОСОБА_5 до набрання вироком законної сили не обирати.

Вирок може бути оскаржений до Миколаївського апеляційного суду через Заводський районний суд м. Миколаєва протягом тридцяти днів з дня його проголошення. При цьому, вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було судом визнано недоцільним, відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок набирає законної сили, якщо його не скасовано, після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1