Провадження № 11-сс/4808/21/23
Категорія ст. 170 КПК України
Слідчий суддя у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2023 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду в складі:

суддів ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши в кримінальному провадженні №0000002 апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Івано-Франківського міського суду від 28.10.2021 року про накладення арешту на майно,

в с т а н о в и л а :

Ухвалою слідчого судді у кримінальному провадженні №0000002 частково задоволено клопотання слідчого та накладено арешт із забороною на розпорядження та відчуження на земельну ділянку із кадастровим номером :24:002:0113, яка належить ТОВ «РН-ІФ» () до його скасування у встановленому КПК України порядку.

Слідчий суддя мотивував ухвалу тим, що слідчим доведено наявність достатніх підстав щодо накладення арешту на вказане майно, як речовий доказ у кримінальному провадженні.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 вважає ухвалу слідчого судді такою, що прийнята з порушенням норм законодавства. Вказує, що строки на оскарження на його думку не пропущені, оскільки оскаржувана ухвала постановлена без виклику представника ТОВ «РН-ІФ». Єдиним доказом про приналежність арештованої земельної ділянки до земель водного фонду є висновок експерта від 21.10.2021 року, яким встановлено, що вона частково знаходилася в межах нормативних розмірів прибережної захисної смуги. Слідчим не було долучено весь текст, що не дає можливості в повному обсязі дослідити фактично єдиний доказ. Цей висновок не може бути належним та допустимим доказом, оскільки перед експертом не стояло питань з приводу нормативних розмірів, а стояло питання щодо знаходження конкретної ділянки в межах земель водного фонду, а не ймовірних нормативних розмірів, що експертом не було вирішено. В заключній частині цього висновку експерт не надає відповіді на питання про те, чи знаходиться спірна земельна ділянка в межах земель водного фонду. Натомість, експерт вказує на те, що спірна земельна ділянка частково знаходилася в межах нормативних розмірів прибережної захисної смуги, які визначені ст.60 ЗК України та ст.88 ВК України. Ніхто не ставив перед експертом питань щодо нормативних розмірів прибережної захисної смуги. З?ясування цього питання не потребує спеціальних знань, так як такі розміри визначаються Законом довкола та вздовж водних об?єктів, а не відносно кожного об?екту, в якому є вода. Така відповідь експерта була зумовлена некоректно поставленими питаннями, які вже містили в собі факт існування прибережної захисної смуги.

Слідчий у клопотанні приховав від суду інформацію про те, що в межах цього провадження раніше проводилась інша експертиза з ідентичними питаннями тією ж експертною установою. Тому слід вважати, що експерт фактично проводив додаткову, повторну експертизу, оскільки досліджувався той самий об?єкт і перед експертом ставились питання, відповіді на які надавались згідно Експертного висновку 2 і зобов?язаний був врахувати експертні заключення надані в Експертному висновку 2, чого не зробив. Фактично при ідентичних обставинах експерти одного і того ж інституту - Київського НДІСЕ - надають взаємовиключні висновки, а саме, при наданні Експертного висновку 2 (Івано-Франківське відділення) експерт приходить до висновку про неможливість надати відповіді на питання про те, чи спірна земельна ділянка знаходиться в межах земельного фонду, а вже при наданні Експертного висновку (Тернопільське відділення) експерт хоч і не надає чіткою відповіді по суті поставленого питання, однак, зазначає про знаходження спірної земельної ділянки в межах нормативних розмірів прибережних захисних смуг. Тобто, наявність прибережних захисних смуг може бути встановлено у спосіб визначений вищевказаними нормами Закону, а не у спосіб надання Висновку експерта, що надає йому ознак недопустимого доказу. Відстійник на цій земельній ділянці ідентифікується, як гідротехнічна споруда, а тому встановлення прибережних захисних смуг не передбачено чинним законодавством.

Просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволені клопотання слідчого про накладення арешту на майно.

До початку розгляду апеляційної скарги по суті, захисник ОСОБА_7 подав доповнення до апеляційної скарги, в якому вважає, що слідчий не надав відповідних доказів, що є обов`язковим при застосуванні арешту в порядку ст.170 ч.3 та ст.98 ч.1 КПК Укрїни. Клопотання слідчого не містять доказів того, що земельна ділянка була знаряддям злочину, зберегла на собі його сліди, була об?єктом злочину, набута кримінально протиправним шляхом та чи отримана внаслідок вчиненого злочину. Немає доказів про те, що ТОВ «РН-ІФ» може незаконно відчужити, змінити цільове призначення вказаної земельної ділянки. Тому вказані обставини дають правові підстави для скасування ухвали слідчого судді.

В апеляційній інстанції:

- апелянт підтримав апеляційну скаргу, вважає, що слідчий суддя прийняв необгрунтоване рішення, яке просить скасувати, постановити нове, яким задовольнити апеляційну скаргу та відмовити в накладенні арешту;

- прокурор визнала апеляційну скаргу необґрунтованою, просить залишити її без задоволення.

З приводу строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді колегія суддів прийшла до висновку, що апелянтом вказаний строк не пропущено, оскільки клопотання судом першої інстанції розглядалося без повідомлення представників ТОВ «РН-ІФ», а після отримання адвокатом копії ухвали ним зазначений строк не пропущено.

З`ясувавши обставини даного кримінального провадження, заслухавши доповідь судді, доводи апелянта, перевіривши матеріали, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Висновок слідчого судді про наявність підстав для накладення арешту на вказане майно є обґрунтованим, він відповідає вимогам чинного КПК України, а саме ст.ст. 170, 172, 173 КПК України про підстави й порядок накладення арешту на земельну ділянку з метою забезпечення збереженн її, як речового доказу.

Такий висновок слідчого судді базується на даних про те, що земельна ділянка є речовим доказом, який на час досудового розслідування слід зберегти без її відчужень чи іншої форми розпорядження нею. Тому через заборону в законі вказана земельна ділянка на цей час не може бути відчужена та нею не можна розпоряджатися.

Перевірка доказів та апеляційних тверджень апелянта про необґрунтованість висновку неможлива на цій стадії кримінального провадження в апеляційній інстанції, вони можуть бути перевірені на їх правову належність й процесуальну допустимість лише на стадії судового розгляду провадження по суті.

Вказана обставина є процесуальною перешкодою для задоволення апеляційної скарги апелянта.

Як убачається з матеріалів провадження власнику майна не заборонено право користування земельною ділянкою до завершення розслідування, тому з цих мотивів ухвала слідчого судді в частині форм встановлених заборон й обмежень стосовно земельної ділянки відповідає всім вимогам ст.ст. 170, 172, 173 КПК України.

Для забезпечення збереження арештованої земельної ділянки, як речового доказу у даному кримінальному провадженні й для дотримання прав її власника, цілком виправдано було накладено арешт на вищевказану земельну ділянку до процесуального вирішення про його скасування.

Після завершення невідкладних слідчих дій зацікавлена особа вправі звертатися до слідчого судді в порядку ст. 174 КПК України з клопотанням про скасування арешту на вказане майно.

Всі інші апеляційні доводи апелянта не дають правових підстав для скасування ухвали слідчого судді, оскільки вони істотно не впливають на прийняте слідчим суддею рішення щодо арешту земельної ділянки.

За таких обставин, апеляційна скарга не підлягає задоволенню, ухвалу слідчого судді слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 405, 418, 419 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення, ухвалу слідчого судді Івано-Франківського міського суду від 28.10.2021 року про накладення арешту на земельну ділянку із кадастровим номером :24:002:0113, яка належить ТОВ «РН-ІФ» - без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3

ОСОБА_4