Справа №949/1314/22
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 листопада 2022 року слідчий суддя Дубровицького районного суду Рівненської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , адвоката ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання адвоката ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 про часткове скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Дубровицького районного суду Рівненської області 11 жовтня 2022 року, в рамках кримінального провадження №0000155 від 08 жовтня 2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України,

ВСТАНОВИВ:
25 листопада 2022 року до Дубровицького районного суду Рівненської області від адвоката ОСОБА_4 , який діє в інтересах ОСОБА_5 надійшло клопотання про часткове скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Дубровицького районного суду Рівненської області, в рамках кримінального провадження №0000155 від 08 жовтня 2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.309 КК України.

Клопотання обгрунтовує тим, що ухвалою слідчого судді Дубровицького районного суду Рівненської області від 11 жовтня 2022 року накладено арешт на тимчасово вилучені під час огляду місця події 07 жовтня 2022 року автомобіль марки «Cadillac» з державним номерним знаком НОМЕР_1 , речовину рослинного походження ззовні схожу на наркотичний засіб та на лікарський препарат «Лірика», володільцем яких є ОСОБА_6 з позбавленням права на відчуження, розпорядження та користування вказаним майном до прийняття процесуального рішення у кримінальному провадженні.

Вказує, що на даний час відсутні достатні підстави для необхідності продовження арешту майна в частині заборони користування автомобілем марки «Cadillac» з державним номерним знаком НОМЕР_1 , яка зумовлена тим, що автомобіль належить на праві власності ОСОБА_5 , який його надав в користування ОСОБА_6 . При цьому сам ОСОБА_5 жодного відношення до даного кримінального провадження не має. Також вказує, що у даному кримінальному провадженні власнику автомобіля марки «Cadillac» ОСОБА_5 та володільцю автомобіля ОСОБА_6 не повідомлено про підозру.

В судовому засіданні представник власника майна - адвокат ОСОБА_7 клопотання підтримав та просив його задоволити з мотивів викладених у ньому. Звертав увагу суду, що ОСОБА_8 надав автомобіль ОСОБА_6 у користування. При цьому, накладення арешту на автомобіль марки «Cadillac» з державним номерним знаком НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_8 , порушує його право власності, володіння та користування ним. Крім того, на думку адвоката потреба в такому заході забезпечення кримінального провадження, як арешт в частині позбавлення права користування автомобілем марки «Cadillac» з державним номерним знаком НОМЕР_1 , відпала.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні проти задоволення клопотання не заперечувала.

Слідчий суддя, заслухавши думку учасників судового провадження, вивчивши клопотання про скасування арешту майна та додані до нього матеріали, вважає, що воно підлягає задоволенню з наступних підстав.

У відповідності до ст.174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Згідно з ч.10 ст.170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Відповідно до ч.11 ст.170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та /або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

При цьому, у відповідності до ч.2, ч.3 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Слідчим суддею встановлено, що в провадженні сектору дізнання ВП №1 Сарненського РВП ГУНП в Рівненській області, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000155 від 08 жовтня 2022 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.309 КК України.

Ухвалою слідчого судді Дубровицького районного суду Рівненської області від 11 жовтня 2022 року накладено арешт на тимчасово вилучені під час огляду місця події 07 жовтня 2022 року автомобіль марки «Cadillac» з державним номерним знаком НОМЕР_1 , речовину рослинного походження ззовні схожу на наркотичний засіб на 5 (п`ять) упаковок лікарського препарату «Лірика», володільцем яких є ОСОБА_6 з позбавленням права на відчуження, розпорядження та користування вказаним майном до прийняття процесуального рішення у кримінальному провадженні.

Згідно з ч.2 ст. 167 КПК України, тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: 1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; 2) призначалися (використовувалися) для схилення особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; 3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; 4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

Зі змісту вказаної ухвали слідчого судді вбачається, що арешт на вказане майно було накладено з метою забезпечення його збереження як речового доказу.

Відповідно до ч.2 ст. 174 КПК України арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Відповідно до вимог ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року № 3477-IV, передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Стаття 1 Першого протоколу до Європейської конвенції з прав людини передбачає, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

У рішенні по справі «Жушман проти України» зазначається, що «кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності».

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, продовження заходів забезпечення кримінального провадження упродовж досудового розслідування ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи зменшуються ризики, які стали підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження, відповідно зі спливом певного часу орган досудового розслідування має навести додаткові доводи в обґрунтування наявних ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстави для подальшого втручання у права особи в тому числі щодо позбавлення або обмеження права власності.

Окрім того, Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним (рішення у справі «Іатрідіс проти Греції». Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії». Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства»).

Враховуючи вищенаведене та позицію прокурора ОСОБА_3 , яка не заперечувала проти задоволення клопотання, оцінюючи доводи представника володільця майна щодо відсутності підстав для продовження застосування вказаного заходу забезпечення кримінального провадження в такій мірі, що була визначена під час ухвалення рішення слідчого судді Дубровицького районного Рівненської області 11 жовтня 2022 року, слідчий суддя приходить висновку, що такі у своїй сукупності є достатніми для прийняття рішення про часткове скасування арешту майна, а тому дане клопотання підлягає задоволенню в частині скасування заборони користування вищезазначеним транспортним засобом, а тимчасово вилучене майно підлягає передачі на відповідальне зберігання ОСОБА_6 із забороною його відчуження та розпорядження. У зв`язку з цим ОСОБА_6 необхідно визначити відповідальною особою за збереження вказаного автомобіля та попередити його про обов`язок зберігати та не відчужувати дане майно до прийняття остаточного рішення у даному кримінальному провадженні.

Керуючись вимогами ст. ст.170, 171, 173, 174, 309 КПК України, слідчий суддя,

УХВАЛИЛА:
Клопотання адвоката ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 про часткове скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Дубровицького районного суду Рівненської області 11 жовтня 2022 року, в рамках кримінального провадження №0000155 від 08 жовтня 2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України - задоволити.

Скасувати частково арешт накладений 11 жовтня 2022 року на підставі ухвали слідчого судді Дубровицького районного суду Рівненської області в частині позбавлення права користування автомобілем марки «Cadillac» з державним номерним знаком НОМЕР_1 .

Автомобіль марки «Cadillac» з державним номерним знаком НОМЕР_1 передати на відповідальне зберігання володільцю ОСОБА_6 , із забороною його відчуження та розпорядження до прийняття остаточного рішення у даному кримінальному провадженні.

Ухвала оскарженню не підлягає, заперечення щодо неї може бути подано під час підготовчого провадження в суді.

Повний текст ухвали складено 02 грудня 2022 року о 15 год. 00 хв.

Суддя: підпис.

Виготовлено з автоматизованої системи документообігу суду
Суддя Дубровицького
районного суду
Рівненської області ОСОБА_1