КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ПОЛТАВИ
Справа №635/7111/17
Провадження № 1-кп/552/564/22
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.12.2022 року Київський районний суд м. Полтави в складі колегії суддів:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

прокурора ОСОБА_4 ,

представника потерпілих адвоката ОСОБА_5 ,

захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ,

секретаря ОСОБА_13 ,

розглянувши у підготовчому відкритому судовому засіданні в режимі відео конференції кримінальне провадження №0000867 від 03.11.2015 року по обвинуваченню:

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 289, ч. 4 ст. 28, ч. 4 ст. 187, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 357, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 146, ч. 1 ст. 382, ч.1 ст. 263 КК України,

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 289, ч. 4 ст. 28, ч. 4 ст. 187, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 357, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 146, ч. 2 ст. 364, ч. 4 ст. 28, ч. 1 ст. 14, ч. 4 ст. 187, ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 382 КК України,

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 289, ч. 4 ст. 28, ч. 4 ст. 187, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 357, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 146, ч. 4 ст. 28, ч. 1 ст. 14, ч. 4 ст. 187 КК України,

ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 289, ч. 4 ст. 28, ч. 4 ст. 187, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 357, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 146, ч. 4 ст. 28, ч. 1 ст. 14, ч. 4 ст. 187 КК України, суд, -

В С Т А Н О В И В :

У провадженні Київського районного суду м. Полтави перебуває кримінальне провадження №0000867 від 03.11.2015 року по обвинуваченню ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 289, ч. 4 ст. 28, ч. 4 ст. 187, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 357, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 146, ч. 1 ст. 382, ч.1 ст. 263 КК України, ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 289, ч. 4 ст. 28, ч. 4 ст. 187, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 357, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 146, ч. 2 ст. 364, ч. 4 ст. 28, ч. 1 ст. 14, ч. 4 ст. 187, ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 382 КК України, ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 289, ч. 4 ст. 28, ч. 4 ст. 187, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 357, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 146, ч. 4 ст. 28, ч. 1 ст. 14, ч. 4 ст. 187 КК України, ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 289, ч. 4 ст. 28, ч. 4 ст. 187, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 357, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 146, ч. 4 ст. 28, ч. 1 ст. 14, ч. 4 ст. 187 КК України.

Прокурор подала суду клопотання про продовження міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ..

В обґрунтуванні клопотання зазначено, що обвинувачені ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 обвинувачуються у вчиненні тяжких та особливо тяжких кримінальних правопорушень, за які передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до п`ятнадцяти років. Окрім того, існують ризики, передбачені в п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме ризики того, що обвинувачені можуть переховування від суду, незаконно впливати на потерпілих та свідків у вказаному кримінальному провадженні, а також можуть продовжити вчиняти нові кримінальні правопорушення.

У судовому засіданні прокурор клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 підтримала та просила задовольнити. Зазначила, що застосування до обвинувачених більш м`яких запобіжних заходів не зможе усунути зазначені в клопотанні ризики, що передбачені статтею 177 КПК України, у зв`язку з чим застосування будь-якого запобіжного заходу, окрім як тримання під вартою є недоцільним. Зазначені ризики, які існували на час застосування до підозрюваних запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є актуальними, на даний час, ризики не зменшились та продовжують існувати.

Представник потерпілих адвокат ОСОБА_5 клопотання прокурора підтримав повністю та прохав задовольнити, вважає, що ризики на які посилається прокурор в клопотанні існують та не зменшилися.

Обвинувачений ОСОБА_9 та його захисник ОСОБА_6 просили відмовити у задоволенні клопотання прокурора, прохали суд про зміну обвинуваченому міри запобіжного із тримання під вартою на більш м`яку міру запобіжного заходу, що не буде пов`язана із позбавленням волі.

Обвинувачений ОСОБА_10 та його захисник ОСОБА_7 заперечували проти задоволення клопотання прокурора, прохали про призначення більш м`якого запобіжного заходу не пов`язаного із позбавленням волі, ОСОБА_10 прохав звільнити його з під варти, оскільки він вже тривалий час утримуються під вартою та ризиків, на які вказує прокурор у клопотанні не існує.

Обвинувачений ОСОБА_11 та його захисник ОСОБА_6 прохали звільнити ОСОБА_11 з під варти та призначити обвинуваченому більш мякий запобіжний захід; в задоволенні клопотання прокурора прохали відмовити.

Обвинувачений ОСОБА_12 та його захисник ОСОБА_8 прохали суд про зміну обвинуваченому ОСОБА_12 запобіжного заходу із тримання під вартою на такий, що буде не пов`язаний із позбавленням волі; в задоволенні клопотання прокурора прохали відмовити.

Вирішуючи питання доцільності продовження тримання обвинувачених під вартою, суд керується наступним.

Відповідно до ч. 4 ст. 199 КПК України, розгляд клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою здійснюється згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

Частиною 5 ст. 199 КПК України передбачено, що слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

Таким чином, підставою для продовження тримання особи під вартою є, зокрема, встановлення, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

Згідно ч. 5 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 обвинувачуються у вчиненні тяжких та особливо тяжких злочинів, за які передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк до 15 років.

Враховуючи дані про особу ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , тяжкість покарання, що їм загрожує в разі визнання їх винним, інші обставини кримінального провадження, а саме, те що кримінальні правопорушення, у вчиненні яких вони обвинувачуються, вчинено із застосуванням насильства до потерпілих, суд приходить до висновку, що на даній стадії кримінального провадження ризики здійснення обвинуваченими дій, передбачених п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які були підставою для обрання відносно обвинувачених запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та на які посилався прокурор в клопотанні про продовження строку застосування запобіжного заходу, не зменшились та жодний з інших, більш м`яких запобіжних заходів, не здатний їм запобігти.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Дійсно, згідно ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш мяких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 цього кодексу.

Відповідно до рішень Європейського суду з прав людини, п. 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, забезпечує особам, яким обрано міру запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, право на перегляд матеріально-правових і процесуальних умов, які, з погляду Конвенції, є суттєвими для забезпечення законності позбавлення свободи, що означає необхідність перевірки не лише дотримання процесуальних вимог національного законодавства, а також і мети, з якою застосовувалися затримання та подальше тримання під вартою. При цьому рішення суду про продовження строку тримання під вартою, не може базуватися на первісних підставах, що слугували для обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Суд має з`ясувати можливість застосування до особи, яка тримається під вартою, будь-яких альтернативних запобіжних заходів замість тримання під вартою.

Відповідно до вимог ст.178КПК України,при вирішенні питання про продовження дії запобіжного заходу враховується втому числі: тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я обвинуваченого; міцність його соціальних зв`язків у місці його постійного проживання, наявність родини та утриманців, постійного місця роботи, навчання; репутацію, його майновий стан; наявність судимостей; повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення.

Згідно з ч. 3 ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити в тому числі виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

Стороною обвинувачення доведено наявність обставин, передбачених п. 1 ч. 3 ст. 199 КПК України.

Тобто, оскільки, обставини, на які посилався суд при обранні обвинуваченим запобіжного заходу у виді тримання під вартою та продовженні строку його дії, а також прокурор у своєму клопотанні, не змінилися, суд вважає, що інші запобіжні захід не можуть запобігти ризикам, передбаченим п.п. 1,3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України, так як вони, хоча раніше не судимі, за їх твердженнями мають міцні соціальні зв`язки, але обвинувачується у вчиненні особливо тяжких злочинів, за які може бути призначено покарання від 7 до 15 років позбавлення волі, тому можуть переховуватися від суду, впливати на потерпілих та свідків, які можуть підлягати допиту в судовому засіданні, новим складом суду, чим можуть перешкоджати кримінальному провадженню, яке має суспільний інтерес, що незважаючи на презумпцію невинуватості превалює над принципом поваги до свободи особистості.

Доводи обвинувачених та їх захисників про відсутність підстав щодо продовження їм запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд вважає необґрунтованими, оскільки при розгляді клопотання прокурором доведено об`єктивне існування обставин, які виправдовують подальше тримання під вартою обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ..

Крім цього, у справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26.07.2001 р. ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Враховуючи наведене, з метою забезпечення виконання покладених на обвинувачених процесуальних обов`язків, попередження переховуванню від суду, незаконного впливу на потерпілих та свідків, вчинення інших кримінальних правопорушень чи продовження кримінального правопорушення, у якому обвинувачуються, суд на даній стадії судового провадження вважає за доцільне продовжити дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обраного відносно ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 на строк, що не може перевищувати 60 діб..

Колегія суддів, вважає, що лише такий запобіжний захід як тримання під вартою спроможний забезпечити належну процесуальну поведінку обвинувачених, суд виходить у тому числі з тих обставин, що кримінальні правопорушення, у вчиненні яких обвинувачуються обвинувачені, має такий високий ступінь суспільної небезпеки, наявність якої, свідчить про те, що суд своїм рішенням повинен забезпечити не лише права обвинувачених, але й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Також, з урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку щодо відсутності на даній стадії судового провадженні підстав для зміни запобіжного заходу, обраного відносно обвинувачених, а тому у задоволенні клопотань обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 про зміну запобіжного заходу відмовляє.

Керуючись ст.ст. 314 317, 177, 178, 372, 376, 615 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Відкласти підготовче судове засідання по кримінальному провадженню провадження №0000867 від 03.11.2015 року по обвинуваченню ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 на 30 січня 2023 року на 15 год. 00 хв.

В судове засідання викликати учасників кримінального провадження.

Клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити.

Продовжити запобіжний захід ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів до 25.02.2023 року включно.

Продовжити запобіжний захід ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів до 25.02.2023 року включно.

Продовжити запобіжний захід ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів до 25.02.2023 року включно.

Продовжити запобіжний захід ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів до 25.02.2023 року включно.

Копію ухвали направити для виконання в Державну установу «Харківський слідчий ізолятор».

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Полтавського апеляційного суду протягом 5 днів.

Головуючий ОСОБА_1

Суддя ОСОБА_2

Суддя ОСОБА_3