Справа № 761/302/23
Провадження № 1-кс/761/703/2023
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2023 року місто Київ

Слідчий суддя Шевченківського районного суду міста Києва ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду клопотання старшого слідчого Шевченківського УП ГУНП у місті Києві ОСОБА_3 , погоджене з прокурором Шевченківської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_4 , про арешт майна у кримінальному провадженні № 0003752, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 23.12.2022

установив:

До Шевченківського районного суду міста Києва надійшло клопотання старшого слідчого Шевченківського УП ГУНП у місті Києві ОСОБА_3 , погоджене з прокурором Шевченківської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_4 , про арешт майна у кримінальному провадженні № 0003752, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 23.12.2022.

Клопотання мотивоване тим, що досудовим розслідуванням встановлено, що 23.12.2022, приблизно о 07 год. 40 хв., у ОСОБА_5 , яка перебувала за адресою: місто Київ, вул. Симона Петлюри, 32, маючи при собі мобільний телефон марки «Samsung» ІМЕІ1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 з абонентським номером НОМЕР_3 , бажаючи посягнути на громадську безпеку, виник прямий умисел здійснити телефонний дзвінок на гарячу лінію "102" та повідомити про завідомо неправдиве повідомлення про підготовку вибуху, який загрожує загибеллю людей чи іншими тяжкими наслідками,а саме про замінування квартири за адресою: АДРЕСА_1 .

Як зазначає слідчий у клопотанні, реалізуючи свій прямий умисел спрямований на завідомо неправдиве повідомлення про підготовку вибуху, який загрожує загибеллю людей чи іншими тяжкими наслідками, ОСОБА_5 23.12.2022, приблизно о 07 год. 40 хв., перебуваючи за адресою: місто Київ, вул. Симона Петлюри, 32, використовуючи свій мобільний телефон марки «Samsung» ІМЕІ1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 з підключеною сім-карткою оператора мобільного зв`язку ПрАТ «ВФ Україна» з абонентським номером НОМЕР_3 , здійснила дзвінок на гарячу лінію Національної поліції України "102" в ході якого, достовірно знаючи, що інформація, яка вона збирається повідомити є неправдивою та розуміючи, що таке повідомлення створить обстановку загального страху і невпевненості в населення, порушить громадську безпеку, повідомила оператору гарячої лінії "102", про підготовку вибуху в приміщенні квартири розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , порушивши нормальну роботу органу державної влади. Тим самим, реалізував свій злочинний умисел, направлений на завідомо неправдиве повідомлення про підготовку вибуху, яке загрожує загибеллю людей чи іншими тяжкими наслідками.

У ході виїзду слідчо-оперативної групи Шевченківського УП ГУНП у місті Києві за адресою: АДРЕСА_1 , вищевказане повідомлення ОСОБА_5 про підготовку вибуху в приміщенні квартири не підтвердилося. Перевіркою вказаного повідомлення встановлено, що вибухових пристроїв та вибухонебезпечних речовин в приміщенні даної квартири не виявлено, а повідомлення про підготовку вибуху є завідомо неправдиве.

Таким чином, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 259 КК України.

23.12.2022, у порядку ст. 208 КПК України, затримано ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в ході особистого обшуку якої виявлено та вилучено: мобільний телефон марки «Samsung» ІМЕІ1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 з абонентським номером НОМЕР_3 .

23.12.2022 постановою слідчого вищевказане майно визнано речовим доказом у кримінальному провадженні № 0003752.

А тому, слідчий, вказує, що наявні достатні підстави вважати, що вказане майно відповідає критеріям, зазначеним у ч. 1 ст. 98, ч. 2 ст. 167 КПК України та з метою запобігання можливості приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення та відчуження майна, просить накласти арешт на вказане майно.

У судове засідання слідчий не з`явився, через канцелярію суду подав заяву про розгляд клопотання без його участі, в якій зазначив, що клопотання підтримує в повному обсязі та просить задовольнити.

Власник майна в судове засідання не з`явилася.

Дослідивши клопотання та додані до нього копії матеріалів кримінального провадження, надані в обґрунтування доводів клопотання, слідчий суддя приходить до такого висновку.

Так, Шевченківським УП ГУНП у місті Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0003752, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 23.12.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 259 КК України.

Процесуальне керівництво у вказаному кримінальному провадженні здійснюється Шевченківською окружною прокуратурою міста Києва.

23.12.2022 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 259 КК України.

Звернення слідчого з клопотанням про арешт на вказане тимчасово вилучене майно зумовлено необхідністю збереження речового доказу, оскільки вилучене майно має суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні.

Відповідно до ч. 1 ст. 131 КПК України захід забезпечення кримінального провадження застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

Одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна (ч. 2 ст. 131 КПК України).

Статтею 170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів та конфіскації майна як виду покарання.

Крім того, у випадку, передбаченому ч. 3 ст. 170 КПК України арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій та набуті кримінально протиправним шляхом.

Отже, майно, яке за обґрунтованої підозри органу досудового розслідування, має одну або декілька ознак, наведених у ст. 98 КПК України, може набути статусу речового доказу за рішенням слідчого, яке відповідно до вимог ч. 3 ст. 110 КПК України приймається у формі постанови.

Відповідно до протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення від 23.12.2022 під час особистого обшуку затриманої ОСОБА_5 виявлено та вилучено:мобільний телефон марки «Samsung» ІМЕІ1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 з абонентським номером НОМЕР_3 .

Постановою старшого слідчого Шевченківського УП ГУНП у місті Києві ОСОБА_3 від 23.12.2022 майно, на яке слідчий просить накласти арешт, визнано речовим доказом.

Згідно ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, віртуальні активи, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Згідно ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 КПК України); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 КПК України); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Крім того, при вирішенні клопотання органу досудового розслідування, слідчий суддя враховує, що закон не вимагає, щоб докази на підтвердження вчинення кримінального правопорушення були повними та достатніми на даній стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого кримінального правопорушення. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість у тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно застосувати зазначений вид заходу забезпечення кримінального провадження з метою досягнення дієвості цього провадження та уникнення негативних наслідків.

За викладених обставин та відповідних норм кримінального процесуального законодавства, слідчий суддя приходить до переконання, що матеріалами клопотання обґрунтовано та в судовому засіданні встановлено необхідність застосування на даній стадії досудового розслідування, такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, тимчасово вилученого під час проведення особистого обшуку, з метою уникнення можливості його відчуження, забезпечення збереження речового доказу, слідчий суддя приходить до висновку, що у випадку його незастосування, це може призвести до наслідків, які можуть перешкоджати досудовому розслідуванню, а тому це є необхідною умовою досягнення дієвості даного кримінального провадження.

Разом з цим, зважаючи на розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, слідчий суддя виходить з того, що критерії розумності та співрозмірності є оціночними поняттями та визначаються на розсуд слідчого судді. Відповідно до статті 1 Протоколу 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися, зокрема, на умовах, передбачених законом. При цьому, обмеження права власності має переслідувати законну мету за допомогою засобів, які є пропорційними меті (Beyeler проти Італії (Рішення Великої Палати від 5 січня 2000 року, заява № 33202/96, параграф 107). При цьому, будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечувати «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи (серед інших, James та інші проти Сполученого Королівства (Рішення від 21 лютого 1986 року, заява № 8793/79, параграф 50).

Дослідивши матеріали клопотання, слідчим суддею не встановлено негативних наслідків та обмежень застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження про який просить слідчий.

Так, приймаючи до уваги вищевикладене та враховуючи правову кваліфікацію кримінального правопорушення, за фактом вчинення якого розслідується кримінальне провадження та в межах якого подано дане клопотання, фактичні обставини кримінального провадження, слідчий суддя з метою запобігання можливості приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення та відчуження майна, яке відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, та визнано речовими доказами у даному кримінальному провадженні постановою слідчого від 23.12.2022 приходить до висновку про наявність достатніх підстав для накладення арешту на майно у даному кримінальному провадженні.

Керуючись статтями 2, 7, 8, 98, 170-173, 309, 395, 532 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя

постановив:

Клопотання старшого слідчого Шевченківського УП ГУНП у місті Києві ОСОБА_3 , погоджене з прокурором Шевченківської окружної прокуратури міста ОСОБА_6 , про арешт майна у кримінальному провадженні № 0003752, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 23.12.2022 - задовольнити.

Накласти арешт тимчасово вилучене майно, вилучене 23.12.2022 в ході особистого обшуку затриманої ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 259 КК України, а саме на мобільний телефон марки «Samsung» ІМЕІ1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 з абонентським номером НОМЕР_3 , який належить ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвала підлягає негайному виконанню.

На ухвалу слідчого судді безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга. Якщо ухвалу суду постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Крім того, відповідно до ст. 174 КПК України арешт може бути скасований повністю чи частково за заявленим клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисників, законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Слідчий суддя ОСОБА_1