Справа № 953/1872/23
н/п 1-кс/953/1976/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" березня 2023 р. м. Харків

Київський районний суд м. Харкова у складі:

слідчого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Київського районного суду м. Харкова клопотання слідчого 1 відділення слідчого відділу Управління СБ України в Харківській області лейтенанта юстиції ОСОБА_3 , погоджене прокурором Харківської обласної прокуратури ОСОБА_4 , внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002979 від 23.09.2022 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою :

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Сулигівка Ізюмського району Харківської області, громадянка України, з вищою освітою, розлученої, фізичної особи-підприємця, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої, на обліку у лікаря-нарколога чи лікаря-психіатра не перебуває, має на утриманні малолітню дитину ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 111-1 КК України,

за участю сторін кримінального провадження :

прокурора ОСОБА_4 ,

слідчого ОСОБА_3 ,

підозрюваної ОСОБА_5 ,

захисника підозрюваної ОСОБА_7 ,

В С Т А Н О В И В:

15.03.2023 до суду надійшло клопотання слідчого 1 відділення слідчого відділу Управління СБ України в Харківській області лейтенанта юстиції ОСОБА_3 , погоджене прокурором Харківської обласної прокуратури ОСОБА_4 по кримінальному провадженню, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002979 від 23.09.2022 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 111-1 КК України.

Клопотання обґрунтовано тим, що у громадянки України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуваючи на території м. Ізюм Ізюмського району Харківської області, у невстановлений досудовим слідством час, але не пізніше 13 серпня 2022 року, виник злочинний умисел, направлений на колабораційну діяльність, а саме на вчинення дій, спрямованих на впровадження стандартів освіти держави-агресора у навчальному закладі, а саме у Комунальному закладі «Ізюмський ліцей № 6» Ізюмської міської ради Харківської області («Общеобразовательная школа №6 г. Изюм»).

Згідно з Конституцією України, Україна є суверенною та незалежною державою. Суверенітет України поширюється на всю її територію, яка в межах існуючого кордону є цілісною та недоторканною. Перебування на території України підрозділів збройних сил інших держав з порушенням процедури, визначеної Конституцією та законами України, Гаагськими конвенціями 1907 року, IV Женевськими конвенціями 1949 року, а також усупереч Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї, Договору про дружбу, співробітництво та партнерство між Україною та Російською Федерацією 1997 року та іншими міжнародно-правовими актами є окупацією частини території суверенної держави та міжнародним протиправним діянням з усіма наслідками, передбаченими міжнародним правом.

Діючи в порушення норм міжнародного гуманітарного права, президент Російської Федерації (далі РФ) ОСОБА_8 , а також інші невстановлені на даний час досудовим розслідуванням представники влади РФ, всупереч вимогам п. п. 1, 2 Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї від 05.12.1994, принципів Заключного акту Наради з безпеки та співробітництва в Європі від 01.08.1975 та вимог ч. 4 ст. 2 Статуту ООН та Декларацій Генеральної Асамблеї Організації Об`єднаних Націй від 09.12.1981 № 36/103, від 16.12.1970 № 2734 (ХХV) від 21.12.1965 № 2131 (ХХ), від 14.12.1974 № 3314 (ХХІХ), підготували та розв`язали агресивну війну та військовий конфлікт підрозділів ЗС РФ на території України.

24.02.2022 на виконання вищевказаного злочинного наказу військовослужбовці Збройних Сил РФ, шляхом збройної агресії, із загрозою застосування зброї та її фактичним застосуванням, незаконно вторглися на територію України через державні кордони України в Автономній Республіці Крим, Харківській, Донецькій, Луганській, Херсонській, Миколаївській, Сумській, Чернігівській, інших областях та вчинили збройний напад на державні органи, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, військові частини, інші об`єкти, що мають важливе народногосподарське або оборонне значення, та вчинили окупацію частин зазначеної території, чим вчинили дії з метою зміни меж території та державного кордону України з порушенням порядку, встановленого Конституцією України, яка триває до теперішнього часу та призводить до загибелі значної кількості людей та інших тяжких наслідків.

У зв`язку з цим, Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб, який затверджено Законом України від 24.02.2022 «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні»», дію якого неодноразово продовжено по теперішній час.

Законом України від 22.05.2022 № 2265-ІХ «Про заборону пропаганди російського нацистського тоталітарного режиму, збройної агресії Російської Федерації як держави-терориста проти України, символіки воєнного вторгнення російського нацистського тоталітарного режиму в Україну» Російська Федерація визнана державою-терористом (державою-агресором).

У період з початку квітня по середину вересня 2022 року територія м. Ізюм Ізюмського району Харківської області була окупована підрозділами держави-агресора.

З початку військової агресії РФ, на територіях, які опинилися в окупації, зокрема на території м. Ізюм Ізюмського району Харківської області, представники держави-агресора створили незаконні органи влади, які розпочали впроваджувати політичні та освітні стандарти РФ.

03.06.2022 на території м. Куп`янськ Харківської області групою осіб з числа громадян України було здійснено підписання протоколу засідання щодо створення окупаційної адміністрації держави-агресора на території Харківської області під назвою «временная гражданская администрация Харьковской области», що створена та функціонує в інтересах Російської Федерації, та обрання її керівника громадянина України ОСОБА_9 . Вказане рішення затверджено виданням наказу новопризначеним головою т.зв. «временной гражданской администрацией Харьковской области» ОСОБА_9 № 2/22 від 03.06.2022.

10.06.2022 головою т.зв «временной гражданской администрацией Харьковской области» ОСОБА_9 видано наказ № 9/22 від 10.06.2022, згідно якого затверджено утворення районних окупаційних адміністрацій держави-агресора на тимчасово окупованій території Харківської області, а саме: т.зв. «временной гражданской администрацией Волчанского района Харьковской области» (адміністративний центр у м. Вовчанськ), т.зв. «временной гражданской администрацией Ізюмского района Харьковской области» (адміністративний центр у м. Ізюм), т.зв. «временной гражданской администрацией Купянського района Харьковской области» (адміністративний центр у м. Куп`янськ), т.зв. «временной гражданской администрацией Харьковського района Харьковской области» (адміністративний центр у сел. Козача Лопань).

18.07.2022 головою т.зв «временной гражданской администрацией Харьковской области» ОСОБА_9 видано наказ № УГ-55/22 від 18.07.2022 щодо перейменування назви вказаного незаконного органу в «военно-гражданскую администрацию Харьковской области», згідно п. 2 якого також перейменовано районні підрозділи вказаної окупаційної адміністрації держави-агресора на т.зв. «военно-гражданские администрации». Зміна назви органів здійснено з врахуванням повного правонаступництва із збереженням прийнятих ними реквізитів та організаційно-штатної структури відповідно до п. 3 вказаного наказу.

Так, керівником т.зв. «военно-гражданской администрацией Ізюмского района Харьковской области» було призначено громадянина України ОСОБА_10 , яким у складі вказаного незаконного органу створено структурний підрозділ відділ освіти, керівником якого призначено громадянку України ОСОБА_11 . До завдань вказаного підрозділу входило створення закладів освіти на території Ізюмського району Харківської області, підбір та призначення на посаду їх директорів, загальна організаційна, матеріально-технічна, інформаційна підготовка новостворених закладів освіти до навчального процесу відповідно до стандартів Російської Федерації та надання відповідних консультацій та методично-рекомендаційних матеріалів їх керівникам.

Надалі, у невстановлений досудовим слідством час, але не пізніше 02 липня 2022 року, більш точний час не встановлено, представниками окупаційної адміністрації держави-агресора було створено заклад освіти під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_3 », який розташовувався за адресою: Харківська область, Ізюмський район, м. Ізюм, вул. 24-го серпня, буд. 32, на основі приміщень та матеріальних цінностей Комунального закладу «Ізюмський ліцей № 6» Ізюмської міської ради Харківської області.

У період тимчасової окупації м. Ізюм Ізюмського району Харківської області окупаційною адміністрацією Російської Федерації всупереч законам України прийнято рішення про впровадження стандартів освіти Російської Федерації.

Відповідно до ч. 2 ст. 14 «Федерального закона "Об образовании в Российской Федерации" від 29.12.2012 № 273-ФЗ (далі закон № 273-ФЗ) в освітніх організаціях освітня діяльність здійснюється на державній мові Російської Федерації, якщо цією статтею не встановлено інше. Викладання та вивчення державної мови Російської Федерації в рамках освітніх програм, що мають державну акредитацію, здійснюються відповідно до федеральних державних освітніх стандартів, освітніх стандартів (мовою оригіналу: в образовательных организациях образовательная деятельность осуществляется на государственном языке Российской Федерации, если настоящей статьей не установлено иное. Преподавание и изучение государственного языка Российской Федерации в рамках имеющих государственную аккредитацию образовательных программ осуществляются в соответствии с федеральными государственными образовательными стандартами, образовательными стандартами).

Відповідно до п. 6 ст. 2 закону № 273-ФЗ федеральний державний освітній стандарт - сукупність обов`язкових вимог до освіти певного рівня та (або) до професії, спеціальності та напряму підготовки, затверджених залежно від рівня освіти федеральним органом виконавчої влади, що здійснює функції з вироблення та реалізації державної політики та нормативно-правового регулювання у сфері загальної освіти, або федеральним органом виконавчої влади, що здійснює функції з вироблення та реалізації державної політики та нормативно-правового регулювання у сфері вищої освіти (мовою оригіналу: федеральный государственный образовательный стандарт - совокупность обязательных требований к образованию определенного уровня и (или) к профессии, специальности и направлению подготовки, утвержденных в зависимости от уровня образования федеральным органом исполнительной власти, осуществляющим функции по выработке и реализации государственной политики и нормативно-правовому регулированию в сфере общего образования, или федеральным органом исполнительной власти, осуществляющим функции по выработке и реализации государственной политики и нормативно-правовому регулированию в сфере высшего образования).

Відповідно до ч. 5 ст. 11 закону № 273-ФЗ федеральні державні освітні стандарти загальної освіти розробляються за рівнем освіти (мовою оригіналу: федеральные государственные образовательные стандарты общего образования разрабатываются по уровням образования).

Стандарти початкової загальної освіти (1-4 класи) у системі освіти Російської Федерації затверджено Наказом Міністерства просвіти Російської Федерації (Министерства просвещения Российской Федерации) від 31.05.2021 № 286 «Об утверждении федерального государственного образовательного стандарта начального общего образования» (далі ФГОС № 286). Згідно з п. 32.1 цього стандарту, до навчального плану входять наступні обов`язкові для вивчення учбові предмети (учбові модулі): Російська мова, Літературне читання, Рідна мова та (або) державна мова республіки Російської Федерації, Літературне читання рідною мовою, Іноземна мова, Математика, Навколишній світ, Основи релігійних культур та світської етики: навчальний модуль: "Основи православної культури"; навчальний модуль: "Основи іудейської культури"; навчальний модуль: "Основи буддійської культури"; навчальний модуль: "Основи ісламської культури"; навчальний модуль: "Основи релігійних культур народів Росії"; навчальний модуль: "Основи світської етики", Образотворче мистецтво, Музика, Технологія, Фізична культура (мовою оригіналу - Русский язык, Литературное чтение, Родной язык и (или) государственный язык республики Российской Федерации, Литературное чтение на родном языке, Иностранный язык, Математика, Окружающий мир, Основы религиозных культур и светской этики: учебный модуль: "Основы православной культуры"; учебный модуль: "Основы иудейской культуры"; учебный модуль: "Основы буддийской культуры"; учебный модуль: "Основы исламской культуры"; учебный модуль: "Основы религиозных культур народов России"; учебный модуль: "Основы светской этики", Изобразительное искусство, Музыка, Технология, Физическая культура.

Відповідно до п. 15 цього стандарту програма початкової загальної освіти реалізується державною мовою Російської Федерації.

Стандарти основної загальної освіти (5-9 класи) у системі освіти Російської Федерації затверджено Наказом Міністерства освіти Російської Федерації (Министерства просвещения Российской Федерации) від 31.05.2021 № 287 "Об утверждении федерального государственного образовательного стандарта основного общего образования" (зареєстрований в Міністерстві юстиції РФ 05.07.2021 № 64101) (далі ФГОС № 287). Згідно з п. 32.1 цього стандарту, до навчального плану входять наступні обов`язкові для вивчення учбові предмети: Російська мова, Література, Рідна мова та (або) державна мова республіки Російської Федерації, Рідна література, Іноземна мова, Друга іноземна мова, Математика, Інформатика, Історія, Суспільствознавство, Географія, Фізика, Хімія, Біологія, Образотворче мистецтво, Музика, Технологія, Фізична культура Основи безпеки життєдіяльності. Навчальний предмет «Математика» предметної галузі «Математика та інформатика» включає навчальні курси «Алгебра», «Геометрія», «Вірогідність і статистика» (мовою оригіналу: Русский язык, Литература, Родной язык и (или) государственный язык республики Российской Федерации, Родная литература, Иностранный язык, Второй иностранный язык, Математика, Информатика, История, Обществознание, География, Физика, Химия, Биология, Изобразительное искусство, Музыка, Технология, Физическая культура, Основы безопасности жизнедеятельности. Учебный предмет «Математика» предметной области «Математика и информатика» включает в себя учебные курсы «Алгебра», «Геометрия», «Вероятность и статистика»).

Відповідно до п. 15 цього стандарту програма основної загальної освіти, у тому числі адаптована, реалізується державною мовою Російської Федерації.

Стандарти середньої освіти (10-11 класи) у системі освіти Російської Федерації затверджено Наказом Міністерства освіти та науки Російської Федерації (Министерста образования и науки РФ) від 17.05.2012 №413"Об утверждении федерального государственного образовательного стандарта среднего общего образования" (зареєстрований в Міністерстві юстиції РФ 06.07.2012 № 24480) (далі ФГОС № 413). Згідно з п. 18.3.1 цього стандарту, учбовий план середньої загальної освіти передбачає обов`язкове вивчення наступних учбових предметів на базовому та поглибленому рівні: Російська мова, Література, Рідна мова та (або) державна мова республіки Російської Федерації, Рідна література, Іноземна мова, Друга іноземна мова, Математика, Інформатика, Історія, Суспільствознавство, Географія, Фізика, Хімія, Біологія, Фізична культура, Основи безпеки життєдіяльності (мовою оригіналу - Русский язык, Литература, Родной язык и (или) государственный язык республики Российской Федерации, Родная литература, Иностранный язык, Второй иностранный язык, Математика, Информатика, История, Обществознание, География, Физика, Химия, Биология, Физическая культура, Основы безопасности жизнедеятельности).

Так, громадянка України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на вчинення дій з впровадження стандартів освіти держави-агресора, перебуваючи на території м. Ізюм Ізюмського району Харківської області, 13 серпня 2022 року надала добровільну згоду на зайняття посади директора закладу освіти «Общеобразовательная школа № 6 г. Изюм» шляхом направлення відповідної заяви до окупаційної адміністрації.

В подальшому, 13 серпня 2022 року ОСОБА_5 була призначена на посаду директора закладу освіти «Общеобразовательная школа № 6 г. Изюм» на підставі наказу № 85-к від 13.08.2022, виданого т.зв. «начальником отдела образования военно-гражданской администрации Изюмского района Харьковской области» ОСОБА_11 , із строком вступу на посаду з 15.08.2022.

Так, ОСОБА_5 , продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, направленого на вчинення дій, спрямованих на впровадження стандартів освіти держави-агресора, виконуючи повноваження директора закладу освіти «Общеобразовательная школа № 6 г. Изюм», у період з 15 серпня по середину вересня 2022 року здійснювала набір педагогічного складу до вказаного навчального закладу шляхом пошуку, укладення з останніми трудових договорів та видання наказів щодо їх призначення, здійснювала проведення нарад з педагогічним та технічним складом з метою організації навчального процесу, а також надавала деяким педагогічним працівникам пропозиції щодо проходження курсів підготовки кваліфікації на території Російської Федерації.

Надалі, ОСОБА_5 , з метою реалізації свого кримінально-протиправного наміру, направленого на вчинення дії з впровадження стандартів освіти держави-агресора, виконуючи повноваження директора «Общеобразовательная школа № 6 г. Изюм», у період з 15 серпня по середину вересня 2022 року надавала вказівки щодо вилучення державних символів України з будівлі вказаного закладу освіти, здійснювала організацію вилучення з подальшого навчального процесу підручників, складених відповідно до стандартів МОН України, в тому числі з навчальних дисциплін «Українська мова», «Українська література» та «Історія України», здійснюючи підготовку до впровадження у освітній процес підручників, які відповідають стандартам початкової та середньої загальної освіти держави-агресора, зазначеним у Наказі Міністерства просвіти Російської Федерації від 31.05.2021 № 286 «Об утверждении федерального государственного образовательного стандарта начального общего образования» та Наказі Міністерства просвіти Російської Федерації від 31.05.2021 № 287 "Об утверждении федерального государственного образовательного стандарта основного общего образования".

Разом з цим, ОСОБА_5 , продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, направленого на вчинення дій з впровадження стандартів освіти держави-агресора, виконуючи повноваження директора закладу освіти «Общеобразовательная школа № 6 г. Изюм», у період часу з 15 серпня по середину вересня 2022 року, більш точну дату слідством не встановлено, керуючись положеннями ст. 14 Федерального закону «Об образовании в Российской Федерации» від 29.12.2012 № 273-ФЗ та в порушення вимог ст. 7 Закону України № 2145-VIII «Про освіту» від 05.09.2017, надала вказівку підлеглому педагогічному складу щодо здійснення навчального процесу у вказаному закладі освіти на російській мові.

Слідчим відділом Управління СБ України в Харківській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0002979 від 23.09.2022 за підозрою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 111-1 КК України.

20.02.2023 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 111-1 КК України.

Правова кваліфікація дій підозрюваної ОСОБА_5 , - ч. 3 ст. 111-1 КК України, тобто підозрюється у проведенні дій, спрямованих на впровадження стандартів освіти держави-агресора у закладах освіти.

Причетність ОСОБА_5 , до скоєння інкримінованого кримінального правопорушення підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, якими обґрунтовується пред`явлена підозра, а саме: протоколом допиту свідка ОСОБА_12 , протоколом допиту свідка ОСОБА_13 , протоколом допиту свідка ОСОБА_14 , протоколом допиту свідка ОСОБА_15 , протоколом допиту свідка ОСОБА_16 , протоколом допиту свідка ОСОБА_17 , протоколом допиту свідка ОСОБА_18 , протоколом допиту свідка ОСОБА_19 , протоколом допиту свідка ОСОБА_20 , протоколом допиту свідка ОСОБА_21 , заявою ОСОБА_22 , протоколом огляду від 12.02.2023.

Обґрунтованість повідомленої підозри сторона обвинувачення підтверджує зібраними під час досудового розслідування доказами, наданими до суду, а також вказує на наявність ризиків, передбачених п.п. 1,3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: переховуватися від органів досудового розслідування та суду, оскільки ОСОБА_23 через особливості вчиненого нею кримінального правопорушення проти основ національної безпеки та в умовах воєнного стану, розуміючи складність проведення досудового розслідування, зокрема в умовах дії воєнного стану, усвідомлюючи неможливість повного контролю державною владою кордонів та території України в умовах збройної агресії Російської Федерації проти України, може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, зокрема на території Російської Федерації чи тимчасово окупованих частинах території України; Незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні. Зокрема, свідки у кримінальному провадженні - працівники створеного окупаційного адміністрацією закладу освіти «Общеобразовательная школа № 6», який очолювала підозрювана. Враховуючи тривале перебування вказаних осіб у прямому службовому підпорядкуванні підозрюваній як директору закладу, остання може вдатись до спроб психологічного впливу на них з метою зміни наданих слідству свідчень; Вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється. Враховуючи, що ОСОБА_23 , розуміючи наслідки повномасштабного вторгнення Російської Федерації на територію України, поставлені перед окупаційною адміністрацією держави-агресора завдання з поширення російського світогляду та наративів серед неповнолітнього місцевого населення окупованої території, здійснювала діяльність з впровадження стандартів РФ у закладах освіти, то у разі необрання запобіжного заходу та відсутності у підозрюваної можливості виїхати на територію РФ або тимчасово окуповану територію України, остання може продовжити вчинюваний нею злочин шляхом пропаганди у закладах освіти, або вчинити інші кримінальні правопорушення проти основ національної безпеки та оборони.

Приймаючи до уваги вищевикладене, орган досудового розслідування вважає обрання стосовно ОСОБА_23 менш суворого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, не забезпечить запобігання переліченим вище ризикам.

Крім того, відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 183 КПК України під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 КПК України, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-5, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442 КК України.

Беручи до уваги те, що фактичні обставини інкримінованого підозрюваній нетяжкого злочину, проти основ національної безпеки України під час дії воєнного стану на території України, передбаченого ч. 3 ст. 111-1 КК України, свідчать про її суспільну небезпеку, що у сукупності із тяжкістю можливого покарання, а також даними про особу підозрюваної, а саме, що вона свідомо здійснювала дії, спрямовані на впровадження стандартів освіти держави-агресора у закладах освіти, за яке законом передбачено покарання у вигляді виправних робіт на строк до двох років або арештом на строк до шести місяців, або позбавленням волі на строк до трьох років з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк від десяти до п`ятнадцяти років, а тому може продовжити вчиняти подібні кримінальні правопорушення, впливати на свідків, сховатися від слідства і суду, таким чином перешкоджаючи встановленню істини у кримінальному провадженні, що свідчить про неможливість запобігання цим ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів та вказують на обґрунтованість заявленого клопотання, а крім того докази вчинення кримінального правопорушення, у скоєнні якого підозрюється ОСОБА_5 є вагомими.

Сторона обвинувачення зазначає, що вказані обставини з урахуванням доведеності обґрунтованої підозри та фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, його тяжкості, унеможливлюють запобігання зазначеним ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Прокурор , слідчий у судовому засіданні підтримали клопотання у повному обсязі, зазначивши засосувати запобіжний захід у виді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування.

Підозрювана ОСОБА_23 у судовому засіданні свою причетність до скоєного визнала, проте зазначила що зайняла посаду під впливом психологічного тиску, оскільки їй порадили краще не відмовлятись. Кілька разів до неї додому також приходили російські військові та наполегливо зазначали про необхідність працювати. Зазначила, що має незадовільний стан здоров`я, має на утриманні малолітню дитину, також допомагає мамі, яка хворіє на гіпертонію, постійно проживає за вище зазначеною адресою, має міцні соціальні зв`язки, тому заперечує щодо обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Ризики на які посилається сторона обвинувачення відсутні. Не переховувалась до цього часу та не збирається у подальшому цього робити. Просить застосувати запобіжний захід у виді домашнього арешту за місцем проживання, або визначити розмір застави.

Захисник підозрюваної адвокат ОСОБА_7 у судовому засіданні підтримав позицію підзахисної, проти задоволення клопотання слідчого заперечував, зазначивши, що стороною обвинувачення не доведено наявність існування ризиків, на які йде посилання в клопотанні. Його підзахисна має місце проживання, міцні родинні зв`язки, є мамою малолітньої дитини, позитивно характеризується, допомагає ЗСУ та мешканцям територіальної громади, працює у Благодійному фонді Славянське серце, також має маму пенсійного віку у якої незадовільний стан здоров`я, на обліку у лікаря нарколога психіатра не перебуває, раніше не притягувалась до кримінальної відповідальності, підозрюється у вчиненні нетяжкого злочину, тому просить відмовити у задоволенні клопотання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, а у випадку встановлення наявності хоча б одного ризику вважає за можливе застосувати запобіжний захід у виді домашнього арешту за місцем фактичного проживання, або визначити розмір застави, тим самим забезпечивши виконання підозрюваною процесуальних обовязків.

Вислухавши думки учасників процесу, перевіривши матеріали клопотання, керуючись принципом правової визначеності, відповідно до положень ст. 183, 331 КПК України, суд доходить наступного висновку.

Згідно із ч. 1, 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити такі дії: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні (ч. 1 ст. 194 КПК України).

Слідчим відділом Управління СБ України в Харківській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0002979 від 23.09.2022 за підозрою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 111-1 КК України.

20.02.2023 ОСОБА_5 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 111-1 КК України.

Підозрювана ОСОБА_5 у судовове засідання прибула самостійно за викликом разом з захисником.

Щодо наявності обґрунтованої підозри.

Кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики ЄСПЛ (частина 5 статті 9 КПК України).

У своїх рішеннях, зокрема, «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства», «Нечипорук та Йонкало проти України», Європейський суд з прав людини наголошує, що «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин.

«Обґрунтована підозра» існує тоді, коли факти, якими обґрунтовується затримання, можна «розумно» вважати такими, що підпадають під опис одного з правопорушень, визначених у законі про кримінальну відповідальність. Тобто явно не може йтися про наявність «обґрунтованої підозри», якщо дії, у вчиненні яких підозрюється особа, не становлять кримінального правопорушення на момент учинення (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Волох проти України»).

При цьому факти що підтверджують обґрунтовану підозру не повинні бути такого ж рівня, що й факти, на яких має ґрунтуватися обвинувальний вирок. Стандарт доказування «обґрунтована підозра» не передбачає, що уповноважені органи мають оперувати доказами, достатніми для пред`явлення обвинувачення чи ухвалення обвинувального вироку, що пов`язано з меншою мірою ймовірності, необхідною на ранніх етапах кримінального провадження для обмеження прав особи.

Стаття 277 КПК України визначає вимоги до змісту повідомлення про підозру як процесуального документа. Так, повідомлення про підозру, окрім інших відомостей, має містити зміст підозри.

Достатність належить до оціночної категорії, тому в кожному кримінальному провадженні за внутрішнім переконанням слідчий, детектив, прокурор вирішують питання про достатність рівня підозри, обґрунтування якої (тобто її зміст) лягає в основу процесуального документа. Повідомлення про підозру це суб`єктивне, засноване на відповідній структурі складу злочину, формулювання обвинувачення у формі певної тези, яка лише у процесі досудового розслідування в повному обсязі може перерости у твердження у вигляді обвинувального акта.

Уявлення про «обґрунтовану підозру» має ґрунтуватися поміж інших факторів, на двох ключових критеріях: суб`єктивному та об`єктивному.

Перший критерій означає, що підозра має бути добросовісною, тобто особа, яка виконала затримання та оголосила підозру, має щиро підозрювати особу у вчиненні кримінального правопорушення, другий що об`єктивно існують дані про скоєне кримінальне правопорушення і причетність особи до вчинення правопорушення. Такими даними можуть бути дії самого підозрюваного, наявні документи, речові докази, показання очевидців тощо.

З матеріалів, доданих до клопотання вбачається, що 20.02.2023 ОСОБА_5 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 111-1 КК України.

Не вирішуючи питання про доведеність вини та остаточної кваліфікації її дій, виходячи з наданих стороною обвинувачення документів, які перелічені вище у сукупності, слідчий суддя дійшов висновку про наявність обґрунтованої підозри, на час розгляду клопотання, щодо можливого вчинення ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 111-1 КК України.

У світлі обставин цього кримінального провадження досліджених матеріалів достатньо для того, щоб у рамках судового контролю, який здійснюється слідчим суддею при розгляді питання про застосування запобіжного заходу, дійти висновку про наявність «обґрунтованої підозри».

У контексті заперечень сторони захисту слідчий суддя наголошує, що при вирішенні питання щодо існування обґрунтованої підозри у розрізі наявності підстав для застосування заходу забезпечення кримінального провадження чи продовження строку його дії, оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності, доведення чи не доведення винуватості особи, що здійснюється судом при ухваленні вироку, а з метою визначення вірогідності та достатності підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також того чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

Висновок про обґрунтованість підозри не констатує винуватості ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого їй злочину та відповідно не порушує принципу «презумпції невинуватості». Посилання захисника на необґрунтованість підозри судом не приймаються до уваги, оскільки, як з`ясовано у судовому засіданні, маються об`єктивні дані про її причетність до вчинення кримінального правопорушення.

Щодо наявності ризиків.

Частиною 5 ст. 9 КПК визначено, що кримінальне процесуальне законодавство застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини. Прецедентне право Європейської конвенції з прав людини сформулювало підстави, за наявності яких допускається безперервне тримання особи під вартою.

До цих підстав віднесені: наявність ризику, що підозрюваний не з`явиться до суду; вчинить дії, які перешкоджають правосуддю; скоїть інше кримінальне правопорушення; стане причиною громадських заворушень (Tiron v. Romania, § 37; Smirnova v. Russia, § 59; Piruzyan v. Armenia, § 94).

Ризик переховування обвинуваченого від суду, крім суворості покарання, має оцінюватись також з врахуванням низки інших релевантних факторів, які можуть або підтвердити цей ризик, або продемонструвати, що він наскільки незначний, що не виправдовує попереднє ув`язнення особи. (Panchenko v. Russia, § 106).

Вказаний ризик підлягає врахуванню у світлі таких чинників, як характер людини, його моральні принципи, місце мешкання, робота, сімейні зв`язки та будь-які інші зв`язки з країною, у якій ведеться її переслідування. (Becciev v. Moldova, § 58).

Згідно з рішенням ЄСПЛ у справі «Clooth v. Belgium» серйозність звинувачень може примусити судові органи помістити обвинуваченого під варту з метою попередження спроб подальших правопорушень. Однак необхідно, щоб цей ризик був очевидним, а захід таким, що відповідає обставинам справи, зокрема, минулому та особі обвинуваченого.

Вказані підстави враховані у національному законодавстві.

Зокрема, згідно зі ст. 178 КПК України, суд при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу зобов`язаний врахувати ризики неправомірної процесуальної поведінки, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованого правопорушення, міцність соціальних зв`язків обвинуваченого, наявність у нього родини та утриманців, його репутацію тощо.

Вирішуючи питання про існування передбачених кримінальним процесуальним законом ризиків неправомірної процесуальної поведінки підозрюваного, суд відмічає, що ризиком не можна вважати прогнозовану подію, настання якої розглядається як цілком гарантоване.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа, у цьому випадку підозрюваний, вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати проведенню досудового слідства та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Таким чином, суд, оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи.

У рішенні Європейського суду з прав людини «Бессієв проти Молдови» вказано, що ризик втечі має оцінюватися судом у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування. Серйозність покарання є релевантною обставиною в оцінці ризику того, що підозрюваний може втекти.

Надаючи оцінку можливості ОСОБА_5 переховуватися від суду, суд бере до уваги, що існує певна ймовірність того, що підозрювана з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого злочину передбаченого ч. 3 ст. 111-1 КК України, який відповідно до ст. 12 КК України є нетяжким злочином, за яке законом передбачено покарання у виді виправних робот на строк до двох років або арештом на строк до шести місяців, або позбавленням волі на строк до трьох років з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк від десяти до п`ятнадцяти років. Зазначена обставина сама по собі може бути мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування чи суду. Це твердження узгоджується із позицією Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії», в якому зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

У свою чергу сторона захисту не змогла навести достатні аргументи того, щоб взагалі виключити такий ризик.

Наведені вище обставини у сукупності дають підстави стверджувати, що підозрювана у разі не обрання їй запобіжного заходу, який належним чином не забезпечить виконання покладених на неї обов`язків, зможе за необхідності переховуватися від органів досудового розслідування чи суду.

Співставлення негативних для підозрюваної наслідків переховування у виді її покарання у невизначеному майбутньому, тобто після її можливого затримання, із засудженням до покарання у разі доведення прокурором винуватості у найближчій перспективі доводять, що цей ризик є достатньо високим.

При встановленні наявності ризику впливу на свідків, слід враховувати встановлену КПК процедуру отримання показань від відповідних осіб, у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК). Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК).

За таких обставин ризик впливу на свідків, існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

Вказане надає підстави обґрунтовано припускати ймовірну можливість незаконного впливу зі сторони зацікавлених осіб або використовуючи свій авторитет на свідків потерпілих, іншого підозрюваного з метою зміни чи відмови від раніше наданих ними показань.

Щодо наявності ризику ризику вчинити інше кримінальне правопорушення проти основ національної безпеки України, на його користь свідчать покази допитаних свідків, що вона добровільно здійснювала діяльність з впровадження стандартів РФ у закладах освіти, надавала вказівки прибрати українську символіку, усвідомлюючи свої дії та розуміючи покарання, що може у цілому характеризувати особу та її не здатність дотримуватись правових приписів, остання може продовжити вчинюваний нею злочин шляхом пропаганди у закладах освіти, або вчинити інші кримінальні правопорушення проти основ національної безпеки та оборони.

Під час розгляду клопотання слідчим суддею вивчалась можливість застосування відносно ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу для запобігання вищезазначених ризиків.

Так, ОСОБА_5 має повну загальну освіту, станом на час розгляду клопотання з вищою освітою, розлученої, фізичної особи-підприємця, позитивно характеризується, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої, на обліку у лікаря-нарколога чи лікаря-психіатра не перебуває, має на утриманні малолітню дитину віком 9 років, однак такі відомості не спростовують та не мінімізують наявних ризиків, передбачених п.п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, запобігти яким в даному випадку може лише застосування такого виняткового запобіжного заходу як тримання під вартою. Крім того, зазначені обставини існували на час інкримінованих підозрюваній дій, однак, згідно підозри, вони не стали для неї стримуючим фактором для уникнення від їх вчинення.

Крім того слід взяти до уваги, що відповідно до вимог ч. 6 ст. 176 КПК України, під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-2, 258-258-5, 260, 261, 437-442 Кримінального кодексу України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті тримання під вартою. Отже це є імперативна норма, визначена законодавцем.

Враховуючи викладене, існування доведених прокурором ризиків, передбачених п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а також оцінюючи сукупність обставин, а саме: вагомість наявних доказів про причетність до вчинення інкримінованого кримінального правопорушення в сфері злочинів проти основ національної безпеки України, вчинене в умовах воєнного стану, тяжкість покарання, що загрожує їй в разі визнання винуватою у кримінальному правопорушенні, застосування більш м`яких запобіжних заходів є неможливим, а тому обирає їй запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 36 днів, в межах строку досудового розслідування, тобто до 20.04.2023 включно.

Суд враховує відомості про особу підозрюваної, проте, вказані обставини не спростовують висновку суду про неможливість запобігти зазначеним вище ризикам у разі застосування менш суворого запобіжного заходу.

Даних щодо неможливості застосування до підозрюваної запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за станом здоров`я слідчому судді не надано.

При постановленні даної ухвали слідчий суддя, керуючись абз. 8 ч. 4 ст. 183 КПК України, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 КПК України, про які зазначено вище, не визначає розмір застави у даному кримінальному провадженні відносно ОСОБА_5 при застосування їй запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи, що останній повідомлено про підозру за ч. 3 ст. 111-1 КК України в період воєнного стану.

Керуючись ст.ст. 2, 7, 177, 178, 182, 183, 193, 194, 196, 197, 211, 372, 395 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого 1 відділення слідчого відділу Управління СБ України в Харківській області лейтенант юстиції ОСОБА_3 , погоджене прокурором Харківської обласної прокуратури ОСОБА_4 , внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002979 від 23.09.2022 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор» в межах строку досудового розслідування на 36 (тридцять шість) днів - до 20 квітня 2023 року включно, без визначення розміру застави.

Зобов`язати слідчого 1 відділення слідчого відділу Управління СБ України в Харківській області лейтенант юстиції ОСОБА_3 негайно повідомити близького родича підозрюваної ОСОБА_5 про тримання під вартою останньої.

Встановити строк дії даної ухвали, в межах строку досудового розслідування, з 16 березня 2023 року до 20 квітня 2023 року включно.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, а підозрюваним - в той же строк, але з моменту вручення їй ухвали суду.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1