Справа № 487/1076/23
Провадження № 1-кп/487/550/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.03.2023 року Заводський районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

провівши підготовче судове засідання на підставі обвинувального акта у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ЄРДР за №0000067 від 11.01.23 за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Миколаєва, українця, громадянина України, раніше не судимого, не одруженого, не має на утриманні неповнолітніх дітей, працюючого електрозварником ручного зварювання в ДП НВПКГ «Зоря - Машпроект», зареєстрованого та проживаючого: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.187 КК України,-

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора - ОСОБА_4 ,

потерпілої - ОСОБА_5 ,

обвинуваченого - ОСОБА_3 ,

захисника - ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИВ:

27.02.23 до Заводського районного суду м.Миколаєва надійшов обвинувальний акт стосовно ОСОБА_3 у вказаному кримінальному провадженні.

Ухвалою судді від 02.03.23 обвинувальний акт у вказаному кримінальному провадженні був призначений до підготовчого судового засідання.

Прокурор просить призначити справу до судового розгляду, вважає, що обвинувальний акт складений із дотриманням вимог кримінального процесуального законодавства України, підстав для закриття справи, внесення подання про визначення підсудності або повернення обвинувального акту прокурору немає. Угода не укладалася.

Потерпіла підтримала позицію прокурора.

Захисник та обвинувачений заперечили в підготовчому судовому засіданні проти призначення судового розгляду на підставі обвинувального акта так як останній не відповідає вимогам ст.291 КПК України та просили повернути прокурору.

Вислухавши думку сторін, вивчивши обвинувальний акти, суд вважає можливим призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акту.

Так, дане кримінальне провадження підсудне Заводському районному суду м.Миколаєва, підстав для закриття кримінального провадження, повернення кримінального провадження для продовження досудового розслідування чи повернення обвинувального акту прокурору немає. Обвинувальний акт складено та затверджено у відповідності до вимог кримінального процесуального законодавства України. Угода не укладалася. Тому є законні підстави для призначення судового розгляду.

Зазначене судове засідання з урахування принципу гласності та відкритості судового провадження слід проводити відкрито, обмеження щодо цього, передбачені ч.2 ст.27 КПК України, відсутні.

До обвинуваченого ОСОБА_3 під час досудового розслідування застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Строк тримання обвинуваченого під вартою спливає 11 березня 2023 року.

Під час підготовчого судового засідання прокурор звернувся до суду з клопотанням про продовження вказаного строку на 60 діб, посилаючись на те, що ризики, які враховані під час застосування до ОСОБА_3 вказаного запобіжного заходу станом на теперішній час не відпали і не зменшилися.

Потерпіла ОСОБА_5 підтримала позицію прокурора.

Захисник обвинуваченого - адвокат ОСОБА_6 заперечувала проти задоволення клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою її підзахисного, посилаючись на його необґрунтованість. Разом з тим, вона звернулася до суду з клопотанням про зміну запобіжного заходу відносно її підзахисного з тримання під вартою на домашній арешт в нічний час за місцем його проживання, посилаючись на недоведеність вказаних прокурором ризиків, позитивні характеристики, відсутність судимостей, наявність в нього постійного місця проживання, роботи та те, що він не має мети переховуватися від суду та вчиняти інші кримінальні правопорушення.

Обвинувачений підтримав клопотання свого захисника.

Заслухавши думку учасників кримінального провадження, суд приходить до наступних висновків.

Так, вирішуючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_3 , суд не приймає до уваги доводи сторони обвинувачення щодо наявності у даному кримінальному провадженні ризиків, передбачених ст.177 КПК України, оскільки прокурором не надано в розпорядження будь-яких доказів на підтвердження наявності у даному кримінальному провадженні обґрунтованих ризиків, передбачених ст.177 КПК України, а також на підтвердження того, що більш м`який запобіжний захід, окрім такого виняткового як тримання під вартою не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

Разом з тим, вирішуючи клопотання сторони захисту про зміну запобіжного заходу обвинуваченому, оцінивши в сукупності відповідно до вимог ст.178 КПК України, наявність у обвинуваченого постійного місця проживання, міцних, соціальних зв`язків, утриманців, тривалості тримання обвинуваченого під вартою, суттєво зменшує ризики, вчинення нових кримінальних правопорушень та переховування від суду, на підставі яких було застосовано запобіжний захід.

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_7 та ОСОБА_8 позитивно охарактеризували обвинуваченого.

Крім того свідок ОСОБА_8 показала, що ОСОБА_3 є її двоюрідним онуком. В неї на утриманні є донька, яка є інвалідом 1 групи з дитинства з психіатричним захворюванням. ОСОБА_3 постійно допомагав їй по догляду за донькою, в побуті та матеріально.

При цьому, суд враховує, що тримання обвинуваченого під вартою не може обумовлюватися обставинами вчинення певних дій до застосування до нього запобіжного заходу, що з урахуванням досліджених судом обставин, щодо особи обвинуваченого, тривалого тримання його під вартою у вказаному кримінальному провадженні, настільки зменшує вірогідність виникнення зазначених ризиків, що не дає підстав вважати їх значними на момент прийняття рішення щодо запобіжного заходу.

Крім того, наявність таких ризиків не може обумовлюватися тільки тяжкістю злочину, на що неодноразово вказано у рішеннях Європейського суду з прав людини, з урахуванням практики якого застосовується кримінальне процесуальне законодавство України, відповідно до вимог ст..9 КПК України, зокрема у рішеннях "В. проти Швейцарії" від 26.01.1993, "Мамедова проти Росії" від 01.06.06, виходячи з яких наявність ризиків переховування від правосуддя чи вчинення нових злочинів не можна оцінювати залежно від суворості можливого покарання, беручи до уваги тільки тяжкість злочину. Їх треба визначати з врахуванням низки інших ревалентних факторів, які можуть або підтвердити наявність такого ризику, або зробити її настільки незначною, що вона не може слугувати виправданням для тримання під вартою, якими є характер обвинуваченого, його моральні якості, його кошти, зв`язки з державою, та тримання під вартою не можна застосовувати як передбачення вироку у формі позбавлення волі.

Також, відповідно до рішення Європейського суду з прав людини "Адам`як проти Польщі" від 19.12.2006, доводи щодо наявності ризиків та тяжкість злочину можуть бути достатніми для виправдання позбавлення волі, на початку цих доводів. Однак, з плином часу вони неминуче втрачають свою ревалентність, і лише справді виняткові доводи здатні переконати Суд в тому, що тривале позбавлення волі, може бути виправдане з огляду на п. 3 ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, що в даному випадку має бути прийнято судом до уваги з врахуванням тривалого тримання обвинуваченого під вартою.

На підставі викладеного, суд надходить до висновку про необхідність у відповідності з вимогами ст. ст. 181,331 КПК України відмовити у задоволенні клопотаня прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_3 та часткового задоволення клопотання сторони захисту та зміни запобіжного заходу відносно обвинуваченого з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт, із забороною останньому цілодобово залишати місце свого проживання із одночасним покладенням на нього обов`язків, встановлених ст. 194 КПК України, а саме - прибувати до суду за кожною вимогою, не відлучатися із населеного пункту, у якому він проживає без дозволу суду, повідомляти суд про зміну місця свого проживання, утримуватись від спілкування з потерпілими, представником потерпілого та свідками у даному кримінальному провадженні, -здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну, які повертаються негайно після скасування відповідного запобіжного заходу або покладеного обов`язку.

Приймаючи таке рішення, суд також враховує неможливість розгляду кримінального провадження у розумні строки через значне навантаження на суддів, викликане зменшенням їх кількості з незалежних від суду причин.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 177,178,181, 331,372, 314-317 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акту у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000067 від 11.01.23 за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.187 КК України, у відкритому судовому засіданні у приміщені суду на 20.03.23 о 12-30 год.

Викликати для участі у судовому засіданні сторони кримінального провадження.

Справу розглядати судом одноособово.

У задоволенні клопотання прокурора ОСОБА_4 про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_3 - відмовити.

Клопотання захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_6 про зміну запобіжного заходу відносно її підзахисного з тримання під вартою на нічний домашній арешт - задовольнити частково.

Змінити ОСОБА_3 запобіжний захід - тримання під вартою - на цілодобовий домашній арешт, негайно звільнивши його з-під варти в залі суду.

Заборонити ОСОБА_3 цілодобово залишати місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

На підставі ст.194 ч.5 КПК України покласти на ОСОБА_3 наступні обов`язки:

-прибувати до суду за кожною вимогою;

-не відлучатися із населеного пункту, у якому проживає, без дозволу суду;

-повідомляти суд про зміну місця свого проживання;

-утримуватись від спілкування з потерпілими і свідками у даному кримінальному провадженні;

-здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну, які повертаються негайно після скасування відповідного запобіжного заходу або покладеного обов`язку, у разі невиконання яких, до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід та накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Дозволити обвинуваченому ОСОБА_3 залишати місце цілодобового домашнього арешту під час повітряної тривоги.

Роз`яснити ОСОБА_3 , що відповідно до ст.181 ч.5 КПК України працівники органу Національної поліції з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в житло, під арештом у якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю у разі його застосування.

Визначити дію ухвали про застосування запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту на строк, який не перевищує 2 місяців, тобто до 07.05.2023 року включно.

Ухвалу направити на виконання до Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області, для постановки обвинуваченого на облік, про що негайно повідомити суд.

Ухвала оскарженню не підлягає, заперечення проти неї можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, що визначене ч.1 ст.392 КПК України.

Апеляційна скарга на ухвалу суду в частині вирішення запобіжних заходів у вигляді триманння під вартою може бути подана до Миколаївського апеляційного суду через Заводський районний суд м.Миколаєва протягом п`яти діб з дня її оголошення.

Повний текст ухвали оголошено 08.03.2023 року.

Суддя ОСОБА_1