ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2022 року

м. Хмельницький

Справа № 686/18209/20

Провадження № 11-кп/4820/536/22

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду у складі:

судді-доповідача ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
з участю секретарів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 ,
потерпілої ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 30.12.2018 за №0000375 за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_7 та в його інтересах захисника ОСОБА_8 на вирок Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 02 травня 2022 року,-

в с т а н о в и л а :

Цим вироком

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Тула Російської Федерацїї, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину, не працюючого, раніше не судимого,

визнано винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 286, ч. 1 ст. 135 КК України та призначено покарання:

- за ч. 3 ст. 286 КК України у виді 8 років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами на 3 роки;

- за ч. 1 ст. 135 КК України у виді 2 років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, призначено ОСОБА_7 остаточне покарання у виді 8 років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами на 3 роки.

До набрання вироком законної силу запобіжний захід відносно ОСОБА_7 залишено попередній цілодобовий домашній арешт.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_7 ухвалено рахувати з моменту приведення вироку до виконання.

Цивільний позов про відшкодування моральної шкоди задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_7

- на користь ОСОБА_9 300 000 грн. в рахунок відшкодування завданої моральної шкоди;

- на користь ОСОБА_9 в інтересах малолітньої ОСОБА_11 300 000 грн. в рахунок відшкодування завданої моральної шкоди;

- на користь ОСОБА_9 в інтересах малолітнього ОСОБА_12 300 000 грн. в рахунок відшкодування завданої моральної шкоди;

- на користь державного бюджету процесуальні витрати за проведення експертиз у розмірі 7068 грн. 99 коп.

Скасовано арешт накладений ухвалою слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 02.01.2019 року на тягач «DAF AS 95 XF», р.н. НОМЕР_1 , 1999 року, який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 від 17.05.2017 належить ОСОБА_13 .

Долю речових доказів вирішено відповідно до ст.100 КПК України.

За вироком суду, 29 грудня 2018 року, близько 23 год. 26 хв. ОСОБА_7 поза межами населеного пункту, керуючи автомобілем «Volkswagen Bora» р.н. НОМЕР_3 , в темну пору доби, рухався на спуск по середині мокрої, прямої, асфальтобетонної проїзної частини другорядної автодороги, зі сторони с.Давидківці Хмельницького району Хмельницької області в напрямку до с.Копистин Хмельницького району Хмельницької області, наближаючись до нерегульованого перехрестя із головною автодорогою М-12 «Стрий-Тернопіль-Кропивницький-Знам`янка», де в цей час, по правій смузі руху мокрої, прямої, асфальтобетонної проїзної частини горизонтального профілю, головної автодороги М-12 «Стрий-Тернопіль-Кропивницький-Знам`янка», зі сторони м.Вінниця в напрямку до м. Хмельницького, рухався автопоїзд у складі тягача «DAF AS 95 XF» р.н. НОМЕР_1 та бортового причепа «Kroeger pw 400» р.н. НОМЕР_4 , під керуванням водія ОСОБА_14 .

При під`їзді до перехрестя із головною автодорогою М-12, водій ОСОБА_7 порушив і недотримався вимог п.п. 1.3, 1.5. Правил дорожнього руху України затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001, яке виразилось у тому, що під час руху він, як учасник дорожнього руху, зобов`язаний знати і неухильно виконувати вимоги Правил, бути взаємно ввічливим, а також дії водія не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян.

У порушення вищезазначених пунктів Правил, ОСОБА_7 діючи з необережності, легковажно, проявляючи злочинну самовпевненість, грубо порушуючи та недотримуючись вимог п.п. 2.3 (б), 16.3., 16.11. та вимог дорожнього знаку 2.1 «Дати дорогу» Правил, не зупинив керований ним транспортний засіб перед краєм перехрещення проїзної частини автомобільної дороги М-12, щоб надати дорогу транспортним засобам, які наближаються до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі, здійснив виїзд автомобілем «Volkswagen Bora» р.н. НОМЕР_3 на головну дорогу М-12, а саме 275 км. + 680 м., де виконав різку зупинку, чим створив небезпеку для руху та аварійну ситуацію водію автопоїзда у складі тягача «DAF AS 95 XF» р.н. НОМЕР_1 та бортового причепа «Kroeger pw 400» р.н. НОМЕР_4 ОСОБА_14 , який виявивши небезпеку для свого руху, автомобіль «Volkswagen Bora» р.н. НОМЕР_3 з метою уникнення із ним зіткнення застосував екстрене гальмування та інстинктивно змінив напрямок руху праворуч, після чого автопоїзд у складі тягача «DAF AS 95 XF» р.н. НОМЕР_1 та бортового причепа «Kroeger pw 400» р.н. НОМЕР_4 в стані екстреного гальмування змістився на другорядну дорогу, що проходить до с. Давидківці Хмельницького району Хмельницької області, виїхав за її межі, де тягач «DAF AS 95 XF» р.н. НОМЕР_1 передньою частиною здійснив наїзд на приміщення непрацюючого кафе «Два леви», яке розташоване на 275 км. + 680 м. автодороги М-12.

Відразу після виникнення дорожньо-транспортної пригоди водій ОСОБА_7 за кермом автомобіля «Volkswagen Bora» р.н. НОМЕР_3 , не виходячи з його салону поїхав із місця дорожньо-транспортної пригоди.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди:

водій автопоїзда ОСОБА_14 ІНФОРМАЦІЯ_2 отримав тілесні ушкодження у вигляді: - переломів хрящових частин 2-7 ребер по правій пригруднинній лінії, переломів 2-10 ребер по правій задній пахвовій лінії і 2-9 ребер по лівій середньоключичній, задній пахвовій та прихребтовій лініях, перелому тіла груднини на рівні між 4 та 5 ребрами, перелому тіла 8 грудного хребця з розривом передньої повздовжньої зв`язки хребта на даному рівні, розриву передньої стінки правого шлуночка серця, численних розривів легеневої плеври та данини бокових поверхонь обох легень, двох розривів пристінкової плеври на рівні 3-5 ребер між лівими передньою та задньою пахвовими лініями та 2-5 ребер між правою пригруднинною та середньоключичною лініями, розриву капсули та тканини діафрагмальної поверхні правої частки печінки, рани на передній поверхні грудної клітки справа у верхній третині, крововиливу на передній та лівій боковій поверхні грудної клітки в середній третині, садна на передній та лівій боковій поверхнях грудної клітки і живота, двох саден на задній поверхні грудної клітки в лопаткових ділянках, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, що перебувають у прямому причинно-наслідковому зв`язку із смертю ОСОБА_14 ; - відкритого багатоуламкового перелому лівих променевої та ліктьової кісток в середніх третинах діафізів, рани на задній та внутрішній поверхнях лівих передпліччя, променевозап`ясткового суглоба і тильній поверхні лівої кисті, які відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, що у прямому причинно-наслідковому зв`язку з настанням смерті ОСОБА_14 не перебувають; - чисельних саден на передній поверхні правого плеча, задній поверхні правого передпліччя та тильній поверхні правої кисті, чисельних крововиливів і саден на передніх та бокових поверхнях нижніх кінцівок, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, що у прямому причинно-наслідковому зв`язку з настанням смерті ОСОБА_14 не перебувають;

ОСОБА_15 ІНФОРМАЦІЯ_3 , який перебував на першому ярусі спального відділення тягача «DAF AS 95 XF» р.н. НОМЕР_1 отримав тілесні ушкодження у вигляді: - переломів 2-4 ребер по лівій задній пахвовій лінії та 2-6 ребер по правим середньоключичній і задній пахвовій лініям (утворення даних ушкоджень супроводжувалося розвитком небезпечного для життя явища - механічної асфіксії), які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, що перебувають у прямому причинно-наслідковому зв`язку з настанням смерті ОСОБА_15 ; - саден спинки носа справа та передньо-зовнішньої поверхні лівого плеча в нижній третині які відносяться до легких тілесних ушкоджень, в прямому причинно-наслідковому зв`язку з настанням смерті ОСОБА_15 не перебувають;

ОСОБА_16 ІНФОРМАЦІЯ_4 , який перебував на першому ярусі спального відділення тягача «DAF А 95 XF» р.н. НОМЕР_1 отримав тілесні ушкодження у вигляд: -переломів 2-7 ребер по лівій та 2 - 5 ребер по правій переднім пахвовим лініям, забою серця, крововиливу на передній поверхні грудної клітки зліва в проекції 4 ребра по лівій середньоключичній лінії, садна та крововиливу на передній поверхні грудної клітки в проекції тіла груднини, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, що перебувають у прямому причинно-наслідковому зв`язку з настанням смерті ОСОБА_16 ; - рани в ділянці калитки справа, саден в лівій щічній ділянці та на передній поверхні шиї у верхній третині справа, саден в лівій виличній ділянці, садно на передній поверхні грудної клітки справа в проекції 3 ребра по правій середньоключичній лінії, садна на передній поверхні грудної клітки справа в проекції правої реберної дуги, чисельних саден на правій задньо-боковій поверхні грудної клітки, саден на задній поверхні грудної клітки зліва в лівій лопатковій ділянці, саден в ділянці лівої клубової складки, численних саден на зовнішній поверхні лівого стегна у верхній та середній третинах, семи саден в ділянці нижнього зовнішнього квадранту лівої сідниці, садна на зовнішній поверхні лівого гомілковостопного суглоба, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, що у прямому причинно-наслідковому зв`язку з настанням смерті ОСОБА_16 не перебувають.

Крім того, ОСОБА_7 відразу після вчинення дорожньо-транспортної пригоди за вказаних вище обставин, 29 грудня 2018 року, близько 23 год. 26 хв., на 275 км. + 680 м. автодороги М-12«Стрий-Тернопіль-Кропивницький-Знам`янка», усвідомлюючи, що внаслідок вчинення ним дорожньо-транспортної пригоди, потерпілі ОСОБА_15 та ОСОБА_16 отримали тілесні ушкодження, перебувають у небезпечному для життя стані та позбавлені можливості вжити заходів до самозбереження, і сам же поставив їх в такий стан, маючи при цьому реальну можливість надати потерпілим допомогу, знехтував моральними і правовими нормами, що зобов`язують надати допомогу людям, які перебувають у небезпечному для життя стані, не вжив будь-яких заходів необхідних для відведення небезпеки, що загрожувала життю потерпілих внаслідок їх безпорадності, не бажаючи надати їм допомогу, перебуваючи за кермом автомобіля «Volkswagen Bora» р.н. р.н. НОМЕР_3 , не виходячи з його салону поїхав з місця події, такими чином умисно покинув ОСОБА_15 та ОСОБА_16 у небезпеці.

Як наслідок потерпілі ОСОБА_15 та ОСОБА_16 внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, до виникнення якої призвели дії водія ОСОБА_7 отримали тяжкі тілесні ушкодження небезпечні для життя у момент заподіяння, внаслідок яких були позбавлені можливості вжити заходи до самозбереження, від яких перебували у безпорадному стані, що в послідуючому призвели до настанням їх смерті.

Своїми діями водій ОСОБА_7 порушив вимоги п.п. 1.3, 1.5., 2.3. (б), 16.3., 16.11. Правил та не дотримався вимог дорожнього знаку 2.1. «Дати дорогу» зміст яких полягає у наступному:

п. 1.3. Учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цих правил, а також бути взаємно ввічливими;

п. 1.5. Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків. Особа, яка створила такі умови, зобов`язана негайно вжити заходів до забезпечення безпеки дорожнього руху на цій ділянці дороги та вжити всіх можливих заходів до усунення перешкод, а якщо це неможливо, попередити про них інших учасників дорожнього руху, повідомити підрозділ поліції, власника дороги або уповноважений ним орган;

п. 2.3 (б) Бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі;

п. 16.3. У разі необхідності надання переваги в русі транспортним засобам, які рухаються по перехрещуваній дорозі, водій повинен зупинити транспортний засіб перед дорожньою розміткою 1.12 (стоп-лінією) або 1.13 світлофором так, щоб бачити його сигнали, а якщо вони відсутні - перед краєм перехрещуваної проїзної частини, не створюючи перешкод для руху пішоходів;

п. 16.11. На перехресті нерівнозначних доріг водій транспортного засобу, що рухається по другорядній дорозі, повинен дати дорогу транспортним засобам, які наближаються до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі, незалежно від напрямку їх подальшого руху;

дорожній знак 2.1 «Дати дорогу» Водій повинен дати дорогу транспортним засобам, що під`їжджають до нерегульованого перехрестя по головній дорозі, а за наявності таблички 7.8 - транспортним засобам, що рухаються по головній дорозі.

Обвинувачений ОСОБА_7 та в його інтересах захисник ОСОБА_8 просять вирок місцевого суду скасувати, а кримінальне провадження закрити. Вважають, що висновки суду, викладені у вироку, не відповідають фактичним обставинам провадження, оскільки вони не підтверджуються доказами, дослідженими в судовому засіданні, які здобуті з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та мають істотні суперечності. На їх думку провина обвинуваченого під час досудового розслідування та судового розгляду не доведена, а сама дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок грубого порушення вимог ПДР України потерпілим ОСОБА_14 .

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення обвинуваченого та його захисника, які підтримали подані ними апеляційні скарги, з посиланням на зазначені в них доводи, потерпілу ОСОБА_9 та прокурора, які просять апеляційні скарги залишити без задоволення, а вирок без зміни, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що вони підлягають до задоволення частково, виходячи з таких підстав.

Як убачається з матеріалів провадження, досудове розслідування, з`ясування обставин провадження та перевірка їх доказами проведено з дотриманням вимог кримінального процесуального закону, таких порушень цього закону, які були б істотними і тягли за собою безумовне скасування судового рішення, у провадженні не допущено, а висновок суду про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень при зазначених у вироку обставинах відповідає матеріалам провадження та ґрунтується на досліджених в судовому засіданні доказах.

Доводи апеляційних скарг сторони захисту про те, що досудове розслідування, з`ясування обставин провадження та перевірка їх доказами проведено упереджено, без з`ясування обставин, які мають значення для встановлення істини у провадженні, є необґрунтованими і спростовуються зібраними у провадженні та дослідженими судом доказами.

Так, в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 не заперечував та ствердив обставин керування транспортним засобом у нічну пору 29 грудня 2018 року на нерегульованому перехресті автодороги М-12 «Стрий-Тернопіль-Кропивницький-Знам`янка», наближення в цей час до перехрестя зі сторони м. Вінниця в напрямку до м. Хмельницького, автопоїзда, подачі вказаним транспортним засобом звукового сигналу, подальшого з`їзду останнього з проїзної частини та звуку удару в результаті такого маневру, фактично залишення ним місця пригоди, однак викладав свою версію подій.

Загибель в результаті дорожньо-транспортної пригоди людей, в тому числі ОСОБА_15 , який був пасажиром автопоїзду послідовно ствердили допитані в процесі судового розгляду потерпіла ОСОБА_9 , свідки ОСОБА_17 та ОСОБА_18 .

Показаннями свідків ОСОБА_19 та ОСОБА_20 , які ствердили, що у нічну пору наприкінці грудня 2018 року, на перехресті доріг «Давидковецькому перехресті», внаслідок створення небезпеки для руху легковим автомобілем, який місце пригоди залишив, вантажний автомобіль подаючи тривалий звуковий сигнал, з`їхав з дороги внаслідок чого допустив зіткнення із спорудою.

Показаннями судового експерта ОСОБА_21 в процесі судового розгляду, який ствердив, що дії ОСОБА_7 під час керування автомобілем не відповідали вимогам п. 16.3, п. 16.11 та вимогам дорожнього знаку 2.1 «Дати дорогу» ПДР і перебували у причинному зв`язку з виникненням даної ДТП. У ОСОБА_14 , який керував автопоїздом, була відсутня технічна можливість зупинити керований ним транспортний засіб до місця зупинки автомобіля обвинуваченого, як шляхом застосування екстреного гальмування, так і шляхом безпечного маневрування (зміна смуги руху) та він з технічної точки зору міг перебувати в аварійній ситуації, як при встановленій швидкості руху так і при допустимій швидкості руху.

Крім того факт вчинення ОСОБА_7 кримінальних правопорушень об`єктивно стверджується даними протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди зі схемами та таблицями ілюстрацій до нього, з яких вбачається, що 29 грудня 2018 року на 275 км. + 680 м. автодороги М-12, відбувся наїзд транспортного засобу у складі тягача «DAF AS 95 XF» р.н. НОМЕР_1 та бортового причепа «Kroeger pw 400» р.н. НОМЕР_4 , під керуванням ОСОБА_14 на будівлю кафе «Два леви», внаслідок чого транспортний засіб отримав механічні ушкодження. При цьому, в салоні тягача виявлені трупи потерпілих із видимим тілесними ушкодженнями (а.п. 18-33 т. 3).

Із змісту інформації ДСНС та Служби автомобільних доріг вбачається, що в момент скоєння дорожньо-транспортної пригоди, дорога, якою рухалися обвинувачений та потерпілий була мокрою внаслідок опадів і була розділена на смуги руху (а.с. 37, 38-40 т. 3).

Даними висновку судово-медичної експертизи № 730 від 31.12.2018 року стверджується, що смерть ОСОБА_16 настала внаслідок закритої тупої травми грудної клітки у вигляді численних двобічних переломів ребер, забою серця, крововиливу передньої поверхні грудної клітки зліва, садна та крововиливу передньої поверхні грудної клітки в проекції грудини, яка ускладнилася через забій серця гострою серцевою недостатністю та альвеолярним набряком легень. При проведенні судово-медичної експертизи трупа виявлено такі тілесні ушкодження: переломи 2-7 ребер по лівій та 2 - 5 ребер по правій переднім пахвовим лініям, забій серця, крововилив на передній поверхні грудної клітки зліва в проекції 4 ребра по лівій середньо-ключичній лінії, садна та крововилив на передній поверхні грудної клітки в проекції тіла груднини, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, що перебувають у прямому причинно-наслідковому зв`язку з настанням смерті ОСОБА_16 ; рани в ділянці калитки справа, саден в лівій щічній ділянці та на передній поверхні шиї у верхній третині справа, саден в лівій виличній ділянці, садно на передній поверхні грудної клітки справа в проекції 3 ребра по правій середньо-ключичній лінії, садна на передній поверхні грудної клітки справа в проекції правої реберної дуги, чисельних саден на правій задньо-боковій поверхні грудної клітки, саден на задній поверхні грудної клітки зліва в лівій лопатковій ділянці, саден в ділянці лівої клубової складки, численних саден на зовнішній поверхні лівого стегна у верхній та середній третинах, семи саден в ділянці нижнього зовнішнього квадранту лівої сідниці, садна на зовнішній поверхні лівого гомілковостопного суглоба, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, що у прямому причинно-наслідковому зв`язку з настанням смерті ОСОБА_16 не перебувають.

Усі тілесні ушкодження виникли безпосередньо перед настанням смерті та могли утворитися внаслідок співударів тіла ОСОБА_16 з частинами салону тягача автопоїзда в результаті ДТП (зіткнення автопоїзда з будівлею) (а.п. 45-47 т. 3).

Із даних висновку судово-медичної експертизи № 732 від 31.12.2018 року вбачається, що смерть ОСОБА_15 настала внаслідок механічної асфіксії, що розвинулася в результаті стиснення грудної клітки. При проведенні судово-медичної експертизи трупа виявлено тілесні ушкодження у вигляді: перелому 2-4 ребер по лівій задній пахвовій лінії та 2-6 ребер по правим середньо-ключичній і задній пахвовій лініям (утворення даних ушкоджень супроводжувалося розвитком небезпечного для життя явища - механічної асфіксії), які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, що перебувають у прямому причинно-наслідковому зв`язку з настанням смерті ОСОБА_15 ; саден спинки носа справа та передньо-зовнішньої поверхні лівого плеча в нижній третині які відносяться до легких тілесних ушкоджень, в прямому причинно-наслідковому зв`язку з настанням смерті ОСОБА_15 не перебувають.

Усі тілесні ушкодження виникли безпосередньо перед настанням смерті та могли утворитися внаслідок стиснення грудної клітки ОСОБА_15 з частинами салону тягача автопоїзда в результаті ДТП (зіткнення автопоїзда з будівлею) (а.п. 53-55 т. 3).

Змістом висновку судово-медичної експертизи № 731 від 31.12.2018 року стверджується, що смерть ОСОБА_14 настала внаслідок тупої травми грудної клітки та живота у вигляді множинних переломів ребер, переломів грудини та грудного відділу хребта, розривів серцевої сумки, правого шлуночка серця, пристінкової плеври та множинних розривів легень, розриву правої частки печінки, рани на передній поверхні грудної клітки, садна та крововиливу передньої та лівої бокової поверхонь грудної клітки живота, саден задньої поверхні грудної клітки. При проведенні судово-медичної експертизи трупа виявлено тілесні ушкодження у вигляді: переломів хрящових частин 2-7 ребер по правій пригрудинній лінії, переломів 2-10 ребер по правій задній пахвовій лінії і 2-9 ребер по лівій середньо ключичній, задній пахвовій та при хребтовій лініях, перелому тіла груднини на рівні між 4 та 5 ребрами, перелому тіла 8 грудного хребця з розривом передньої повздовжньої зв`язки хребта на даному рівні, розриву передньої стінки правого шлуночка серця, численних розривів легеневої плеври та данини бокових поверхонь обох легень, двох розривів пристінкової плеври на рівні 3-5 ребер між лівими передньою та задньою пахвовими лініями та 2-5 ребер між правою при груднинною та середньо ключичною лініями, розриву капсули та тканини діафрагмальної поверхні правої частки печінки, рани на передній поверхні грудної клітки справа у верхній третині, крововиливу на передній та лівій боковій поверхні грудної клітки в середній третині, садна на передній та лівій боковій поверхнях грудної клітки і живота, двох саден на задній поверхні грудної клітки в лопаткових ділянках, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, що перебувають у прямому причинно-наслідковому зв`язку із смертю ОСОБА_14 ; відкритого багатоуламкового перелому лівих променевої та ліктьової кісток в середніх третинах діафізів, рани на задній та внутрішній поверхнях лівих передпліччя, променево-зап`ясткового суглоба і тильній поверхні лівої кисті, які відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, що у прямому причинно-наслідковому зв`язку з настанням смерті ОСОБА_14 не перебувають; чисельних саден на передній поверхні правого плеча, задній поверхні правого передпліччя та тильній поверхні правої кисті, чисельних крововиливів і саден на передніх та бокових поверхнях нижніх кінцівок, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, що у прямому причинно-наслідковому зв`язку з настанням смерті ОСОБА_14 не перебувають. Усі тілесні ушкодження виникли безпосередньо перед настанням смерті та могли утворитися внаслідок співударів тіла ОСОБА_14 з частинами салону тягача автопоїзда та стиснення грудної клітки та живота між ними в результаті ДТП (зіткнення автопоїзда з будівлею) (а.п. 62-64 т. 3).

Із даних протоколів огляду речових доказів з таблицями ілюстрацій вбачається, що в результаті дорожньо-транспортної пригоди тягач «DAF АS 95 XF», д/н НОМЕР_1 , яким керував потерпілий ОСОБА_14 та в якому перебували потерпілі у якості пасажирів отримав значні механічні пошкодження у вигляді деформації кабіни автомобіля та передньої частини транспортного засобу, де перебували потерпілі (а.п. 77-81, 134-138 т. 3).

Змістом висновку судової інженерно-транспортної експертизи № 10.2-0047:19 від 26.04.2019 року стверджується, що автомобіль «DAF АS 95 XF» р.н. НОМЕР_1 та причеп «Kroeger pw 400» р.н. НОМЕР_4 , їх ходові частина та робочі гальмівні системи перебували в працездатному стані та у повній мірі виконували свої конструктивні функції. Даних, як б свідчили про непрацездатність або відмову вказаних систем до ДТП не виявлено (а.п. 125-133 т. 3).

Із даних протоколу огляду відеозапису від 16.01.2019 року вбачається рух автомобіля на перехресті доріг «Давидковецькому перехресті», а саме на другорядній дорозі від с. Давидківці до головної дороги М-12, наявне світло фар автомобіля, що проходить від перехрестя другорядної дороги від с. Давидківці до головної дороги М-12, тобто саме там, де зі слів обвинуваченого він рухався транспортним засобом, в цей час, як в напрямку від м. Вінниця до м. Хмельницького, позаду автомобіля ОСОБА_7 наявний силует вантажного автомобіля із світлом фар. При цьому о 23 год. 24 хв. 25 с. зафіксовано світло фар автомобіля обвинуваченого, який рухався від с. Давидківці та продовжив рух від перехрестя другорядної дороги, що від вказаного села та головної автодороги М-12 в напрямку с. Копистин, світло фар вантажного автомобіля відсутнє (а.п. 154-159 т. 3).

Даними протоколу огляду відеозапису від 18.01.2019 року стверджується, що по другорядній дорозі від с. Давидківці до головної автодороги М-12 рухається автомобіль, в цей час в напрямку від м. Вінниця до м. Хмельницького рухається автопоїзд у складі тягача «DAF АS 95 XF» р.н. НОМЕР_1 та причепа «Kroeger pw 400» р.н. НОМЕР_4 , який рухається по правій крайній смузі руху головної дороги М-12, при цьому вбачається світло фар автомобіля, який рухався по другорядній дорозі та загоряння стоп сигнальних ліхтарів причепа «Kroeger pw 400» р.н. НОМЕР_4 (а.п. 165-173 т. 3).

Із змісту висновку комп`ютерно-технічної експертизи № 10.9-0144:40 від 06.07.2020 року та протоколу огляду відеокадрів стверджується обставини зближення автопоїзда у складі тягача «DAF АS 95 XF» р.н. НОМЕР_1 та причепа «Kroeger pw 400» р.н. НОМЕР_4 , який рухається по правій крайній смузі руху головної дороги М-12 в напрямку від м. Вінниця до м.Хмельницького та автомобіля «Volkswagen Bora» р.н. НОМЕР_3 , який рухається по другорядній дорозі від с. Давидківці, інші транспортні засоби на вказаній ділянці дороги відсутні (а.п. 177-180, 181-193 т. 3).

Із даних протоколів огляду відеозапису з АЗС 2305 «ПП АМІК Україна» від 09.01.2019 року, висновку експерта № 10.9-0062:19 від 28.05.2019 року вбачається, що 29 грудня 2018 року о 23 год. 26 хв. 25 с. зафіксовано силует легкового автомобіля «Volkswagen Bora» р.н. НОМЕР_3 типу седан, темного кольору зі світлом фар, який рухається по другорядній дорозі від с. Давидківці до головної автодороги М-12 та різко зупиняється в районі перехрестя, в цей час по головній дорозі М-12 від м. Вінниця до м. Хмельницького з ввімкнутим світлом фар рухається тягач «DAF АS 95 XF» р.н. НОМЕР_1 і у якого на часовій позначці 23 год. 26 хв. 28 с. відеозапису горять стоп-сигнали; на часовій позначці 23 год. 26 хв. 30,32,33 с. відеозапису силует легкового автомобіля «Volkswagen Bora» р.н. НОМЕР_3 типу седан, темного кольору розпочинає рух в напрямку с. Копистин, в цей час автопоїзд продовжує рух позаду вказаного легкового автомобіля та у нього горять стоп-сигнали; о 23 год. 26 хв. 32 с. відеозапису легковий автомобіль, темного кольору рухається в напрямку с.Копистин та відбувається зіткнення тягача з причепом «Kroeger pw 400» р.н. НОМЕР_4 з приміщенням кафе «Два Леви» (а.п. 196-201, 205-208, 209-225 т.3).

Змістом протоколу проведення слідчого експерименту від 10.09.2019 року, протоколу огляду транспортного засобу від 13.11.2019 року, схемами та таблицями ілюстрацій до них, відповідно до яких відтворено обставини дорожньо-транспортної пригоди за участю обвинуваченого на підставі даних відеозаписів з камер відеоспостереження автозаправної станції «ПП АМІК Україна» та здобуто відповідно технічну інформацію з прив`язкою до місцевості та технічних характеристик транспортних засобів учасників ДТП (а.п. 165-177, 174-178 т. 1).

Із змісту висновку експерта № 10.1-0456:19К від 21.11.2019 року вбачається, що швидкість автомобіля тягача «DAF АS 95 XF» р.н. НОМЕР_1 та причепа «Kroeger pw 400» р.н. НОМЕР_4 в даних дорожніх умовах складала 66,34…71,94 км/год. Дії ОСОБА_7 під час керування автомобілем «Volkswagen Bora» д.н. НОМЕР_3 з технічної точки зору не відповідали вимогам п. 16.3, п. 16.11 та вимогам дорожнього знаку 2.1 «Дати дорогу» ПДР і перебували у причинному зв`язку з виникненням даної ДТП. Мінімально можливе віддалення автопоїзда у складі автомобіля тягача «DAF АS 95 XF» р.н. НОМЕР_1 та причепа «Kroeger pw 400» р.н. НОМЕР_4 від лівої бічної сторони зупиненого автомобіля «Volkswagen Bora» на момент прийняття водієм автопоїзда ОСОБА_14 рішення про гальмування при встановленій швидкості руху 66,34…71,94 км/год, складає величину 42,75…45,93 м. В дорожній обстановці, яка характеризується положенням автопоїзда від місця зупиненого автомобіля марки «Volkswagen Bora» на мінімально можливому віддалені з моменту реагування водієм автопоїзда в складі автомобіля тягача «DAF АS 95 XF» р.н. НОМЕР_1 та причепа «Kroeger pw 400» р.н. НОМЕР_4 ОСОБА_14 на гальмування в останнього була відсутня технічна можливість зупинити керований ним транспортний засіб до місця зупинки автомобіля «Volkswagen Bora», як шляхом застосування екстреного гальмування, так і шляхом безпечного маневрування (зміна смуги руху) та він з технічної точки зору міг перебувати в аварійній ситуації, як при встановленій швидкості руху так і при допустимій швидкості руху (а.п. 190-197 т. 1).

Даними протоколу слідчого експерименту з таблицями ілюстрацій та схемою до нього стверджується, що свідок ОСОБА_19 , в деталях, вказав місце руху з подальшою зупинкою транспортного засобу «Volkswagen Bora» р.н. НОМЕР_3 , керування яким здійснював обвинувачений, його виїзду на смугу руху автопоїзда і подачі йому звукового сигналу останнім, який наближався до перехрестя (а.п. 198-207 т. 1).

Наведені докази повністю спростовують доводи апеляційних скарг сторони захисту про необґрунтованість заведення кримінального провадження та засудження ОСОБА_7 .

Жодних належних та допустимих доказів, які б викликали сумніви у об`єктивності вищевказаних матеріалів, їх фальсифікації стороною захисту не надано.

Більше того, дані твердження сторони захисту були предметом дослідження місцевого суду та ним детально проаналізовані.

За таких обставин колегія суддів приходить до переконання, що докази вчинення кримінальних правопорушень ОСОБА_7 , які покладені судом в основу обвинувального вироку, були отримані з дотриманням вимог кримінального процесуального законодавства.

Не звільняє обвинуваченого від кримінальної відповідальності та не впливає на кваліфікацію його дій та обставина, що безпосереднього зіткнення транспортних засобів не відбулося. Оскільки, недотримання ОСОБА_7 ПДР України, перебувають в прямому причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди, створенням обвинуваченим аварійної ситуації автопоїзду, наслідком чого стала зміна напрямку руху вказаного транспортного засобу, що призвело до негативних наслідків у вигляді смерті потерпілих.

З аналогічних обставин, з огляду на те, що у водія автопоїзда ОСОБА_14 не було технічної можливості уникнути шкідливого наслідку у вигляді дорожньо-транспортної пригоди, оскільки аварійну ситуацію було створено саме обвинуваченим ОСОБА_7 , що повністю узгоджується з даними висновку експерта № 10.1-0456:19К від 21.11.2019 року, то наявність чинної постанови про закриття кримінального провадження відносно ОСОБА_14 у зв`язку з його смертю, тобто з нереабілітуючих підстав, не може бути підставою для закриття кримінального провадження відносно ОСОБА_7 (а.п. 190-197 т. 1).

На переконання колегії суддів, повністю знайшло своє підтвердження в процесі судового розгляду, що водій автопоїзда ОСОБА_14 , почав подавати звуковий сигнал та застосував гальмування реагуючи на дії обвинуваченого ОСОБА_7 з метою уникнення зіткнення транспортних засобів. Оскільки як стверджується даними відеозаписів з місця пригоди, що повністю узгоджується з показаннями свідків ОСОБА_19 та ОСОБА_20 , які фактично були очевидцями пригоди і вказані докази стороною захисту жодним чином не спростовані, будь-яких перешкод, окрім транспортного засобу обвинуваченого для руху автопоїзда не було і такі перешкоди на ділянці дороги були відсутні.

Тобто, саме реагуючи на дії обвинуваченого ОСОБА_7 , з метою уникнення зіткнення транспортних засобів, ОСОБА_14 подавав звуковий сигнал і почав застосовувати гальмування.

В матеріалах провадження відсутні належні дані, які б викликали сумніви в щирості та достовірності послідовних показань свідків ОСОБА_19 та ОСОБА_20 .

У зв`язку з цим підстав вважати, що свідки ОСОБА_19 та ОСОБА_20 , враховуючи їх безсторонність по відношенню до обвинуваченого та потерпілих, оговорюють ОСОБА_7 у суду не має.

Більше того, вказані твердження названих свідків повністю узгоджуються з вищенаведеними, дослідженими судом доказами.

Не може погодитися колегія суддів і з твердженнями сторони захисту, що чинним законодавством не визначено терміну аварійна ситуація, а тому ОСОБА_7 інкриміновано не конкретне обвинувачення, чим порушено його право на захист.

Так, в ч. 4 ст. 122 КУпАП визначено, що аварійна - це ситуація, при якій інші учасники дорожнього руху були змушені різко змінити швидкість, напрямок руху або вжити інших заходів для забезпечення особистої безпеки або безпеки інших громадян.

Оголошена ОСОБА_7 підозра, кваліфікація його дій, з якою погодився суд, містить виклад фактичних обставин, в тому числі часу, місця, способу та інших обставин вчинення злочинів, наскільки вони відомі слідчому.

Знайшли вони своє відображення і у вироку, тобто при його ухваленні суд повністю вирішив питання, зазначені в ст. 374 КПК України.

Тому твердження сторони захисту, що органами досудового розслідування та судом не виконані вимоги ст. 91 КПК України не заслуговують на увагу та підлягають відхиленню.

Крім того, як стверджується показаннями ОСОБА_7 в процесі судового та апеляційних розглядів, він бачив, що автопоїзд змінює напрямок руху обминаючи його автомобіль, фактично уникає зіткнення з ним та почувши глухий удар позаду, транспортний засіб не зупинив, допомоги водієві та пасажирам автопоїзда не надав, а продовжив рух керованим ним автомобілем. Подальші його дії стосовно з`ясування долі автопоїзда та його пасажирів в ЗМІ, соціальних мережах на переконання колегії суддів безпосередньо свідчать, що саме ОСОБА_7 створив аварійну ситуацію водієві автопоїзда, це повністю усвідомлював, разом з тим, жодних заходів для усунення вказаних негативних наслідків, в тому числі надання допомоги потерпілим не здійснив.

Не може погодитися колегія суддів і з твердженнями сторони захисту, що органами досудового розслідування та судом не встановлені фактичні обставини провадження.

Зокрема, як органами досудового розслідування так і судом у встановленому законом порядку були вжиті та проведені всі належні заходи щодо визначення обставин дорожньо-транспортної пригоди.

Зокрема, призначено та проведено цілий ряд експертних досліджень вказаних обставин, які доповнив та роз`яснив судовий експерт ОСОБА_21 в процесі судового розгляду і які дали вичерпні відповіді на спірні питання, в тому числі сторони захисту.

Жодних належних та допустимих доказів, які б викликали сумніви у об`єктивності вищевказаних матеріалів, їх фальсифікації стороною захисту не надано.

Більше того, дані твердження сторони захисту були предметом дослідження місцевого суду та ним детально проаналізовані.

При цьому, колегія суддів вважає, що ряд питань щодо встановлення механізму та обставин дорожньо-транспортної пригоди на дослідженні яких наполягає сторона захисту носять юридичний характер та знаходяться поза межами знань фахівців у галузі автотехнічної експертизи та вирішені судом при ухвалені вироку.

Жодних належних та допустимих доказів, які б викликали сумніви у об`єктивності вищевказаних матеріалів, їх фальсифікації стороною захисту не надано, такі твердження ґрунтуються виключно на міркуваннях та припущеннях самого ОСОБА_7 та його захисника, які є прямо зацікавленими особами, їх роздумах щодо процесів в державі, діяльності правоохоронних органів, систематичних звинуваченнях органів досудового розслідування та суду в упередженості, що не можна визнати допустимими доказами.

За таких обставин допустимих даних, які б спростовували вищенаведені докази, в тому числі висновки автотехнічних експертиз, дані протоколів процесуальних дій чи викликали сумніви у їх належності, та були б підставою для призначення криміналістичних досліджень, в тому числі повторних або додаткових, на чому наполягає сторона захисту, колегія суддів не знаходить і вважає вказані клопотання такими, що до задоволення не підлягають.

Більше того, дані твердження сторони захисту були предметом дослідження місцевого суду та ним детально проаналізовані.

В той же час чинним законодавством суду надано право відхиляти клопотання учасників судового розгляду про призначення та проведення експертизи, а тому колегія не вбачає в цьому порушення вимог кримінального процесуального законодавства та упередженості суду, які б були підставою для скасування рішення суду.

Відповідно до ст. 404 КПК України за клопотанням учасників судового провадження суд апеляційної інстанції зобов`язаний повторно дослідити обставини, встановлені під час кримінального провадження, за умови, що вони досліджені судом першої інстанції не повністю або з порушеннями.

Тобто, чинним законодавством встановлений вичерпний перелік обставин, коли апеляційна інстанція зобов`язана повторно дослідити докази у кримінальному провадженні і такі обставини широкому тлумаченню не підлягають.

З огляду на те, що місцевим судом повно, з дотриманням вимог закону досліджені всі докази наявні в матеріалах кримінального провадження, а твердження сторони захисту зводяться виключно до незгоди з їх оцінкою місцевим судом, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення клопотання сторони захисту та повторного дослідження доказів наявних в матеріалах кримінального провадження.

Як стверджується матеріалами кримінального провадження, показаннями свідка ОСОБА_19 та стороною захисту не спростовано, ОСОБА_7 , керуючи транспортним засобом, передньою частиною автомобіля виїхав із другорядної дороги на 1,5 м. правої смуги руху головної автодороги М-12, де в цей час рухався автопоїзд, чим створив йому аварійну ситуацію та змусив змінити напрямок руху. За таких обставин колегія суддів відхиляє наданий стороною захисту висновок експерта № СЕ-19/102-22/1640-іт, оскільки вихідні дані задані стороною захисту щодо фактичних обставин провадження прямо суперечать наявним в матеріалах провадження доказам та ґрунтується на даних, що ОСОБА_7 зупинив керований ним автомобіль на перехресті за 1,5 м. до смуги руху ОСОБА_14 , що прямо суперечить фактичним обставинам кримінального провадження. Використовуючи задані стороною захисту суперечливі вихідні дані, відповідно експерт і надав відповідь, згідно якої, якщо обвинувачений зупинився на відстані 1,5 м. до смуги руху автопоїзда, то небезпеки ОСОБА_14 не було, а тому останньому не було необхідності змінювати напрямок руху.

З аналогічних обставин, колегія суддів відхиляє наданий стороною захисту висновок експерта № СЕ-19/102-22/1640-іт, оскільки вказаний висновок побудований на припущеннях, тобто обставинах, які не встановленні під час досудового розслідування та не містить жодного запитання щодо правомірності дій ОСОБА_7 в заданій дорожній обстановці.

При цьому, у вказаному висновку експерт визначає швидкість руху автопоїзда за слідами гальмування 66.3-71.9 км/год., наголошуючи, що це мінімальна швидкість руху, оскільки не враховано затрати кінетичної енергії, використаної на деформацію кабіни при ударі. Разом з тим, кабіна автопоїзду немає міцних конструкцій, які б могли суттєво вплинути на кінетичну енергію при ударі кабіни об перешкоду.

Крім того, при надані висновку експертом не враховано зупиночний шлях (який окрім гальмівного шляху) включає ще час виявлення небезпеки, час необхідний для оцінки дорожньо-транспортної ситуації, час від моменту оцінки дорожньо-транспортної ситуації до початку реагування, тощо. Таким чином гальмівний та зупиночний шлях є не тотожними поняттями, в чому намагається переконати колегію суддів сторона захисту.

З огляду на те, що шини автопоїзду однакового розміру, малюнки на них однаково типу це не порушує вимог чинного законодавства та на переконання колегії суддів враховуючи різницю в декілька міліметрів висоти протектора шин, беручи до уваги відстань, яку пройшов автопоїзд не можна говорити, що ці обставини мали наслідком створення дорожньо-транспортної пригоди.

Під час огляду місця ДТП, проведення досудового розслідування не отримано доказів та не встановлено жодних обставини, які б хоч би якимось чином вказували, що автопоїзд у під час розвитку механізму дорожньо-транспортної пригоди занесло, не надано таких доказів і стороною захисту.

Разом з тим сторона захисту при призначені вищеназваної експертизи ставить питання про врахування виключно відеозапису подій, що на переконання колегії суддів є суперечливим, оскільки не враховано всі матеріали провадження в сукупності, в тому числі два слідчі експерименти під час яких визначено місце розташування автомобіля «Volkswagen Bora» в момент його зупинки. Вказані слідчі експерименти не суперечать один одному та матеріалам кримінального провадження в цілому.

Експерт надає власноручно виготовлену схему пригоди на якій зображує можливе розташування автомобіля «Volkswagen Bora» на другорядній дорозі від с. Давидківці, з права біля її заокруглення, за яким знаходиться смуга розгону. Разом з тим, слідуючи виготовленій експертом схемі, в подальшому автомобіль під керуванням обвинуваченого мав би поїхати в напрямку м.Хмельницького, а не с.Копистин, як він поїхав, що ОСОБА_7 не заперечує. На відеозапису подій чітко вбачається, що автомобіль рухається прямолінійно, зупиняється, після чого продовжує рух далі прямолінійно в напрямку с.Копистин, тобто і в цій частині висновок експерта суперечить наявним в матеріалах провадження доказам та фактичним обставин провадження.

За наведених вище обставин, колегія суддів погоджується з рішенням місцевого суду щодо відхилення висновків експертів наданих стороною захисту. Змістом викопіювання Служби автомобільних доріг повністю спростовуються твердження сторони захисту щодо відсутності дорожнього знаку 2.1 «Дати дорогу» ПДР України на смузі руху автомобіля під керуванням обвинуваченого. Відсутність такого знаку на даний час, зі спливом років після вчинення дорожньо-транспортної пригоди не спростовує його наявність на момент вчинення злочинів (а.п. 38-40, т. 3).

При цьому, як вбачається з тверджень самого ОСОБА_7 , вказаним автошляхом він користувався систематично, а тому не міг не знати, що його смуга руху є другорядною по відношенню до смуги руху автопоїзда і що саме останньому він повинен був надати перевагу в русі.

Статтею 87 КПК України встановлений чіткий перелік обставин за настання яких докази визнаються недопустимими, вказаний перелік фактично є вичерпним і широкому тлумаченню не підлягає.

Нормами КПК України саме слідчому та прокурору надано право проводити огляд речей та документів. Як правило, це рішення в будь-якому процесуальному документі спеціально не фіксується. Вимога закону обов`язково отримати вмотивовану ухвалу слідчого судді встановлена, тільки коли необхідно здійснити огляд житла чи іншого володіння особи і даного провадження не стосується.

За таких обставин проведення слідчим огляду відеозаписів подій, а не експертом на чому наполягає сторона захисту, з подальшим оформленням у встановленому законом порядку вказаних процесуальних дій протоколом, не може бути підставою для визнання вказаних доказів недопустимими.

У кримінальному провадженні була призначена і проведена комп`ютерно-технічна експертиза стосовно відеофайлів обставин ДТП, а тому будь-які сумніви стосовно їх належності і достовірності у колегії суддів відсутні.

Вина ОСОБА_7 у вчиненні злочинів доведена на підставі вищенаведених, здобутих органами досудового розслідування, досліджених та перевірених судом доказах у їх сукупності, в тому числі даних протоколів слідчих дій, висновках експертів, які спростовують твердження обвинуваченого і його захисника. Суд поклав в основу обвинувального вироку виключно докази досліджені в процесі судового розгляду. А тому відсутність безпосереднього дослідження судом речового доказу автопоїзда у складі тягача «DAF AS 95 XF» р.н. НОМЕР_1 та бортового причепа «Kroeger pw 400» р.н. НОМЕР_4 , з огляду на те, що суд у вироку не послався на таких безпосередній огляд, як доказ вини обвинуваченого не тягне за собою скасування вироку місцевого суду та закриття кримінального провадження.

Як стверджується матеріалами кримінального провадження, по обставинах дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участі обвинуваченого та призвела до загибелі потерпілих, до Єдиного реєстру досудових розслідувань були внесені відомості про кримінальні правопорушення за ч. 3 ст. 286, ч. 1 ст. 135 КК України та кримінальним провадженням присвоєні № 0000375 та № 0000195 відповідно.

Постановами заступника прокурора Хмельницької області від 30 грудня 2018 року, 6 та 24 квітня 2020 року у кримінальних провадженнях №0000375 та №0000195 було призначено групу прокурорів, в тому числі, як в одному так і другому провадженні, прокурора ОСОБА_6 (а.п. 23-24, т. 2; 14-15, 16-17 т. 3).

Діючи в межах наданих їй повноважень, з огляду на те, що вказані провадження стосувалися однієї особи, підозрюваної у вчиненні кількох кримінальних правопорушень, постановою від 27.04.2020 року, прокурор ОСОБА_6 , на підставі ст. 217 КПК України, об`єднала їх в одне кримінальне провадження з присвоєнням номеру Єдиного реєстру досудових розслідувань 0000375.

Відповідно до ст. 37 КПК України прокурор здійснює повноваження прокурора у кримінальному провадженні з його початку до завершення.

З огляду на те, що у вказаних кримінальних провадженнях № 0000375 та № 0000195 прокурор ОСОБА_6 , у встановленому законом порядку була призначена прокурором, прокурор здійснює повноваження прокурора у кримінальному провадженні з його початку до завершення, об`єднаному провадженню присвоєний №0000375, де ОСОБА_6 вже була визначена прокурором, а чинне законодавство не передбачає прийняття окремого процесуального рішення про призначення групи прокурорів в об`єднаному кримінальному провадженні, колегія суддів відхиляє твердження сторони захисту про відсутність групи прокурорів в об`єднаному провадженні.

За таких обставин колегія суддів відхиляє твердження сторони захисту, що оголошення підозри, відкриття матеріалів, спрямування провадження до суду здійснював не належний процесуальний прокурор, що на її переконання є наслідком визнання доказів недопустимими.

Ретельно проаналізувавши докази в їх сукупності, суд дав їм належну оцінку і прийшов до обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 135, ч. 3 ст. 286 КК України.

Колегія суддів вважає, що при призначені покарання ОСОБА_7 суд першої інстанції дотримався вимог ст. 65 КК України та визначив таке з урахуванням ступеня тяжкості вчинених кримінальних правопорушень та особи обвинуваченого.

Зокрема, судом взято до уваги те, що ОСОБА_7 визнаний винним у вчиненні ряду злочинів, частина з яких є тяжкими та характеризується необережною формою вини, наслідки, що настали у вигляді смерті трьох людей, думку потерпілих, які просили суворо покарати обвинуваченого, те, що збитки, спричинені злочинами не відшкодовані.

Свою позицію про призначення обвинуваченому ОСОБА_7 виключно суворого покарання підтримала потерпіла ОСОБА_9 і в процесі апеляційного розгляду.

Як стверджується матеріалами провадження, вину у вчиненні злочинів ОСОБА_7 не визнав навіть під тиском зібраних у провадженні доказів, не вживав жодних заходів для досягнення порозуміння з потерпілими.

Посилання сторони захисту на молодий вік ОСОБА_7 , наявність на його утриманні малолітньої дитини є формальним і фактично не враховує наслідки злочинів.

Таким чином застосування до нього вимог ст. ст. 69, 75 КК України колегія суддів вважає безпідставним.

Враховуючи викладене, колегія суддів не може погодитись з твердженням сторони захисту про призначення явно несправедливого покарання внаслідок його суворості.

В той же час, як убачається з матеріалів провадження, кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 135 КК України, обвинуваченим вчинено 29 грудня 2018 року, на день розгляду провадження апеляційним судом у відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України сплили строки давності притягнення його до кримінальної відповідальності.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею нетяжкого злочину і до дня набрання вироком законної сили минуло 3 роки у разі вчинення нею злочину нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років. Звільнення від кримінальної відповідальності можливе, якщо ця особа не ухилялася від органів досудового розслідування або суду.

Початковим моментом перебігу строку давності є день скоєння злочину. Злочин, передбачений ч. 1 ст. 135 КК України ОСОБА_7 закінчено 29 грудня 2018 року. Дані про те, що ОСОБА_7 ухилявся від органів досудового розслідування або суду чи вчинив новий злочин, у матеріалах провадження відсутні. Отже, на час розгляду провадження апеляційним судом, враховуючи, що ОСОБА_7 вчинив нетяжкий злочин закінчилися строки давності притягнення до кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 135 КК України.

Оскільки на момент розгляду провадження апеляційним судом сплили строки давності притягнення ОСОБА_7 до кримінальної відповідальності і в своїй апеляційній скарзі обвинувачений ставить питання про звільнення його від кримінальної відповідальності на цій підставі, ОСОБА_7 підлягає звільненню від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 135 КК України на підставі п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України.

Разом з тим, не дивлячись на звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 135 КК України, приймаючи до уваги суспільну небезпечність вчиненого ним злочину, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України, який є тяжкими, наслідки, що настали у виді загибелі трьох людей, його особу, думку потерпілих, колегія суддів приходить до висновку, про відсутність підстав для пом`якшення обвинуваченому остаточного покарання, оскільки таке покарання є необхідним й достатнім для його виправлення та попередження скоєння нових злочинів, тобто ґрунтується на вимогах закону.

Згідно ст. 21 Конституції України усі люди є вільні і рівні у своїй гідності та правах. Права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними.

Таким чином, будь-який факт протиправної поведінки щодо особи має наслідком отримання даною особою моральної шкоди, оскільки вона впевнена, що її права є непорушними.

На думку колегії суддів, рівень моральних страждань визначається не тільки видом правопорушення та його складністю, а й моральними стражданнями потерпілого внаслідок заподіяння йому шкоди та значенням наслідків цього правопорушення для його особистості, що і зумовлює розмір суми компенсації моральної шкоди.

З урахуванням фактичних обставин кримінальних правопорушень та матеріалів провадження, вбачається причинний зв`язок між заподіяною потерпілим моральною шкодою та протиправними діями обвинуваченого.

Колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції про доведеність факту завдання потерпілим моральної шкоди.

При вирішенні питання про розмір відшкодування моральної шкоди суд першої інстанції достатньо врахував характер, тривалість та глибину заподіяних потерпілим моральних страждань, сильного емоційного стресу, тривоги, негативного переживання, важкістю виконання повсякденних обов`язків, тимчасовою відірваністю від активного соціального життя, емоційною напругою, побоюванням щодо майбутнього, оскільки потерпілі втратили близьких людей.

Наведені обставини дають підстави стверджувати те, що розмір відшкодування відповідає ступеню моральних страждань потерпілих та незручностей, викликаних вимушеними змінами його укладу та способу життя та є достатньою сатисфакцію в даному випадку.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 407, 418 КПК України, колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а :

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 та в його інтересах захисника ОСОБА_8 задовольнити частково.
Вирок Хмельницького міськрайонного суду від 02 травня 2022 року щодо ОСОБА_7 в частині його засудження за ч. 1 ст. 135 КК України та призначення покарання за цей злочин скасувати, виключивши з вироку суду посилання про призначення остаточного покарання за ст. 70 КК України.

На підставі п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України звільнити ОСОБА_7 за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 135 КК України від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, та на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження, в цій частині, закрити.

Вважати ОСОБА_7 засудженим вироком Хмельницького міськрайонного суду від 2 травня 2022 року за ч. 3 ст. 286 КК України на 8 років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами на 3 роки.

В решті вирок суду залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_1 ОСОБА_3