ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2022 року

м. Хмельницький

Справа № 688/921/22

Провадження № 11-кп/4820/696/22

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ
Хмельницького апеляційного суду
в складі: судді-доповідача ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

секретарів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

з участю:прокурора ОСОБА_6 ,

обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

захисників ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому, в режимі відеоконференції з Шепетівським міськрайонним судом Хмельницької області, кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудового розслідування 01 лютого 2022 року за № 0000112 за обвинуваченням ОСОБА_8 та ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України за апеляційною скаргою прокурора Шепетівської окружної прокуратури на вирок Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 22 липня 2022 року,

в с т а н о в и л а :
Цим вироком

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та проживаючого по АДРЕСА_1 , громадянина України, з професійно-технічною освітою, неодруженого, працюючого в ТОВ «Велес-Агро ЛТД», раніше судимого:

-09 липня 2014 року Шепетівським районним судом Хмельницької області за ч. 1 ст. 185, ч. 3 ст. 357, ст. 70 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 1200 грн.;

-03 червня 2015 року Шепетівським районним судом Хмельницької області за ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 304 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком 3 роки 6 місяців та на підставі ст. 75 КК звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком на два роки;

-19 листопада 2015 року Шепетівським міськрайонним судом Хмельницької області за ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 185, ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки;

-15 квітня 2016 року Шепетівським міськрайонним судом Хмельницької області за ч. 2 ст. 187, ч. 1 ст. 69, ч. 2 ст. 185, ст. 70 КК України у виді 7 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, крім житла,

визнано винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 3 ст. 185 КК України і призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки.

Згідно зі ст. 75 КК України ОСОБА_8 звільнено від відбування покарання з випробуванням і встановлено йому іспитовий строк тривалістю 2 роки та покладено на нього обов`язки, передбачені п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України.

До вступу вироку в законну силу запобіжний захід ОСОБА_8 залишено попередній домашній арешт (з 23 год. до 06 год. без електронного засобу контролю).

ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця та проживаючого по АДРЕСА_2 , громадянина України, з професійно-технічною освітою, неодруженого, непрацюючого, маючого інвалідність 2 групи раніше судимого:

-09 серпня 2016 року Шепетівським міськрайонним судом Хмельницької області за ч. 2 ст.187, ч. 1 ст. 69, ч. 2 ст. 185, ст. 70 КК України до 4 років позбавлення волі з конфіскацією майна, крім житла,

визнано винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 3 ст. 185 КК України і призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки.

Згідно зі ст. 75 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбування покарання з випробуванням і встановлено йому іспитовий строк тривалістю 2 роки та покладено на нього обов`язки, передбачені п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України.

До вступу вироку в законну силу запобіжний захід ОСОБА_7 залишено попередній домашній арешт (з 22 год. до 06 год. без електронного засобу контролю).

Питання стосовно речових доказів вирішено відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Стягнуто з ОСОБА_8 та ОСОБА_7 витрати за проведення судових експертиз у сумі 1029 грн. 72 коп. у дохід держави, з кожного.

Арешт, накладений на речові докази ухвалою слідчого судді Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 03.02.2022 року, скасовано.

За вироком суду, 31 січня 2022 року близько 17 год., ОСОБА_8 , проходячи повз магазину під назвою «Щедрослав», який розташований за адресою: м. Шепетівка, вул. Героїв Небесної Сотні, 48А, зустрів свого знайомого ОСОБА_7 , погодившись на його пропозицію проникнути через незамкнені дерев`яні двері всередину приміщення, яке ніхто не охороняє під назвою «Кінотеатр ім. М.Островського», яке розташоване за адресою: АДРЕСА_3 та викрасти чавунні радіатори системи опалення. З метою таємного викрадення чужого майна, а саме вищевказаних чавунних радіаторів системи опалення, які належать Шепетівській територіальній громаді та перебувають на балансі відділу культури Шепетівської міської ради, ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , побачили біля вищезазначеного магазину вантажний автомобіль марки «Opel Vivaro», в якому знаходився власник ОСОБА_13 , до якого останні підійшли та запропонували за грошову винагороду допомогти їм у перевезенні чавунних радіаторів системи опалення, повідомивши йому, що місце, куди потрібно під`їхати, знаходиться неподалік. На запропоноване ОСОБА_13 погодився, не будучи обізнаним про злочинні наміри ОСОБА_8 та ОСОБА_7 щодо викрадення чужого майна.

З метою викрадення чавунних радіаторів системи опалення, ОСОБА_8 та ОСОБА_7 сіли у вищевказаний автомобіль, та прибули до приміщення кінотеатру «ім. М.Островського», яке розташоване за адресою: АДРЕСА_3 .

В подальшому, 31 січня 2022 року близько 17:20 год., ОСОБА_8 , спільно з ОСОБА_7 , перебуваючи за вищевказаною адресою, переконавшись, що за їх діями ніхто не спостерігає, діючи, повторно за попередньою змовою з ОСОБА_7 , будучи об`єднаним спільним злочинним умислом, спрямованим на таємне викрадення чужого майна, керуючись корисливим мотивом, з метою вчинення крадіжки чужого майна та особистого незаконного збагачення, через незамкнені двері проникли до приміщення кінотеатру «ім. М.Островського», яке розташоване за адресою: АДРЕСА_3 , звідки умисно таємно викрали б/в чавунні радіатори системи опалення у кількості 9 штук, а саме: 2 чавунних радіатора системи опалення на 9 секцій, вартістю за один 465,03 грн. на суму 930,06 грн.; 4 чавунних радіатора системи опалення на 7 секцій, вартість кожного становить 361,69 грн., 361,69 грн., 325 грн., 325 грн. на суму 1373,38 грн.; 1 чавунний радіатор системи опалення на 6 секцій, вартість якого становить 310,02 грн.; 2 чавунних радіатора системи опалення на 4 секції, вартістю за один 206,68 грн. на суму 413,36 грн., винісши їх та завантаживши у вищевказаний автомобіль. Після того як, усі радіатори були поміщенні в автомобіль, ОСОБА_8 та ОСОБА_7 на вказаному транспортному засобі, яким керував ОСОБА_13 , покинули місце події, розпорядившись таким чином викраденим майном на власний розсуд.

Всього ОСОБА_8 та ОСОБА_7 викрали майна на загальну суму 3026 гривень 82 копійки, завдавши відділу культури Шепетівської міської ради майнової шкоди на вказану суму.

Не погоджуючись з вироком суду, прокурор Шепетівської окружної прокуратури подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати, ухвалити новий, яким визнати наявність в діях ОСОБА_8 обтяжуючої покарання обставини рецидив злочину та призначити ОСОБА_8 та ОСОБА_7 покарання за ч. 3 ст. 185 у виді 4 років позбавлення волі кожному. В решті вирок суду залишити без змін.

Не оспорюючи доведеності вини обвинувачених та правильність кваліфікації їх дій, вважає його таким, що ухвалений із неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, а також невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особам обвинувачених.

Акцентує увагу, що при призначені обвинуваченим покарання судом не враховано, що за короткий проміжок часу, лише через місяць після звільнення з місць позбавлення волі, ОСОБА_8 вчинив новий умисний тяжкий злочин проти власності. Даний злочин ОСОБА_8 та ОСОБА_7 вчинили до погашення судимості за попереднім вироком, за яким були засуджені до реального строку покарання. На момент скоєння правопорушення, останні не працювали, не мали постійних заробітків та згідно висновків досудових доповідей «Центр пробації» їх виправлення, без позбавлення або обмеження волі, може становити небезпеку для суспільства. Окрім того, у вступній частині вироку суду, немає відомостей про всі непогашені і не зняті судимості ОСОБА_8 , зазначена тільки остання судимість останнього, а також безпідставно виключено обтяжуючу покарання ОСОБА_8 обставину рецидив злочинів.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду щодо змісту судового рішення з коротким викладом суті вимог апеляційної скарги, прокурора, який підтримав апеляційну скаргу з підстав, наведених у ній, обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_7 та їх захисників адвокатів ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , які заперечили проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши дані, які характеризують особу обвинувачених, провівши судові дебати та надавши обвинуваченим останнє слово, колегія суддів вважає, що вона підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_8 та ОСОБА_7 у вчиненні злочину при зазначених у вироку обставинах, кваліфікації їх дій, кількості та вартості викраденого майна, відповідає матеріалам провадження, ґрунтується на досліджених в судовому засіданні доказах і не заперечується в апеляційній скарзі, як не оспорюється і кваліфікація їх дій за ч. 3 ст. 185 КК України, а тому відповідно до вимог ст. 404 КПК України апеляційним судом не перевіряється.

Обставини викрадення майна у відділу культури Шепетівської міської ради, ОСОБА_8 та ОСОБА_7 повністю визнали в процесі судового та апеляційних розглядів ствердивши час, місце та спосіб викрадення майна, його кількість та вартість.

Разом з тим, слушними є доводи прокурора про безпідставне виключення судом з обвинувачення ОСОБА_8 такої обтяжуючої покарання обставини як рецидив злочину.

Проаналізувавши наявні в матеріалах провадження докази та надавши їм належну правову оцінку, апеляційний суд прийшов до висновку про наявність в діях ОСОБА_8 такої обтяжуючої покарання обставини, як рецидив злочину, оскільки вказане повністю доводиться детально дослідженими та проаналізованими об`єктивними доказами.

За змістом п. 1 ч. 1 ст. 67 КК вказана норма закону передбачає дві самостійні обставини, які обтяжують покарання,- вчинення злочину особою повторно та рецидив злочинів.

Відповідно до ч. 1 ст. 32 КК повторністю злочинів визнається вчинення двох або більше злочинів, передбачених тією самою статтею або частиною статті Особливої частини цього Кодексу. При цьому згідно з Приміткою 1 до ст. 185 КК у статтях 185, 186 та 189-191 повторним визнається злочин, вчинений особою, яка раніше вчинила будь-який із злочинів, передбачених цими статтями або статтями 187, 262 цього Кодексу.

Рецидивом злочинів визнається вчинення нового умисного злочину особою, яка має судимість за умисний злочин.

Таким, що розглядається за п. 1 ч. 1 ст. 67 КК як обставина, яка обтяжує покарання, є лише загальний рецидив - це такий рецидив, за якого новий умисний злочин не тотожний і не однорідний із попередніми (не утворює повторності) та який не впливає на кваліфікацію злочину.

Відповідно ж до ч. 4 ст. 67 КК, якщо будь яка з обставин, що обтяжує покарання, передбачена в статті Особливої частини КК як ознака злочину, що впливає на його кваліфікацію, суд не може ще раз враховувати її при призначенні покарання як таку, що його обтяжує.

Якщо ж вчинений особою новий умисний злочин складає одночасно з одним із попередніх умисних злочинів їх повторність, а з іншим - рецидив злочинів, то ці обставини мають бути враховані окремо з урахуванням положень ч. 4 ст. 67 КК України.

Вироком суду першої інстанції ОСОБА_8 було засуджено за ч. 3 ст. 185 КК з кваліфікуючою ознакою - вчинення злочину повторно. При призначенні покарання обвинуваченому, суд першої інстанції не визнав обставиною, що обтяжує покарання, рецидив злочину, обґрунтувавши це тим, що суд не може ще раз врахувати ні повторність, ні рецидив злочину при призначенні покарання як обставину, що його обтяжує. Однак, з таким висновком суду колегія суддів не погоджується.

Так, ОСОБА_8 має судимість за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 304 КК України, що утворює рецидив злочинів у зв`язку із вчиненням нового умисного кримінального правопорушення.
З огляду на вищевикладене, вирок суду першої інстанції у вказаній частині є таким, що ухвалений із неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що призвело до невідповідності призначеного покарання ступеню тяжкості вчиненого злочину.

Таким чином, колегія суддів визнає доведеним, що 31 січня 2022 року близько 17 год., ОСОБА_8 , проходячи повз магазину під назвою «Щедрослав», який розташований за адресою: м. Шепетівка, вул. Героїв Небесної Сотні, 48А, зустрів свого знайомого ОСОБА_7 , погодившись на його пропозицію проникнути через незамкнені дерев`яні двері всередину приміщення, яке ніхто не охороняє під назвою «Кінотеатр ім. М.Островського», яке розташоване за адресою: АДРЕСА_3 та викрасти чавунні радіатори системи опалення. З метою таємного викрадення чужого майна, а саме вищевказаних чавунних радіаторів системи опалення, які належать Шепетівській територіальній громаді та перебувають на балансі відділу культури Шепетівської міської ради, ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , побачили біля вищезазначеного магазину вантажний автомобіль марки «Opel Vivaro», в якому знаходився власник ОСОБА_13 , до якого останні підійшли та запропонували за грошову винагороду допомогти їм у перевезенні чавунних радіаторів системи опалення, повідомивши йому, що місце, куди потрібно під`їхати, знаходиться неподалік. На запропоноване ОСОБА_13 погодився, не будучи обізнаним про злочинні наміри ОСОБА_8 та ОСОБА_7 щодо викрадення чужого майна.

З метою викрадення чавунних радіаторів системи опалення, ОСОБА_8 та ОСОБА_7 сіли у вищевказаний автомобіль, та прибули до приміщення кінотеатру «ім. М.Островського», яке розташоване за адресою: АДРЕСА_3 .

В подальшому, 31 січня 2022 року близько 17:20 год., ОСОБА_8 , спільно з ОСОБА_7 , перебуваючи за вищевказаною адресою, переконавшись, що за їх діями ніхто не спостерігає, діючи, повторно за попередньою змовою з ОСОБА_7 , будучи об`єднаним спільним злочинним умислом, спрямованим на таємне викрадення чужого майна, керуючись корисливим мотивом, з метою вчинення крадіжки чужого майна та особистого незаконного збагачення, через незамкнені двері проникли до приміщення кінотеатру «ім. М.Островського», яке розташоване за адресою: АДРЕСА_3 , звідки умисно таємно викрали б/в чавунні радіатори системи опалення у кількості 9 штук, а саме: 2 чавунних радіатора системи опалення на 9 секцій, вартістю за один 465,03 грн. на суму 930,06 грн.; 4 чавунних радіатора системи опалення на 7 секцій, вартість кожного становить 361,69 грн., 361,69 грн., 325 грн., 325 грн. на суму 1373,38 грн.; 1 чавунний радіатор системи опалення на 6 секцій, вартість якого становить 310,02 грн.; 2 чавунних радіатора системи опалення на 4 секції, вартістю за один 206,68 грн. на суму 413,36 грн., винісши їх та завантаживши у вищевказаний автомобіль. Після того як, усі радіатори були поміщенні в автомобіль, ОСОБА_8 та ОСОБА_7 на вказаному транспортному засобі, яким керував ОСОБА_13 , покинули місце події, розпорядившись таким чином викраденим майном на власний розсуд.

Дії обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_7 кваліфіковані за ч. 3 ст. 185 КК України та жодним учасником кримінального провадження не оспорюється.

Доводи захисника ОСОБА_9 в процесі апеляційного розгляду про те, що органами досудового розслідування та судом не була встановлена вартість викраденого майна обвинуваченими, колегія суддів до уваги не приймає, оскільки такі спростовуються даними довідки вартості від 23.03.2022 року та висновків товарознавчих експертиз № СЕ-19/123-22/1306-ТВ, № СЕ-19/123-22/1311-ТВ, № СЕ-19/123/22/1307-ТВ від 15.02.2022 року, 17.02.2022 року, які стороною захисту не спростовані.

Перевіряючи ж вирок в частині правильності призначеного покарання обвинуваченому ОСОБА_8 , колегія суддів вважає, що обрана форма призначеного йому покарання не є справедливою та співмірною із вчиненим кримінальним правопорушенням, адже обвинувачений вчинив новий злочин будучи раніше судимим за вчинення умисних, в тому числі тяжких корисливих злочинів. Тобто, ОСОБА_8 на шлях виправлення не став та фактично відразу після звільнення з місць позбавлення волі, де відбував тривалий строк покарання, знову вчинив новий умисний злочин.

Суд першої інстанції, призначивши ОСОБА_8 покарання за ч. 3 ст. 185 КК України у виді 4 років позбавлення волі із застосуванням ст. 75 КК України, не дотримався вказаних вимог закону.

Зокрема, за встановлених апеляційним судом обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції призначив ОСОБА_8 покарання, що не відповідає ступеню тяжкості вчиненого та є явно несправедливим внаслідок його м`якості.

А тому, вирок суду першої інстанції, в частині призначеного ОСОБА_8 покарання, підлягає скасуванню.

Призначаючи ОСОБА_8 покарання за ч. 3 ст. 185 КК України, колегія суддів враховує ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, який відповідно до ст. 12 КК України є тяжким, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Зокрема, апеляційний суд враховує, що ОСОБА_8 раніше судимий, за місцем проживання характеризується посередньо, працює на фактичних заробітках, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.

Згідно даних досудової доповіді, складеної Шепетівським районним відділом № 2 філії Державної установи «Центр пробації» у Хмельницькій області ОСОБА_8 з рідними та близькими підтримує дружні відносини. Виправлення ОСОБА_8 без позбавлення або обмеження волі може становити небезпеку для суспільства. Ризик вчинення повторного кримінального правопорушення оцінюється як високий. Ризик небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб, оцінюється як високий (а.с.178-180 Т. 1).

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_8 є щире каяття.

Обставиною, що обтяжує покарання ОСОБА_8 є рецидив злочину.

Враховуючи вказані обставини, характер і ступінь суспільної небезпеки цього злочину, який посягає на одне із найцінніших соціальних благ людини право власності, враховуючи суспільну небезпечність кримінального правопорушення, вчиненого обвинуваченим ОСОБА_14 , який раніше неодноразово судимий, з попередніх судимостей жодних висновків не зробив, нове, умисне кримінальне правопорушення вчинив фактично відразу після звільнення з місць позбавлення волі, де відбував тривалий строк покарання, колегія суддів приходить до висновку, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_8 можливо лише шляхом призначення останньому покарання у виді позбавлення волі. Підстав для застосування ст. ст. 69, 75 КК України колегія суддів не вбачає.
Саме таке покарання, на думку колегії суддів, буде необхідним і достатнім для виправлення, перевиховання обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.

Разом з тим, доводи апеляційної скарги прокурора про необхідність призначення обвинуваченому ОСОБА_7 більш суворого покарання, ніж призначив суд першої інстанції, без застосування ст. 75 КК України, не знайшли свого підтвердження під час перегляду вироку апеляційним судом.

Призначаючи ОСОБА_7 покарання за ч. 3 ст. 185 КК України, суд першої інстанції правильно врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст. 12 КК України, відносяться до тяжкого.

Так, згідно даних досудової доповіді, складеної Шепетівським районним відділом № 2 філії Державної установи «Центр пробації» у Хмельницькій області ОСОБА_7 за період проживання зарекомендував себе з позитивної сторони, у лікаря нарколога не перебуває, з рідними та близькими підтримує дружні відносини. Виправлення ОСОБА_7 без позбавлення або обмеження волі може становити небезпеку для суспільства. Ризик вчинення повторного кримінального правопорушення оцінюється як високий. Ризик небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб, оцінюється як високий (а.с.174-176 Т. 1).

При цьому, обираючи покарання ОСОБА_7 суд правильно врахував обставини, що пом`якшують покарання, а саме: щире каяття. Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_7 не встановлено.

Окрім того, ОСОБА_7 раніше судимий, характеризується позитивно, не працює, має 2 групу інвалідності, на обліку у лікаря нарколога не перебуває, однак перебуває під диспансерним спостереженням лікаря-психіатра з діагнозом: органічний розлад особистості складного ґенезу з частими судомними нападами.

Відповідно до висновку судово-психіатричного експерта № 109 від 21 квітня 2022 року ОСОБА_7 , на період інкримінованого йому кримінального правопорушення, виявляв органічний розлад особистості, внаслідок епілепсії з помірними змінами, не повною мірою усвідомлював значення своїх дій та не повною мірою міг керувати ними. На теперішній час ОСОБА_7 виявляє органічний розлад особистості, внаслідок епілепсії з помірними змінами та не повною мірою може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Застосування до нього примусових заходів медичного характеру не потребує.

За таких обставин, враховуючи особу ОСОБА_7 , який щиро розкаявся у скоєному, є інвалідом 2 групи, виявляє органічний розлад особистості, внаслідок епілепсії, колегія суддів не вбачає підстав для сумнівів у правильності висновків суду щодо виду і строку призначеного покарання ОСОБА_7 та обґрунтованості рішення про його звільнення від відбування покарання із застосуванням ст. 75 КК України.

Колегія суддів погоджується, що таке покарання буде справедливим, необхідним і достатнім для виправлення останнього та попередження вчинення ним нових злочинів.

Отже, враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню, а вирок суду першої інстанції скасуванню, в частині призначеного покарання ОСОБА_8 , з ухваленням в цій частині нового вироку.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст. 392, 404, 405, 407, 409, 413, 418, 420 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу прокурора Шепетівської окружної прокуратури задовольнити частково.

Вирок Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 22 липня 2022 року щодо ОСОБА_8 , в частині призначеного покарання, скасувати.

Ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_8 за ч. 3 ст. 185 КК України покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки.

Строк відбуття покарання ОСОБА_8 рахувати з моменту звернення вироку до виконання.

В решті вирок суду першої інстанції залишити без змін.

Вирок набирає законної сили негайно після його проголошення та може бути оскаржений шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня його проголошення судом апеляційної інстанції.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3