У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 березня 2023 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгороді клопотання адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах власника майна ОСОБА_4 , про скасування арешту майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудового розслідування за №000000296 від 18.10.2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.286 КК України,-

встановив:

Адвокат ОСОБА_3 , який діє в інтересах власника майна ОСОБА_4 , просить в порядку ст. 174 КПК України скасувати арешт, накладений на транспортний засіб марки «Volkswagen passat В8» реєстраційний номер НОМЕР_1 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу належить ОСОБА_4 , та на який накладено арешт ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 18.10.2022 року по справі №308/13955/22.

В судове засідання адвокат ОСОБА_3 , власник майна ОСОБА_4 , прокурор не з`явилися. Адвокат ОСОБА_3 , прокурор ОСОБА_5 через канцелярію суду подали клопотання про розгляд справи в їх відсутності. При цьому прокурор ОСОБА_5 в поданій ним письмовій заяві проти задоволення клопотання заперечив, зазначив, що даний автомобіль визнаний речовим доказом в рамках кримінального провадження №000000296 від 18.10.2022 року, яке наданий час не розглянуто.

Відповідно до ч. 1 ст.172 КПК України неприбуття слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання, у зв`язку з чим слідчий суддя розглянув подане клопотання про арешт майна у відсутності вказаних осіб. Застосування технічних засобів фіксування кримінального провадження під час розгляду клопотання не здійснювалось відповідно до статті 107 КПК.

Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Заходи забезпечення кримінального провадження, зокрема арешт майна, носять у собі тимчасовий характер.

Порядок скасування арешту майна встановлюється нормами ст.174 КПК України.

Відповідно до ч.2 ст. 174 КПК України арешт майна може бути скасовано ухвалою суду за клопотанням власника майна або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому в застосуванні цього заходу відпала потреба.

Статтями 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Слідчим суддею встановлено, що сектором дізнання Головним управлінням Національної поліції в Закарпатській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження №0000296, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 18.10.2022 року за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.286 КК України.

Підставою внесення зазначених відомостей до ЄРДР відповідно наданого витягу зазначено те, що «17 жовтня 2022 року близько о 20 годині 50 хвилин водій автомобіля марки «Volkswagen passat В8», реєстраційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_1 , рухаючись на - 47 км. автодорогою Н-09 сполученням Мукачево-Рогатин-Львів в с. Широке по вул. Миру Берегівського району, в напрямку м. Хуст, де на відрізку автодороги допустив наїзд на велосипедиста під керуванням ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканки АДРЕСА_2 , яка рухалася у зустрічному напрямку у смузі руху автомобіля. Внаслідок дорожньо - транспортної пригоди ОСОБА_8 померла на місці події».

Слідчим суддею встановлено, що 17.10.2022 року в період часу з 23 год. 00 хв. по 23 год. 45 хв. був проведений огляд місця події на автодорозі Н-09 сполученням «Мукачево-Рогатин-Львів» в с. Широке по вул. Миру Берегівського району, в ході якого виявлено та вилучено: автомобіль марки «Volkswagen passat В8» реєстраційний номер НОМЕР_1 , володільцем якого являється ОСОБА_6 , власником якого згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу являється ОСОБА_4 , велосипед жіночого типу марки «Аист», синього кольору, власником якого являлася смертельно травмована ОСОБА_7 ».

18.10.2022 року «автомобіль марки «Volkswagen passat В8» реєстраційний номер НОМЕР_1 та велосипед жіночого типу марки «Аист», синього кольору» визнано речовим доказом в кримінальному провадженні №0000296, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 18.10.2022 року за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.286 КК України /постанова про визнання речовими доказами від 17.10.2022 року/.

Слідчим суддею встановлено, що 18.10.2022 слідчим суддею Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області у кримінальному провадженні №0000296, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 18.10.2022 року за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.286 КК України, з метою забезпечення збереження речових доказів накладено арешт на майно, вилучене в ході огляду місця дорожньо-транспортної пригоди, який проводився 17.10.2022 року о 23 год. 00 хв. на автодорозі Н-09 сполученням «Мукачево-Рогатин-Львів» в с. Широке по вул. Миру Берегівського району, а саме: автомобіль марки «Volkswagen passat В8» реєстраційний номер НОМЕР_1 , володільцем якого являється ОСОБА_6 , власником якого згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу являється ОСОБА_4 ; велосипед жіночого типу марки «Аист», синього кольору, власником якого являлася смертельно травмована ОСОБА_7 , із забороною відчуження, розпорядження та користування вказаним майном.

Метою накладення арешту на вказане вище майно відповідно до ухвали слідчого судді від 18.10.2022 року було збереження речових доказів у відповідності до вимог КПК, для їх подальшого детального огляду та фіксації на них слідової інформації (деформацій) внаслідок зіткнення, характеру їх утворення, проведення експертних досліджень та судових експертиз, що неможливо без транспортних засобів.

Клопотання адвоката аргументовано тим, що власник майна ОСОБА_4 не являється підозрюваною у даному кримінальному провадженні, на даний час у кримінальному провадженні було проведено огляд автомобіля марки, отримано висновок інженерно транспортної експертизи, а тому потреба в подальшому арешті автомобіля відпала.

До клопотання адвокатом доданий висновок експерта від 14.11.2022 № СЕ-19/107-22/9167-ІТ за результатами проведеної інженерно транспортної експертизи, проведеної в кримінальному провадженні №0000296, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 18.10.2022 року за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.286 КК України.

Варто зазначити, що в кримінальному провадженні існує два види інтересів: суспільні інтереси, на захист яких спрямована система кримінальної юстиції; особисті інтереси підозрюваного, обвинуваченого, інших учасників кримінального провадження, які мають бути гарантовано захищені від неправомірних посягань.

Забезпечення балансу цих інтересів, по суті, є одним з найважливіших завдань кримінального провадження. Так, у ст. 2 КПК зазначено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження.

Досягнути такого балансу можна лише за умови існування і дотримання певних правил, визначених у законі, які в своїй сукупності створюють систему гарантій від порушення прав особи, що опинилась у сфері дії кримінального провадження.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ісмаїлов проти Росії» від 06.11.2008 року, де вказувалися порушення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, в якому зазначено, що кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права».

Між тим, статтею 28 КПК України передбачено, що під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Критерії для визначення розумності строків кримінального провадження визначені ч. 3 ст. 28 КПК України, однак він має бути об`єктивно необхідним для прийняття процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, продовження заходів забезпечення кримінального провадження, як упродовж досудового розслідування так і судового розгляду, ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи та її судового розгляду зменшуються ризики, які стали підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження, відповідно зі спливом певного часу орган досудового розслідування має навести додаткові доводи в обґрунтування наявних ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстави для подальшого втручання у права особи в тому числі щодо позбавлення або обмеження права власності.

Окрім того, Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі "Іатрідіс проти Греції" [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі "Антріш проти Франції", від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та "Кушоглу проти Болгарії", заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції", пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі "ОСОБА_5 та інші проти Сполученого Королівства", n. 50, Series A N 98).

Відповідно до ч. 3 ст. 22 КПК України слідчий суддя під час кримінального провадження не може одночасно виконувати функції державного обвинувачення, захисту і судового розгляду. Так, функції з доведення обґрунтованості поданого клопотання, наявності підстав для його задоволення процесуальним законом покладено виключно на ініціатора такого клопотання, в даному випадку - власника майна, разом з тим сторона обвинувачення у випадку не згоди з даним клопотанням зобов`язана належним чином її теж обґрунтувати. Відтак слідчий суддя розглядає клопотання на підставі тих доказів, які слідчому судді і представлені. При цьому, жоден учасник не був позбавлений можливості надати їх безпосередньо в судовому засіданні.

Викладені обставини свідчать, про те, що слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень цим Кодексом. Слідчий суддя приходить до висновку про відсутність в кримінальному провадженні даних, які б виправдовували подальше втручання держави у право на мирне володіння заявником належним йому майном, у зв`язку з чим вважає доцільним частково скасувати арешт майна, не вбачаючи підстав для подальшого застосування вказаного заходу забезпечення кримінального провадження.

Разом з тим, враховуючи, що даний автомобіль визнаний речовим доказом в рамках вказаного кримінального провадження, яке наданий час не розглянуто, обвинувальний акт до суду не передано /відповідні дані у матеріалах клопотання відсутні/, додаткової, повторної, комплексної, комісійної експертизи не призначено, прокурором не наведено підстав для необхідності подальшого застосування арешту майна в частині користування, слідчий суддя вважає за доцільне частково скасувати арешт на вищевказаний автомобіль та передати його власнику/володільцю на відповідальне зберігання до розгляду даного кримінального провадження.

Таким чином, клопотання представника власника майна про скасування арешту на майно підлягає до задоволення.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст174, 309 КПК України, слідчий суддя,

постановив:

Клопотання адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах власника майна ОСОБА_4 , про скасування арешту майна у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудового розслідування за №000000296 від 18.10.2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.286 КК України, про скасування арешту майна задовольнити.

Скасувати арешт на транспортний засіб марки «Volkswagen passat В8» реєстраційний номер НОМЕР_1 , володільцем якого являється ОСОБА_6 , власником якого згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу являється ОСОБА_4 , накладений ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду від 18.10.2022 року, в частині заборони користування та повернути автомобіль власнику ОСОБА_4 .

Покласти обов`язок на ОСОБА_4 забезпечити зберігання вказаного транспортного засобу марки «Volkswagen passat В8», реєстраційний номер НОМЕР_1 , у переданому вигляді (без проведення відновлювальних робіт) до скасування арешту майна у повному обсязі у встановленому КПК України порядку до розгляду кримінального провадження №000000296 від 18.10.2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.286 КК України.

Попередити ОСОБА_4 про кримінальну відповідальність за ст. 388 КК України про необхідність збереження майна.

Зобов`язати ОСОБА_4 на першу вимогу надавати безперешкодний доступ до транспортного засобу марки «Volkswagen passat В8», реєстраційний номер НОМЕР_1 , у разі необхідності проведення з використанням вказаного транспортного засобу будь яких процесуальних, слідчих дій в даному кримінальному провадженні.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_9