ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

іменем України

Справа № 210/585/20

Провадження № 1-кп/210/79/23

"16" березня 2023 р.

Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

Головуючого судді ОСОБА_1

секретаря судового засідання ОСОБА_2

за участю:

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

свідка ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі питання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 у об`єднаному кримінальному провадженні відносно ОСОБА_4 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 190, ч. 2 ст. 307 КК України, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000121 від 18.01.2020 року та №0000560 від 30.09.2021 року, -

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області перебуває об`єднаний обвинувальний акт у кримінальному провадженні по обвинуваченню ОСОБА_4 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 190, ч. 2 ст. 307 КК України.

У судовому засіданні, призначеному на 16.03.2023 року, під час вирішення питання про продовження строків запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, прокурор наполягав на продовженні такого строку так як, строк перебування обвинуваченого під вартою закінчується, однак винести рішення у вказаному кримінальному провадженні до того часу не є можливим через ряд об`єктивних обставин, крім того, станом на сьогоднішній день мають місце ризики, передбачені ст. 177 КПК України, що мали місце також під час обрання даного запобіжного заходу.

Обвинувачений та захисник в судовому засіданні, кожен окремо, заперечували проти продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Приймаючи до уваги думку сторін процесу з приводу продовження строку тримання обвинуваченого під вартою, суд дійшов до наступного висновку.

Положеннями ч. 2 ст. 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та порядку, встановлених законом.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе за побігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Так, згідно зі ст.ст. 7-9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшують ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Іліков проти Болгарії» від 26.07.2001 року Європейським судом з прав людини зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінці ризиків переховування.

За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Згідно зі змістом ст.ст. 131-132 КПК України, запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду. Згідно ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання покладених на обвинуваченого процесуальних обов`язків.

Відповідно до ст.2 КПК України одним із завдань кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень.

Отже, суспільний інтерес у сфері кримінального судочинства полягає в обов`язку суду забезпечити належний захист прав не лише обвинувачених, а також потерпілих, свідків, усталених суспільних відносин через заохочення правомірної поведінки їх учасників та вжиття передбачених законом запобіжних заходів для унеможливлення або ж мінімізації вчинення протиправних діянь.

Так, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні, зокрема, тяжкого кримінального правопорушення, санкція якого передбачає виключно позбавлення волі на строк від шести до десяти років із конфіскацією майна, що збільшує ризик втечі обвинуваченого у випадку призначення судом вказаної міри покарання. Окрім того, суд враховує відсутність у обвинуваченого постійного місця проживання, офіційного працевлаштування, джерела прибутку та міцних соціальних зв`язків. Останній обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, зокрема, у сфері незаконного обігу наркотичних засобів за ознаками: «незаконного придбання, зберігання наркотичних засобів, психотропних речовин, з метою збуту, якщо предметом таких дій були особливо небезпечні наркотичні засоби» передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, яке згідно ч. 4 ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів.

Вирішуючи питання щодо можливості зміни запобіжного заходу на інший, не пов`язаний з позбавленням волі, суд зважає на ті обставини, що ОСОБА_4 неодноразово раніше судимий, відповідних висновків для себе не зробив, та обвинувачується у вчиненні нових умисних кримінальних правопорушень. Наведені обставини дають підстави вважати про існування таких ризиків як: незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні; продовжити вчиняти кримінальні правопорушення.

Крім того, обвинувачений раніше переховувався від суду у даному кримінальному провадженні, у зв`язку з чим був оголошений у розшук.

Зазначені ризики є суттєвими, їм неможливо запобігти в умовах застосування до ОСОБА_4 будь-якого іншого запобіжного заходу, крім тримання під вартою, оскільки інші запобіжні заходи, не пов`язані з виключними запобіжниками у комунікації та переміщеннях обвинуваченого, не можуть їм запобігти.

Письмові матеріали справи на даний момент не містять інших переконливих даних про застереження, які б унеможливлювали перебування обвинуваченого під вартою, та стороною захисту в судовому засіданні не наведені.

Таким чином, суд також доходить до висновку, що застосування до обвинуваченого запобіжного заходу не пов`язаного з позбавленням волі не буде достатньою мірою забезпечення своєчасного та всебічного розгляду кримінального провадження, оскільки не будуть слугувати забезпеченню виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також не зможе запобігти можливим спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду та перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином.

При цьому, вирішуючи питання щодо зміни запобіжного заходу на більш м`який, не пов`язаний з позбавленням волі, суд приймає до уваги ризики, що були підставою для застосування відносно обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України, продовження існування яких в даному випадку було беззаперечно встановлено.

Також суд враховує ту обставину, що в даному судовому засіданні, до моменту закінчення строку дії ухвали суду про продовження строку дії запобіжного заходу, винести вирок у кримінальному провадженні не є можливим, оскільки судове слідство у справі не завершено.

Так, обраний запобіжний захід відповідає особі обвинуваченого, характеру та тяжкості діяння, яке йому інкримінується, позбавляє можливості перешкодити інтересам правосуддя, зокрема, і ухиленню від суду, впливу на учасників судового процесу, тощо.

Відтак, суд, керуючись ст.ст. 179, 194 КПК України, вважає за необхідне залишити без змін запобіжний захід у виді тримання під вартою, продовживши його строк.

Крім того, судом у відповідності до ч. 5 ст. 182 КПК України визначено розмір застави обвинуваченому, що становить 30 (тридцять) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 74430 грн.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України та ч.5, 6 ст. 194 КПК України у разі внесення застави покласти на обвинуваченого строком на два місяці з моменту внесення застави наступні обов`язки: прибувати до суду за викликами; утримуватися від спілкування зі свідками у даному кримінальному провадженні; не відлучатися із міста Кривого Рогу Дніпропетровської області без дозволу прокурора, суду; повідомляти слідчого, прокурора, слідчого суддю, суд про зміну свого місця фактичного проживання.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 197, 331, 370, 372 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Продовжити дію раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 60 /шістдесят/ днів, а саме до 15.05.2023 року включно.

На підставі п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України визначити розмір застави у межах 30 (тридцяти) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 74430 (сімдесят чотири тисячі чотириста тридцять) гривень у національній грошовій одиниці, яка може бути внесена як самим обвинуваченим, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок ТУ ДСА в Дніпропетровській області.

Обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу в розмірі визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, протягом дії ухвали.

У разі внесення застави, покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 наступні обов`язки:

- прибувати до прокурора, суду із визначеною періодичністю;

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він перебуває без дозволу суду;

- повідомляти прокурора, суд про зміну місця перебування.

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що в разі внесення застави у визначеному в ухвалі розмірі, оригінал документу із відміткою банку, який підтверджує внесення на депозитний рахунок ТУ ДСА в Дніпропетровській області коштів має бути наданий уповноваженій службовій особі місця ув`язнення. Після отримання та перевірки документів, що підтверджують внесення застави, уповноважена особа місця ув`язнення має негайно здійснити розпорядження про звільнення з під варти та повідомити письмово суд.

У разі внесення застави та з моменту звільнення з під варти, у зв`язку із внесенням застави обвинувачений вважається таким, до якого застосований запобіжний захід у вигляді застави.

Копію ухвали негайно надіслати обвинуваченому та вручити прокурору.

Копію ухвали направити до Криворізької установи виконання покарань управління державної пенітенціарної служби України в Дніпропетровській області № 3.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду у порядку і строки передбачені ст. 395 КПК України, а саме протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Суддя: ОСОБА_1