Подільський районний суд міста Києва
Справа № 758/1223/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2023 року м. Київ

Подільський районний суд міста Києва

у складі слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

слідчого ОСОБА_3 ,

представника власника майна ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання слідчого СВ Подільського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_3 , погоджене прокурором Подільської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_5 , про арешт майна у кримінальному провадженні №0000125, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 25.01.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 367 КК України,-

В С Т А Н О В И В :

Слідчий СВ Подільського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_3 звернулася до слідчого судді з клопотанням, погодженим прокурором Подільської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_5 , в якому просить накласти арешт на майно, яке було виявлене та вилучене під час огляду 24.01.2023 в рамках кримінального провадження №0000125, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 25.01.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 367 КК України, а саме на евакуатор марки «MAN» білого кольору, 2001 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , моделі «8.185LC», вантажно-спеціалізований, типу платформа (з краном-маніпулятором), номер кузова НОМЕР_2 , що належить на праві власності ТОВ «УКРТРАНСКОНТРАКТ», свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 та ключі до нього.

В обґрунтування клопотання слідчий зазначила, що досудовим розслідуванням встановлено, що 24.01.2023 внаслідок службової недбалості, що виразилась у неналежному виконанні службовими особами ТОВ «УКРТРАНСКОНТРАКТ» своїх службових обов`язків через несумлінне ставлення до них, в період часу з 14 год. 20 хв. по 17 год. 30 хв. водій евакуатора «MAN», д.н.з. НОМЕР_1 , що належить ТОВ «УКРТРАНСКОНТРАКТ», перебуваючи за адресою м. Київ, вул. Набережно-Лугова, 4, пошкодив транспортний засіб, а саме автомобіль марки «RANGE ROVER», д.н.з. НОМЕР_4 , чим спричинив ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , значну матеріальну шкоду.

Відомості щодо вчинення кримінального правопорушення внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ч. 1 ст. 367 КК України на підставі заяви ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , від 24.01.2023 та матеріалів правоохоронних органів.

При дачі пояснень ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , повідомив, що 24.01.2023 приблизно о 13 год. 27 хв., перебуваючи за адресою м. Київ, вул. Кирилівська, 1/3, перебуваючи за кермом евакуатора «MAN», д.н.з. НОМЕР_1 , він здійснював евакуювання транспортного засобу марки «Range Rover», д.н.з. НОМЕР_4 , який був припаркований не за правилами та під час евакуювання пошкодив вказаний автомобіль.

24.01.2023 у період часу з 17 год. 45 хв. по 18 год. 01 хв. слідчим було проведено огляд місця події за адресою м. Київ, вул. Набережно -Лугова, 4, в ході якого вказаний евакуатор, ключі до нього та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу були вилучені та поміщені на майданчик тимчасового зберігання транспортних засобі МВС України.

Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 власником евакуатора марки «MAN» білого кольору, 2001 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , моделі «8.185LC», вантажно-спеціалізований, типу платформа (з краном-маніпулятором), номер кузова НОМЕР_2 , є ТОВ «УКРТРАНСКОНТРАКТ», що знаходиться за адресою Київська обл., Києво - Святошинський р-н., с. Софіївська- Борщагівка, вул. Кошова, 122 А.

Таким чином, слідчий вказує на те, що вказані об`єкти мають важливе значення для встановлення фактів і обставин у даному кримінальному провадженні, у зв`язку з цим відповідно до ст. 98 КПК України є речовими доказами та відповідають критеріям майна, на яке може бути накладено арешт, визначеним ст. 170 КПК України, а тому з метою забезпечення збереження вказаного майна як речових доказів слідчий просить накласти на нього арешт із встановленням заборони його використання та відчуження.

У судовому засіданні слідчий клопотання підтримала, просила задовольнити його із наведених у ньому підстав.

Представник ТОВ «УКРТРАНСКОНТРАКТ» у судовому засіданні просила відмовити у задоволенні клопотання, вказуючи на його необґрунтованість та безпідставність. Крім того, просила врахувати, що ТОВ «УКРТРАНСКОНТРАКТ» відшкодовано ОСОБА_6 , яка є власником пошкодженого автомобіля «Range Rover», д.н.з. НОМЕР_4 , розмір завданої шкоди у повному обсязі та жодних претензій до товариства вона не має, на підтвердження додано відповідну письмову заяву представника власника пошкодженого автомобіля ОСОБА_7 .

Заслухавши слідчого та представника власника майна, щодо якого подане клопотання, дослідивши клопотання та додані до нього документи, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Згідно з ч. 1 ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Пунктом 7 ч. 1 ст. 131 КПК України передбачено, що заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

За змістом статті 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Частиною десятою статті 170 КПК України передбачено, що арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Відповідно до ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, дізнавач, прокурор не доведе, що: існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням.

У відповідності до ч.4 ст. 132 КПК України для оцінки потреб досудового розслідування слідчий суддя або суд зобов`язаний врахувати можливість без застосованого заходу забезпечення кримінального провадження отримати речі і документи, які можуть бути використані під час судового розгляду для встановлення обставин у кримінальному провадженні.

Згідно з ч. 5 ст. 132 КПК України під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються.

За змістом статті 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Частиною 1 ст. 92 КПК України визначено, що обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого.

Згідно з ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Відповідно до статті 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Крім цього, згідно з вимогами ч. 2 ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинні бути зазначена, зокрема, достатня, належна, допустима, достовірна сукупність доказів, що майно, щодо якого здійснюється клопотання, є предметом, засобом чи знаряддям його вчинення, доказом злочину, набуте злочинним шляхом, доходом від вчиненого кримінального правопорушення, отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину.

Як встановлено слідчим суддею, у провадженні СВ Подільського УП ГУНП у м. Києві перебуває кримінальне провадження №0000125, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 25.01.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 367 КК України.

Процесуальне керівництво досудовим розслідуванням у кримінальному провадженні здійснює Подільська окружна прокуратура міста Києва.

24.01.2023 у період часу з 17 год. 45 хв. по 18 год. 01 хв. слідчим СВ Подільського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_9 було проведено огляд місця події за адресою м. Київ, вул. Набережно -Лугова, 4, в ході якого було вилучено та вилучено евакуатор марки «MAN» білого кольору, 2001 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , моделі «8.185LC», вантажно-спеціалізований, типу платформа (з краном-маніпулятором), номер кузова НОМЕР_2 , що належить на праві власності ТОВ «УКРТРАНСКОНТРАКТ», свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 та ключі до нього.

Постановою слідчого СВ Подільського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_3 від 25.01.2023 вилучене за результатами огляду майно визнано речовими доказами у кримінальному провадженні №0000125 від 25.01.2023.

В обґрунтування поданого клопотання слідчий посилається на те, що метою накладення арешту є забезпечення збереження вказаного майна як речових доказів, оскільки таке майно відповідає ознакам ст. 98 КПК України.

Водночас, слідчий суддя вважає, що слідчим не доведено, що вищевказане майно є знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегло на собі його сліди або містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, набуте кримінально протиправним шляхом або отримане юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Посилання прокурора на ту обставину, що вказане майно відповідає критеріям, передбаченим ст. 98 КПК України, є лише звичайним посиланням на відповідну норму кримінального процесуального закону.

При цьому, слідчий суддя звертає увагу, що жодній службовій особі ТОВ «УКРТРАНСКОНТРАКТ», яке є власником вказаного транспортного засобу, повідомлення про підозру не вручалося та не надано доказів причетності останніх до вчинення кримінального правопорушення, яке розслідується в межах вказаного кримінального провадження.

Крім того, слідчим не доведено, що на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення його збереження.

Згідно із ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися, розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним

Статтями 7, 16 КПК України визначено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до положень ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав і основоположних свобод, який ратифікований Верховною Радою України 17.07.1997, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

У відповідності до усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (рішення у справі «Іатрідіс проти Греції»). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (рішення у справі «Антріш проти Франції» та «Кушоглу проти Болгарії»). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (рішення від 23.09.1982 у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції»). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (рішення у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства»).

Слідчий суддя також виходить із того, що у кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. Накладаючи арешт на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість у тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

З огляду на наведене, враховуючи, що слідчим не надано достатньої кількості доказів необхідності накладення арешту, слідчий суддя не вбачає достатніми та обґрунтованими підстави для задоволення даного клопотання, оскільки документи додані до клопотання не свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна, до того ж, будь-яких негативних наслідків, які можуть негативно позначитися на інтересах слідства, власників майна та інших осіб від невжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження, слідчим суддею не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 170, 173, 175, 370 КПК України, слідчий суддя, -

П О С Т А Н О В И В :

У задоволенні клопотання слідчого СВ Подільського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_3 , погодженого прокурором Подільської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_5 , про арешт майна у кримінальному провадженні №0000125, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 25.01.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 367 КК України, відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Cлідчий суддя Подільського районного суду м. Києва ОСОБА_1