Справа № 344/5408/23
Провадження № 1-кс/344/2240/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 березня 2023 року м. Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання слідчого в ОВС слідчого відділу Управління Служби безпеки України в Івано-Франківській області капітана юстиції ОСОБА_6 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000042 від 31.01.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 110-2 КК України, відносно:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки РФ, громадянки України та РФ, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , -

ВСТАНОВИЛА:

29.03.2023 слідчий ОСОБА_6 , за погодженням прокурора ОСОБА_8 , звернувся з клопотанням про обрання підозрюваній ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженці РФ, зареєстрованій за адресою: АДРЕСА_1 , громадянці України таРФ, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави.

Клопотання мотивує тим, що у травні 2014 року у ОСОБА_9 виник злочинний умисел, спрямований на фінансування дій воєнізованих формувань окупаційної влади на території АР Крим, які протиправно порушили територіальну цілісність України в межах установлених кордонів, захопили державну владу на території АР Крим.

ОСОБА_9 , володіючи об`єктами нерухомості на території тимчасово окупованої АР Крим, як особисто, так і через підконтрольні їй юридичні особи, умисно, з корисливою метою збереження права власності на вказане майно, вирішила забезпечити його охорону шляхом надання фінансових ресурсів збройним та воєнізованим формуванням окупаційної влади російської федерації.

Так, з метою реалізації злочинного умислу, ОСОБА_9 , усвідомлюючи, що незаконно створені на території АР Крим воєнізовані і збройні формування РФ, забезпечують окупаційний режим на вказаній території, умисно, з корисливою метою, бажаючи сприяти такій діяльності шляхом надання фінансових ресурсів, створила протиправний механізм їх фінансування шляхом передачі грошових коштів під виглядом господарських операцій з оплати послуг охорони майна на території АР Крим, належного їй прямо та опосередковано через підконтрольні юридичні особи.

У травні 2014 року ОСОБА_9 продовжила дію договору на охорону об`єкту нерухомості, розташованого в м. Ялта, с. Оползневе, вул. Південна, буд. 50, від 01.05.2007 № ЯЛ03-1357А, укладеного з УДСО при ГУ МВС України в АР Крим, з незаконно створеним окупаційною владою «УГСО при МВД Республики Крым», оформивши додаткову угоду на його оплатну охорону. На виконання умов цієї угоди ОСОБА_9 , усвідомлюючи, що вона здійснює фінансування збройного формування держави-окупанта, у травні 2014 року перерахувала грошові кошти в російській валюті за забезпечення охорони об`єкту нерухомості.

Продовжуючи співпрацювати з збройними та воєнізованим формуванням окупаційної влади, ОСОБА_9 18.06.2014 року, діючи з корисливою метою, уклала договір № на охорону об`єктів нерухомості, розташованих на території АР Крим, м. Ялта, с. Оползневе, вул. Південна, буд. 50, з «Федеральным государственным унитарным предприятием «Охрана» МВД РФ» та стала систематично фінансувати дії, вчинені з метою насильницької зміни конституційного ладу, захоплення державної влади, зміни меж території та державного кордону України.

На виконання умов договору № від 18.06.2014 ОСОБА_9 , усвідомлюючи, що вона здійснює фінансування збройного підрозділу окупаційної влади РФ, який вчиняє дії, спрямовані на зміну меж території і державного кордону України в порушення порядку, встановленого Конституцією України, в жовтні 2014 року перерахувала на адресу «ФГУП «Охрана» МВД России по Республике Крым» грошові кошти в сумі 150 288 російських рублів, що по середньому річному курсу НБУ за 2014 рік становить 46 739,56 грн., під виглядом господарських операцій з оплати послуг охорони об`єктів нерухомості за адресою: АДРЕСА_2 .

У подальшому, в березні 2015 року ОСОБА_9 на виконання свого злочинного умислу продовжила фінансування вчинення незаконними збройними формуваннями дій, спрямованих на насильницьке захоплення державної влади, зміну меж території і державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, повторно перерахувавши на адресу «ФГУП «Охрана» МВД России по Республике Крым» грошові кошти в сумі 264 940,80 російських рублів, що по середньому річному курсу НБУ за 2015 рік становить 95 378,68 грн., під виглядом господарських операцій з оплати послуг охорони об`єктів нерухомості за адресою: АДРЕСА_2 .

З метою фінансування незаконних збройних формувань російської федерації ОСОБА_9 вступила в попередню змову з ОСОБА_7 , яка проживала на території тимчасово окупованої АР Крим.

Громадянка України ОСОБА_7 , перебуваючи на території АР Крим, володіючи інформацією про окупацію території АР Крим збройними силами РФ, усвідомлювала, що ними вчиняються активні дії, спрямовані на насильницьку зміну конституційного ладу України та захоплення державної влади, зміну меж території і державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України.

На виконання злочинної вказівки ОСОБА_9 . ОСОБА_7 17.03.2015 о 13 год 27 хв через «Российский национальный комерческий банк» здійснила платіж «ФГУП «Охрана» МВД России по Республике Крым» грошові кошти в сумі 264 940,80 російських рублів.

Продовжуючи злочинну діяльність, ОСОБА_9 як бенефіціарний власник, володіючи корпоративними правами ТОВ «Інвестиційна компанія «Укркапітал», ТОВ «Інвестиційна компанія «Терра-Інвест», ТОВ «Інвестиційна компанія «Спорт-Тур», у власності яких знаходяться об`єкти нерухомості на тимчасово окупованій території АР Крим, вирішила створити для управління вказаним майном підприємство ООО «Таврия-Инвест» за російським законодавством та продовжити фінансування незаконних збройних формувань російської окупаційної влади.

31 березня 2015 року за вказівкою ОСОБА_9 службові особи ТОВ «Інвестиційна компанія «Укркапітал», ТОВ «Інвестиційна компанія «Терра-Інвест», ТОВ «Інвестиційна компанія «Спорт-Тур» зареєстрували ООО «Таврия-Инвест», передавши йому в управління нерухоме майно, розташоване на території АР Крим.

Рішенням засновників ООО «Таврия-Инвест» від 13.01.2016 директором указаного підприємства з 14.01.2016 призначено громадянку України ОСОБА_7 , яка проживала на окупованій території АР Крим, з якою ОСОБА_9 вступила в злочинну змову на фінансування дій, з метою насильницької зміни конституційного ладу, захоплення державної влади, зміни меж території та державного кордону України.

З метою фінансування збройних формувань російської федерації на території тимчасово окупованої АР Крим, 13.01.2016 на виконання злочинного умислу ОСОБА_9 ООО «Таврия-Инвест» уклало договір № РК-ЯР06-2165 послуг з охорони об`єкта «Симеиз» з «Ялтинским межрайонным отделом вневедомственной охраны филиалом федерального государственного учреждения «Управление вневедомственной охраны Министерства внутренних дел по Республике Крым».

Реалізуючи спільний злочинний умисел, з метою створення можливості подальшого фінансування збройних формувань РФ на території тимчасово окупованого АР Крим під виглядом господарських операцій з оплати ООО «Таврия-Инвест» послуг охорони, ОСОБА_9 , для передачі на ці потреби власних фінансових ресурсів під виглядом надання їх в кредит оформила з ООО «Таврия-Инвест» договір № 1 «Про відкриття кредитної лінії» від 10.05.2016 та додаткову угоду № 1 від 01.06.2016 до вказаного договору.

У подальшому в період з 01.05.2016 по 01.07.2018 ОСОБА_9 , використовуючи договір «Про відкриття кредитної лінії», надала ООО «Таврия-Инвест» власні грошові кошти на суму 40 250 000, 00 російських рублів, які призначалися для фінансування дій незаконних збройних формувань під час окупації АР Крим.

При цьому, подальше погашення заборгованості ООО «Таврия-Инвест» за вказаною кредитною лінією здійснено шляхом оформлення списання боргу ОСОБА_9 , який нібито був нарахований за оренду нею належного їй майна за договором від 01.06.2016.

Керівник ООО «Таврия-Инвест» ОСОБА_7 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_9 , за сприяння ОСОБА_10 , в жовтні-листопаді 2016 року, з метою вчинення незаконними збройними формуваннями дій, спрямованих на зміну меж території і державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, захоплення державної влади, перерахувала незаконному збройному формуванню «Ялтинскому межрайонному отделу вневедомственной охраны филиалу федерального государственного учреждения «Управление вневедомственной охраны Министерства внутренних дел по Республике Крым» грошові кошти в сумі 18 928,58 російських рублів, що по середньому річному курсу НБУ за 2016 рік становить 7 192,86 грн., під виглядом господарських операцій з оплати послуг охорони об`єкта «Симеиз», за період з січня по жовтень 2016 року.

Діючи зі спільним злочинним умислом, спрямованим на фінансування діяльності збройних та воєнізованих формувань РФ, на виконання злочинного задуму ОСОБА_9 , керівник ООО «Таврия-Инвест» ОСОБА_7 01.03.2016 оформила договір № з «Федеральным государственным унитарным предприятием «Охрана» МВД РФ» з охорони об`єктів нерухомості за адресою: АР Крим, м. Ялта, смт. Сімеїз, вул. Баранова, 1.

Використовуючи вказаний протиправний механізм, ОСОБА_7 діючи за попередньою змовою з ОСОБА_9 , за сприяння ОСОБА_10 , у червні 2016 року повторно перерахували від ООО «Таврия-Инвест» на адресу «ФГУП «Охрана» МВД России по Республике Крым» грошові кошти в сумі 750 762,92 російських рублів, що по середньому річному курсу НБУ за 2016 рік становить 285 289,90 грн., під виглядом господарських операцій з оплати послуг охорони об`єктів нерухомості за адресою: АР Крим, м. Ялта, смт. Сімеїз, вул. Баранова, 1.

Окрім того, ОСОБА_9 , з метою продовження реалізації протиправної схеми фінансування дій на шкоду суверенітету та територіальній цілісності України, разом з керівником ТОВ «Інвестиційна компанія «Спорт-Тур» та ТОВ «Інвестиційна компанія «Укркапітал» ОСОБА_10 та керівником ООО «Таврия-Инвест» ОСОБА_7 , залучивши до вказаної протиправної схеми підконтрольного їй керівника ТОВ «Інвестиційна компанія «Терра-Інвест» ОСОБА_11 , забезпечила під виглядом проведення позачергових загальних зборів учасників ООО «Таврия-Инвест» оформлення згоди від 28.12.2020 на продовження з «Филиалом федерального государственного унитарного предприятие «Охрана» Росгвардии» договору про охорону об`єкта нерухомості за адресою: АР Крим, м. Ялта, смт. Сімеїз, вул. Баранова, 1, чим створила умови для фінансового забезпечення вказаної протиправної діяльності.

У свою чергу керівник ТОВ «Інвестиційна компанія «Терра-Інвест» ОСОБА_11 , керівник ООО «Таврия-Инвест» ОСОБА_7 «Таврия-Инвест» та керівник ТОВ «Інвестиційна компанія «Спорт-Тур» ОСОБА_10 , оформивши 28.12.2020 «Протокол внеочередного Общего собрания участников общества с ограниченной ответственностью «Таврия-Инвест», забезпечили реалізацію спільного з ОСОБА_9 злочинного умислу на фінансування дій, вчинених з метою зміни меж території та державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, та захоплення державної влади.

Вчиняючи дії, які охоплювались злочинним умислом ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , керівник ООО «Таврия-Инвест» ОСОБА_7 , діючи за попередньою змовою групою осіб, у грудні 2020 року, з метою передачі фінансових ресурсів незаконному збройному формуванню під виглядом господарських операцій з оплати послуг охорони нерухомості, уклала договір № охорони об`єкта нерухомості за адресою: АР Крим, м. Ялта, смт. Сімеїз, вул. Баранова, 1 з «Федеральным государственным унитарным предприятием «Охрана» Росгвардии по Республике Крым».

У період з грудня 2020 року по січень 2022 року, на виконання умов договору № ОСОБА_7 за попередньою змовою з ОСОБА_9 та ОСОБА_10 продовжили фінансування вчинення незаконними збройними формуваннями дій, спрямованих на насильницьку зміни та повалення конституційного ладу, захоплення державної влади, зміну меж території та державного кордону України, повторно, умисно перерахувавши від ООО «Таврия-Инвест» на адресу «ФГУП «Охрана» Росгвардии по Республике Крым» грошові кошти на суму 11 594 511 російських рублів, що по середньому річному курсу НБУ за 2021 рік становить 4 289 696,07 грн., зокрема в грудні 2020 року на суму 773 919,20 російських рублів, в січні 2021 року на суму 755 878,24 російських рублів, в лютому 2021 року січні 2022 року щомісячно по 838 726,20 російських рублів під виглядом господарських операцій з оплати послуг охорони об`єктів нерухомості за адресою: АР Крим, м. Ялта, смт. Сімеїз, вул. Баранова, 1.

24 лютого 2022 року збройні формування російської федерації шляхом збройної агресії незаконно вторглись на територію України, перетнувши лінію державного кордону України, розташовану у Донецькій, Луганській, Харківській, Херсонській, Миколаївській, Сумській, Чернігівській, інших областях та шляхом застосування зброї здійснили напад на державні органи, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, військові частини, інші об`єкти, які мають важливе народногосподарське чи оборонне значення, житлові масиви та інші цивільні об`єкти, а також здійснили окупацію частини території України, чим вчинили дії на порушення порядку, встановленого Конституцією України, що продовжується до теперішнього часу та призводить до тяжких наслідків.

Указані дії супроводжуються бойовим застосуванням авіації, артилерійськими та ракетними ударами, а також застосуванням броньованої техніки та іншого озброєння. При цьому вогневі удари здійснюються по об`єктам, які захищені нормами міжнародного гуманітарного права. Зазначені дії призвели до тяжких наслідків у вигляді загибелі людей, у тому числі дітей, отримання ними тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості та заподіяння матеріальних збитків у вигляді знищення будівель, майна та інфраструктури.

Громадянка України ОСОБА_7 як керівник ООО «Таврия-Инвест» після початку повномасштабного вторгнення збройних сил та воєнізованих формувань РФ на територію України за попередньою змовою з ОСОБА_9 з метою фінансування дій, вчинених з метою насильницької зміни та повалення конституційного ладу, захоплення державної влади, зміни меж території та державного кордону України, умисно, на підставі договору № РК-ЯР06-2165 в червні 2022 року перерахували Ялтинскому межрайонному отделу вневедомственной охраны филиалу федерального государственного учреждения «Управление вневедомственной охраны Министерства внутренних дел по Республике Крым» грошові кошти в сумі 711 239 російських рублів, що по курсу НБУ за червень 2022 року становить 362 731,89 грн., під виглядом господарських операцій з оплати послуг охорони об`єкта «Симеиз».

Таким чином, ОСОБА_7 , діючи за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , упродовж 2014-2022 років умисно, з корисливих мотивів, повторно вчинила фінансування дій з метою насильницької зміни та повалення конституційного ладу, захоплення державної влади, зміни меж території і державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, шляхом передачі фінансових активів підрозділам окупаційної влади на території АР Крим, зокрема її збройним формуванням, які приймають участь у здійсненні збройної агресії РФ проти України, на загальну 5 040 288 (п`ять мільйонів сорок тисяч двісті вісімдесят вісім) гривень 72 коп.

ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у фінансуванні дій, вчинених з метою насильницької зміни та повалення конституційного ладу, захоплення державної влади, зміни меж території та державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, вчинених повторно, з корисливих мотивів, за попередньою змовою групою осіб, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 110-2 КК України.

Повідомлення про підозру ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 110-2 КК України, у відповідності до ст. ст. 135, 136, 278, глав 6, 11 КПК України, 07.02.2023 вручено у спосіб, передбачений для вручення повідомлень.

На даний час ОСОБА_7 перебуває на тимчасово окупованій території України, а саме на території АР Крим, де переховується від органів досудового розслідування та суду.

24 березня 2023 року слідчим відділом Управління СБ України в Івано-Франківській області оголошено розшук підозрюваної ОСОБА_7 .

Відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини, у справі «Феррарі Браво проти Італії», не можна ставити питання про те, що арешт є виправданим лише тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, оскільки це є завданням органів досудового розслідування (попереднього слідства).

Вручена ОСОБА_7 підозра повністю відповідає вимогам Європейського суду з прав людини щодо поняття «обґрунтованості», відображеним зокрема у п. 175 рішення від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.09.1990, п. 32, Series A, N 182).

Вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Джон Мюррей проти Сполученого Королівства» від 28.10.1994, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.09.1990).

Отримані на даному етапі досудового розслідування відомості задокументовані у відповідний процесуальний спосіб, передбачений КПК України і вказують на причетність підозрюваного до вчинення зазначеного злочину, при цьому, таке цілком узгоджується і з практикою Європейського суду з прав людини, який неодноразово зазначав, що наявність «обґрунтованої підозри» у вчинені правопорушення передбачає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що зазначена особа могла вчинити правопорушення (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Влох проти Польщі»).

На даному етапі кримінального провадження стороною обвинувачення та слідчим суддею не вирішуються питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення. Сторона обвинувачення на підставі оцінки сукупності отриманих доказів стверджує, що причетність особи до вчинення нею злочинів є вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів.

На сьогоднішній день виникла необхідність в обранні відносно підозрюваної ОСОБА_7 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, у зв`язку з тим, що досудове розслідування у даному кримінальному провадженні триває, а обрання підозрюваному запобіжного заходу більш м`якого може перешкодити об`єктивному розслідуванню кримінального провадження.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним злочину, передбаченого ч. 3 ст. 110-2 КК України, шляхом проведення слідчих та інших процесуальних дій, отримано докази того, що підозрювана може вчинити дії, які містять ризики, передбачені ст. 177 КПК.

Причетність ОСОБА_7 до вчинення вищевказаного злочину підтверджується протоколами допитів, протоколами обшуків, протоколами за результатами проведення негласних слідчих (розшукових) заходів, протоколами оглядів та іншими матеріалами кримінального провадження.

Відповідно до ч. 6 ст. 12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 110-2 КК України, є тяжким злочином, оскільки за його вчинення передбачено покарання у вигляді позбавленням волі на строк від шести до восьми років з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк до трьох років та з конфіскацією майна.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою згідно п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України застосовується до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України, під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

На даний час, підозрювана знаходиться на тимчасово окупованій території України, а саме на території АР Крим. Вказаний факт свідчить про існування ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки підозрювана ОСОБА_7 переховується від органів досудового розслідування та суду.

Зважаючи на те, що в 2014 році відбулася тимчасова окупація російською федерацією АР Крим, а в лютому 2022 року повномасштабне вторгнення на територію України військових формувань РФ, у останньої можуть зберігатися об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Зазначене свідчить про наявність ризику, передбаченого п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України, який виражається в тому, що підозрювана ОСОБА_7 , перебуваючи на волі має можливість самостійно та використовуючи інших осіб, зокрема співучасників злочину, знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.

Окрім того, зважаючи на той факт, що підозрювана ОСОБА_7 на даний час переховується від органів досудового розслідування та суду на тимчасово окупованій території України, а саме на території АР Крим, у її діях наявний ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України а саме можливість незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні.

Підозрювана, розуміючи невідворотність покарання, намагатиметься у будь-який спосіб уникнути відповідальності та може вчинити інші або продовжити вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 110-2 КК України. Зазначене свідчить про наявність ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

З урахуванням викладених обставин, жоден інший більш м`який запобіжний захід, крім виключного запобіжного заходу тримання під вартою, не зможе забезпечити запобігання існуючим ризикам та виконання завдань кримінального провадження.

Враховуючи складну суспільно-політичну ситуацію в Україні на даний час, за умов проведення відповідними силовими підрозділами України бойових дій, направлених на оборону та деокупацію території України, небезпека вчинення підозрюваною вищезазначених дій носить підвищений характер, а відтак такі обставини вимагають більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства, що також узгоджується і з практикою Європейського суду з прав людини.

Відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного, який виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, розмір застави не визначається.

Під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-1, 258-258-5, 260, 261, 437-442 Кримінального кодексу України.

З урахуванням того, що підозрювана знаходиться на тимчасово окупованій території України, може виїхати на територію інших держав, то у випадках встановлення її місцезнаходження до неї будуть застосовуватись правові процедури, передбачені міжнародно-правовими договорами України, які ратифіковані Верховною Радою України, в тому числі Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод та Європейською конвенцією про видачу правопорушників від 13.12.1957 року.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України», у випадку, якщо міжнародним договором України, який набрав чинності в установленому порядку, встановлено інші правила, ніж передбачені у відповідному акті законодавства України, то застосовуються правила міжнародного договору.

Вказані норми міжнародних договорів вказують на те, що у разі застосування правових норм, передбачених цими договорами у процесі екстрадиції особи необхідний відповідний документ про тримання особи під вартою, без будь-яких альтернатив.

Прокурор в судовому засіданні просив задоволити подане клопотання. Зазначив, що, необхідність взяття під варту підозрюваної є обґрунтованою та підтверджується матеріалами клопотання, менш суворі запобіжні заходи не достатні для запобігання вищевказаним ризикам.

Захисник підозрюваної, призначений відповідним органом, уповноваженим законом на надання безоплатної правової допомоги, в судовому засіданні зазначила, що оскільки нею не було узгоджено позицію, щодо обрання її підзахисній запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою поклається на розсуд суду з урахуванням доданих матеріалів до вказаного клопотання.

Заслухавши пояснення прокурора, слідчого та захисника, оглянувши та перевіривши надані матеріали клопотання та кримінального провадження, зважаючи на те, що слідством доведено наявність достатність підстав вважати, що підозрювана переховується від органів досудового розслідування та суду, перебуває на тимчасово окупованій території України, оголошена у розшук, слідчий суддя дійшов наступних висновків.

Згідно з ч.6 ст.193 КПК України слідчий суддя, суд розглядає клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та може обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого лише у разі доведення прокурором наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, а також наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, та/або оголошений у міжнародний розшук. У такому разі після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

Згідно зі ст.5. ч.1, п.f) Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод - нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом, законний арешт або затримання особи з метою запобігання її недозволеному в`їзду в країну чи особи, щодо якої провадиться процедура депортації або екстрадиції.

Статтею 1 Європейської конвенції про видачу правопорушників передбачено, що Договірні Сторони зобов`язуються видавати одна одній, з урахуванням положень та умов, викладених в цій Конвенції, всіх осіб, які переслідуються компетентними органами запитуючої Сторони за вчинення правопорушення або які розшукуються зазначеними органами з метою виконання вироку або постанови про утримання під вартою.

Згідно зі ст.25 вказаної вище Конвенції для цілей цієї Конвенції термін постанова про утримання під вартою означає будь-яке розпорядження, яке передбачає позбавлення волі і яке було проголошене кримінальним судом на додаток до вироку про ув`язнення або замість нього.

Тобто, вказані норми міжнародних договорів вказують на те, що у разі застосування правових норм, передбачених цими договорами у процесі екстрадиції особи необхідний відповідний документ про тримання особи під вартою, без будь яких альтернатив.

Частиною 1 ст.194 КПК України визначено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

З матеріалів клопотання вбачається, що слідчим відділом Управління Служби безпеки України в Івано-Франківській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000042 від 31.01.2023, за підозрою зокрема ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 110-2 КК України, а саме у фінансуванні дій, вчинених з метою насильницької зміни та повалення конституційного ладу, захоплення державної влади, зміни меж території та державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, вчинених повторно, з корисливих мотивів, за попередньою змовою групою осіб.

03.02.2023 складено письмове повідомлення про підозру ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 110-2 КК України, у відповідності до ст. ст. 135, 136, 278, глав 6, 11 КПК України, 07.02.2023 вручено у спосіб, передбачений для вручення повідомлень.

Зазначене свідчить, що ОСОБА_7 набула статусу підозрюваної у вказаному кримінальному провадженні.

Згідно положень ст. 177 КПК України визначено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

У відповідності до п.с ч.1 ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом, зокрема: c) законний арешт або затримання особи, здійснене з метою до провадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Однією з підстав правомірного обмеження права на свободу й особисту недоторканність у кримінальному провадженні є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення. У своїх рішеннях Європейський суд з прав людини неодноразово тлумачив термін «обґрунтована підозра» і робив висновки про наявність чи відсутність такої у конкретних справах. Так, у п. 175 рішення від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», ЄСПЛ вказує: Суд повторює, що термін "обґрунтована підозра" означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчините правопорушення (див. рішення у справі "Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства" (Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom) від 30 серпня 1990 року, п.32, Series A, № 182).

Європейський суд з прав людини також зазначав, що хоча факти на момент вирішення питання про утримання під вартою і не повинні бути переконливими настільки, щоб можна було визначити винуватість особи у вчиненні злочину, суд повинен оцінити докази, надані сторонами, на предмет їхньої допустимості, достовірності та належності і відкинути ті з них, що не відповідають цим критеріям. При цьому, суд має обґрунтовувати своє рішення на підставі дослідження у суді обґрунтованої підозри, а не на основі даних, поданих стороною обвинувачення.

Слідчим суддею встановлено, що обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого правопорушення слідство мотивує зібраними доказами, а саме протоколами огляду від 02.02.2023, протоколом огляду від 12.02.2023, іншими матеріалами кримінального провадження протоколами допитів, протоколами обшуків, протоколами за результатами проведення негласних слідчих (розшукових) заходів.

Слідчий суддя погоджується з тим, що перелічені вище докази вказують на те, що підозрювана може бути причетна до інкримінованого правопорушення, а отже підозра на даному етапі слідства є достатнього та належно обґрунтованою, і на цій стадії вона є достатньою для вирішення питання обрання запобіжного заходу.

Згідно з п.4 ч.2 ст.183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Положеннями ст. 183 КПК України визначено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Запобіжні заходи у кримінальному провадженні обмежують права особи на свободу та особисту недоторканість, гарантовані ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а тому можуть бути застосовані тільки за наявності законної мети та підстав, визначених КПК України, з врахуванням відповідної практики Європейського суду з прав людини.

При вирішенні питання обрання запобіжного заходу підозрюваній слідчий суддя погоджується із доводами прокурора про те, що існують ризики, передбачені ст.177 КПК України.

Відповідно до даних системи "Аркан" за період з 10.03.2018 по 10.03.2023 станом на 14год. ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 18.10.2020 виїхала через пункт пропуску «Каланчак» щодо перетинання державного кордону України, лінії розмежування з тимчасово окупованою територією України, у поріод з 10.03.2018 по 10.03.2023.

Як вбачається із постанови слідчого в ОВС слідчого відділу Управління Служби безпеки України в Івано-Франківській області капітана юстиції ОСОБА_6 від 24.03.2023 підозрювану ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , оголошено у розшук, здійснення якого доручено співробітникам 2 відділу ГВ ЗНД Управління СБ України в Івано-Франківській області.

З клопотання вбачається, що на даний час ОСОБА_7 перебуває на тимчасово окупованій території України, а саме на території АР Крим, де переховується від органів досудового розслідування та суду.

В пункті 36 Рішення від 20.05.2010р., яке ухвалено у справі «Москаленко проти України» (заява № 37466/04) Європейський суд з прав людини зазначив, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину. Враховуючи серйозність висунутих щодо заявника обвинувачень, державні органи могли виправдано вважати, що такий ризик існує.

Згідно з матеріалами клопотання, ОСОБА_7 , підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, яке передбачає покарання у вигляді позбавленням волі на строк від шести до восьми років з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк до трьох років та з конфіскацією майна. Підозрювана на даний час знаходиться на тимчасово окупованій території України, а саме на території АР Крим. Вказаний факт свідчить про існування ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки підозрювана ОСОБА_7 переховується від органів досудового розслідування та суду. Зважаючи на те, що в 2014 році відбулася тимчасова окупація російською федерацією АР Крим, а в лютому 2022 року повномасштабне вторгнення на територію України військових формувань російської федерації, у останньої можуть зберігатися об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження. Зазначене свідчить про наявність ризику, передбаченого п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України, який виражається в тому, що підозрювана ОСОБА_7 , перебуваючи на волі має можливість самостійно та використовуючи інших осіб, зокрема співучасників злочину, знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення. Окрім того, зважаючи на той факт, що підозрювана ОСОБА_7 на даний час переховується від органів досудового розслідування та суду на тимчасово окупованій території України, а саме на території АР Крим, у її діях наявний ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України а саме можливість незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні. Підозрювана, розуміючи невідворотність покарання, намагатиметься у будь-який спосіб уникнути відповідальності та може вчинити інші або продовжити вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 110-2 КК України. Зазначене свідчить про наявність ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваної у даному випадку не суперечить приписам п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, оскільки наведені дані про особу підозрюваної, яка раніше не судима, не гарантують запобігання встановленим ризикам без застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Обставини, що могли б свідчити про можливість запобігання зазначеним ризикам шляхом застосуванням інших, більш м`яких запобіжних заходів, слідчим суддею на даному етапі не встановлено.

На підставі наведеного, слідчий суддя вважає, що інші, більш м`які запобіжні заходи є недостатніми для запобігання ризикам, встановленим в судовому засіданні, в порядку ст. 177 КПК України, а тому запобігти встановленим ризикам можливо лише шляхом застосування до підозрюваної запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

При цьому відповідно до ч. 4 ст. 197 КПК України, у разі постановлення слідчим суддею, судом ухвали про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного, обвинуваченого на підставі частини шостої статті 193 цього Кодексу строк дії такої ухвали не зазначається.

Окрім того слідчий суддя дійшла висновку, що підозрюваній слід обрати запобіжний захід у виді тримання під вартою без визначення розміру застави відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України, оскільки при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного, обвинуваченого, який оголошений у міжнародний розшук, та/або який виїхав, та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, розмір застави не визначається.

Питання доведеності вини ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення та правильності кваліфікації її дії слідчим суддею при розгляді клопотання не вирішувались, оскільки підлягають дослідженню при проведенні досудового розслідування та під час розгляду справи по суті.

Керуючись вимогами статей 177, 178, 183, 186, 194, 196, 197, 207, 208, 395 КПК України, слідчий суддя -

ПОСТАНОВИЛА:

Клопотання задоволити.

Обрати до підозрюваної ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою без визначення розміру застави.

Відповідно до ч. 4 ст.197 КПК України, у разі постановлення слідчим суддею, судом ухвали про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного, обвинуваченого на підставі частини шостої статті 193 цього Кодексу строк дії такої ухвали не зазначається.

Роз`яснити, що згідно положень ч. 6 ст. 193 КПК України, після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

Ухвала слідчого судді, суду щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора Івано-Франківської обласної прокуратури ОСОБА_3 та слідчого в ОВС СВ УСБУ в Івано-Франківській області капітана юстиції ОСОБА_6 .

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду ОСОБА_1