Справа № 541/3306/22
Провадження № 1-кп/541/61/2023
У Х В А Л А

05 квітня 2023 року м. Миргород

Миргородський міськрайонний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

обвинуваченої ОСОБА_5 ,

захисника обвинуваченої ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу покримінальному провадженню, внесеному 07 листопада 2022 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000916 за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Гвоздярня Романівського району Житомирської області, громадянки України, із загальною середньою освітою, незаміжньої, яка не працює, зареєстрована та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судима 04 серпня 2021 року Миргородським міськрайонним судом Полтавської області за ч.ч. 1, 2 ст. 185 КК України до обмеження волі строком на 1 рік, на підставі ст.75 КК України звільнена від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

встановив:

В Миргородському міськрайонному суді Полтавської області розглядається кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000916 від 07 листопада 2022 року за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Під час судового розгляду прокурор звернувся до суду з клопотанням про продовження раніше обраного обвинуваченій запобіжного заходу, яке він мотивував наступним. Ухвалою слідчого судді Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 21 грудня 2022 року до ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 18 лютого 2023 року з можливістю внесення застави, який ухвалою Миргородського міськрайонного суду від 10 лютого 2023 року продовжено до 10 квітня 2023 року. Разом з цим, на даний час ризики, які слугували підставою для застосування до обвинуваченої ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не зменшились та продовжують існувати, зокрема - передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. Так, обвинувачена ОСОБА_5 може безперешкодно покинути територію м. Миргорода та Миргородського району з метою переховування від суду, оскільки вона офіційно не працює, походження її доходів невідоме, обвинувачена є незаміжньою, дітей не має, таким чином, відсутні міцні фактори, які могли б попередити спроби переховування ОСОБА_5 , якій інкриміновано вчинення тяжкого злочину корисливої спрямованості повторно, за який передбачене призначення покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років. Крім того, зважаючи на факт вчинення кримінального правопорушення у період іспитового строку покарання, обвинувачена, перебуваючи на волі, через усвідомлення втрати свободи на тривалий строк може ухилитися від суду, змінювати місце проживання, залишити територію області, не повідомивши про це суд, що унеможливить своєчасне виконання процесуальних рішень та призначення їй покарання за скоєне кримінальне правопорушення. Також, перебуваючи на волі, обвинувачена ОСОБА_5 матиме можливість шляхом умовлянь або погроз вплинути на показання потерпілого, достовірно знаючи, що через нього буде доведена її вина у вчинені інкримінованого правопорушення. Це призведе до подальшої зміни показань у кримінальному провадженні, що унеможливить безпосереднє та об`єктивне дослідження доказів та їх належну оцінку. ОСОБА_5 офіційного джерела доходу не має, має судимість, яка не знята та не погашена у встановленому законом порядку, інкриміноване кримінальне правопорушення вчинила у період іспитового строку покарання, призначеного вироком Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 04 серпня 2021 року, яким її засуджено за ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України до обмеження волі строком на 1 рік, на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік. 28 грудня 2021 року відносно ОСОБА_5 до Миргородського міськрайонного суду Полтавської області спрямовано обвинувальний акт щодо вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 357 КК України. Зазначене свідчить про можливість вчинення обвинуваченою іншого кримінального правопорушення. З огляду на продовження існування вищевикладених ризиків на даний час, оскільки застосування більш м`яких запобіжних заходів, в тому числі - із застосуванням електронних засобів контролю, для запобігання цим ризикам, а відтак і для виконання завдань кримінального судочинства, визначних ст. 2 КПК України, буде недостатнім, вважає, що підстав для зміни обвинуваченій запобіжного заходу на більш м`який немає, тому просив продовжити дію обраного відносно обвинуваченої ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб.

Потерпілий не заперечував проти задоволення клопотання прокурора.

Обвинувачена просила обрати відносно неї більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту. Пояснила, що вона має постійне місце проживання, буде виконувати всі покладені на неї обов`язки. Крім того, вказала, що оскільки наразі допитані потерпілий та свідки, ризик впливу на них відпав.

Захисник обвинуваченої зазначив, що домашній арешт, можливо із застосуванням електронних засобів контролю, може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, а також не буде порушувати конституційне право обвинуваченої на свободу пересування. Просив застосувати відносно ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Заслухавши думку учасників судового провадження, суд прийшов до наступного висновку.

Під час досудового розслідування до обвинуваченої ОСОБА_5 ухвалою слідчого судді Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 21 грудня 2022 року було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який ухвалою Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 10 лютого 2023 року продовжено до 10 квітня 2023 року.

Відповідно до ст. 8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави, та який застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Ч. 2 ст. 29 Конституції України передбачає, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Конституційний Суд України неодноразово вказував на те, що право на свободу та особисту недоторканність не є абсолютним і може бути обмежене, але тільки на підставах та в порядку, які визначено в законі (абзац шостий підпункту 3.3 пункту 3 мотивувальної частини Рішення від 11 жовтня 2011 року № 10-рп/2011). Обмеження конституційного права на свободу та особисту недоторканність має здійснюватися з дотриманням конституційних гарантій захисту прав і свобод людини та громадянина.

Згідно практики Європейського суду з прав людини суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

У відповідності до положень ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити злочинну діяльність.

У відповідності з ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Ризики, які стали підставою для застосування запобіжного заходу по даному кримінальному провадженню, були встановлені на стадії досудового розслідування та враховані слідчим суддею під час обрання ОСОБА_5 запобіжного заходу.

Міру запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченій ОСОБА_5 обрано з урахуванням тяжкості інкримінованого їй злочину, даних про її особу, а також наявності ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема - обвинувачена може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілого та свідків у даному кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Суд вважає, що ризики, передбачені п.п. 1, 5 КПК України, є реальними та дійсними.

Прокурором доведено, що перебуваючи на волі, усвідомлюючи особливу тяжкість вчиненого нею кримінального правопорушення, обвинувачена ОСОБА_5 може ухилитися від суду. Так, ОСОБА_5 04 серпня 2021 року засуджено Миргородським міськрайонним судом Полтавської області за ч.ч. 1, 2 ст. 185 КК України до обмеження волі строком на 1 рік, на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік. У відповідності з повідомленням Миргородського МС філії Державної установи «Центр пробації» в Полтавській області від 25 листопада 2022 року № 25/18/3029-22 в зв`язку з порушенням ОСОБА_5 порядку та умов відбування покарання з випробуванням, а також невиконанням покладених на неї судом обов`язків 22 грудня 2022 року до Миргородського міськрайонного суду направлено подання про скасування звільнення останньої від відбування покарання. Вироком Миргородського міськрайонного суду ОСОБА_5 засуджено за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 357 КК України, за дії, які були вчинені останньою до подій, які розглядаються в даному кримінальному провадженні. Крім зазначеного, ОСОБА_5 не має міцних соціальних зв`язків - вона не працює, доходу не має, незаміжня, дітей не має. Зазначене вище свідчить про відсутність факторів, які би могли попередити спроби переховування обвинуваченої, а також про можливість вчинення обвинуваченою інших кримінальних правопорушень.

Однак, суд не погоджується з думкою прокурора про існування ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки під час судового розгляду були допитані потерпілий ОСОБА_4 , свідки сторони обвинувачення ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , а також свідок, викликаний за клопотанням обвинуваченої, ОСОБА_9 . Вказані особи надали суду пояснення, учасники судового провадження мали можливість з`ясувати у них всі обставини, на які вони посилаються. Клопотань про додатковий допит потерпілого та свідків заявлено не було. Враховуючи зазначене, у обвинуваченої вже відсутні підстави для впливу на них, а отже ризик впливу на потерпілого, свідків, на даний час відсутній.

Незважаючи на відсутність ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, судом не встановлено обставин, які б свідчили про те, що необхідність у раніше обраному обвинуваченій запобіжному заході у вигляді тримання під вартою відпала.

Обраний відносно ОСОБА_5 запобіжний захід з урахуванням його тривалості на даний час не виходить за межі розумного строку, відповідає особі обвинуваченої, характеру та тяжкості діянь, які їй інкримінуються, не перешкоджає інтересам правосуддя.

Оцінивши зазначені обставини в їх сукупності, суд приходить до висновку, що з метою забезпечення належної процесуальної поведінки обвинувачену ОСОБА_5 в подальшому належить утримувати під вартою, оскільки саме цей вид запобіжного заходу зможе запобігти ризикам, передбаченим п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 197, 314, 315, 316, 372 КПК України, суд

ухвалив:

Клопотання прокурора задовольнити.

Продовжити відносно обвинуваченої ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на термін 60 днів, тобто до 03 червня 2023 року включно.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Полтавського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення, однак ця ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Суддя ОСОБА_1