ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 553/329/22 Номер провадження 11-кп/814/2131/22Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2022 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:
головуючого ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
із секретарем ОСОБА_5 ,
за участі прокурора ОСОБА_6 ,
захисника - адвоката ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні провадження за апеляційною скаргою прокурора Полтавської окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_8 на ухвалу Ленінського районного суду м. Полтава від 29 липня 2022 року,

ВСТАНОВИЛА:
Цією ухвалою клопотання засудженого задоволено та

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Білики Семенівського району Полтавської області, громадянина України, не судимого,
засудженого:
19.11.2010 Семенівським районним судом Полтавської області за п.6 ч.2 ст. 115, ч.4 ст. 187 КК України на 15 років позбавлення волі,
звільнено умовно-достроково від відбування покарання, призначеного вироком Семенівського районного суду Полтавської області від 19.11.2010 на 2 роки 1 місяць 24 дні.
Своє рішення суд мотивував тим, що стягнення, отримані ОСОБА_9 за час відбування покарання зняті та погашені, протягом значного часу засуджений не допускав порушень, має заохочення, працевлаштований, тому довів своє виправлення та заслуговує на умовно-дострокове звільнення.

Не погоджуючись з рішенням суду прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду скасувати через невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_9 від відбування покарання.

Свою апеляційну скаргу мотивує тим, що поза увагою суду залишилося те, що ОСОБА_9 за час відбування покарання допускав порушення, 5 разів на нього накладалися стягнення, двічі з ним проводилися виховні бесіди у зв`язку з порушеннями вимог режиму відбування покарання. Згідно з даними характеристики має середній рівень небезпеки для суспільства.

Не враховано тяжкість злочину та його суспільну небезпечність, значний невідбутий термін покарання та дані про поведінку засудженого протягом усього часу відбування покарання.

Інші учасники судового розгляду ухвалу не оскаржили.

В запереченнях на апеляційну скаргу прокурора, захисник ОСОБА_7 просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги, а ухвалу суду залишити без змін.

В судовому засіданні засуджений ОСОБА_9 не був присутній, проте звернувся із заявою про розгляд справи без його участі.

Заслухавши доповідача, прокурора в підтримку апеляційної скарги, захисника, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги та просив ухвалу залишити без змін, перевіривши матеріали провадження та особової справи, колегія суддів дійшла такого висновку.

Відповідно до статті 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції не в повній мірі дотримався зазначених вимог закону та дійшов неправильного висновку про задоволення клопотання.

Відповідно до частини 1 статті 81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

На підставі п.3 ч.3 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше трьох чвертей строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин, у разі заміни покарання у виді довічного позбавлення волі на покарання у виді позбавленням волі на певний строк, а також покарання, призначеного особі, яка раніше звільнялася умовно-достроково і знову вчинила умисне кримінальне правопорушення протягом невідбутої частини покарання.
Необхідною умовою застосування положень статті 81 КК України є те, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, про що, зокрема, може свідчити дотримання засудженим правил внутрішнього розпорядку, беззаперечне виконання законних вказівок і розпоряджень адміністрації органів кримінально-виконавчої системи, відсутність порушень дисципліни, зайняття трудовою діяльністю, добросовісне відношення до трудових обов`язків.

Так, під час апеляційного перегляду встановлено, що ОСОБА_9 засуджений вироком Семенівського районного суду Полтавської області від 19.11.2010 за п.6 ч.2 ст. 115, ч.4 ст. 187 КК України на 15 років позбавлення волі, а саме за вчинення нападу на ОСОБА_10 із застосуванням кухонного ножа, яким завдав потерпілому не менше 13 ударів в область голови, шиї тулубу та верхніх кінцівок. Від отриманих травм ОСОБА_10 помер на місці. В подальшому ОСОБА_9 , з метою приховання злочину, переніс тіло ОСОБА_10 та кинув його у колодязь, який знаходився у сусідньому дворі. Після чого заволодів бичком та велосипедом потерпілого, якими розпорядився на власний розсуд.

Початок строку покарання ОСОБА_9 рахується з 01.05.2010, кінець строку покарання 23.09.2024.

У місцях позбавлення волі ОСОБА_9 перебуває з 01.05.2010. Під час перебування в ДУ «Полтавська установа виконання покарання (№23)» характеризувався посередньо. Стягнень та заохочень не мав, до праці не залучався. З 28.12.2010 відбуває покарання в Державній установі «Полтавська установа виконання покарання (№64)». За час відбування покарання на початку отримав 5 стягнень та 24 заохочення. Працевлаштований днювальним на відділенні. До виконання поставлених завдань ставиться добре. Дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом установи. Виконує передбачені законодавством вимог персоналу установи. До виконання робіт з благоустрою установи ставиться з розумною ініціативою. Бере участь в реалізації програм диференційованого виховного впливу.

Рішеннями комісії відмовлено у застосуванні ст. 101 КВК України, та в поданні про застосування ст. 82 та ст. 81 КК України, як особі, яка не стала на шлях виправлення.

З матеріалів особової справи вбачається, що під час відбування покарання засуджений отримав 5 стягнень та 24 заохочення. Окрім цього, до засудженого за порушення режиму відбування покарання двічі не застосовувалися стягнення, а проводилися з ним бесіди виховного характеру.

Відповідно до ст. 6 КВК України виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Ресоціалізація - свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства; повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві. Необхідною умовою ресоціалізації є виправлення засудженого.

Однією із головних умов для умовно-дострокового звільнення засудженого від відбування покарання є доведеність виправлення засудженого, тобто доведеність готовності засудженого до: самокерованої поведінки, сприйняття встановлених у суспільстві норм та правил поведінки, дотримання норм чинного законодавства.

Сумлінна поведінка і ставлення до праці є необхідним і достатнім доказом виправлення засудженого. При цьому висновок суду про виправлення засудженого повинен ґрунтуватися на всебічному врахуванні даних про його поведінку і ставлення до праці за весь час відбування покарання, а не за час, який безпосередньо передує настанню строку, після відбування якого можливе умовно-дострокове звільнення.

Враховуючи суспільну небезпеку вчинених ОСОБА_9 злочинів, які є особливо тяжкими, обставини вчинення злочинів, згідно з вироком суду з ОСОБА_9 на користь потерпілих були стягнуті кошти, проте будь-яких документів про відшкодування завданої шкоди засудженим не надано, а також те, що невідбутий строк є значним, колегія суддів дійшла висновку, що строк відбутого засудженим покарання є недостатнім для його виправлення та досягнення мети покарання, передбаченої ст. 50 КК України.

З урахуванням викладеного, зважаючи на те, що засуджений 5 разів порушував порядок відбування покарання, при цьому такі порушення допускалися засудженим протягом всього часу відбування покарання, що, з урахуванням черговості як накладення на останнього стягнень, так і застосування до нього заохочень, свідчить про нестабільну поведінку засудженого, допустив грубе порушення режиму утримання, протягом не усього періоду відбування покарання працював в установі, та обставини, встановлені під час розгляду, враховуючи поведінку засудженого за весь час відбування покарання, який не впродовж усього періоду відбування покарання характеризувався позитивно, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції дійшов передчасного рішення щодо задоволення клопотання про умовно-дострокове звільнення, так як засуджений не досяг необхідного ступеню виправлення.

Сама позитивна характеристика ОСОБА_9 відповідає нормальній поведінці свідомого засудженого і не може бути єдиною підставою для застосування щодо нього пільги.

Також колегія суддів звертає увагу, що ухвалою Полтавського апеляційного суду від 22 березня 2021 року ОСОБА_9 було відмовлено у задоволенні його клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Зі своїм повторним клопотанням він звертається 14.02.2022, менш як через рік з дня ухвалення рішення про відмову в умовно-достроковому звільненні, тобто в порушення ч.7 ст. 154 КВК України, яка передбачає, що у разі відмови суду щодо умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, заміни покарання або невідбутої частини покарання більш м`яким повторне подання в цьому питанні стосовно осіб, засуджених до довічного позбавлення волі, за тяжкі і особливо тяжкі злочини до позбавлення волі на строк не менше п`яти років, може бути внесено не раніше ніж через один рік з дня винесення постанови про відмову, а стосовно засуджених за інші злочини та неповнолітніх засуджених - не раніше ніж через шість місяців.
З огляду на вказане апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, а ухвала суду скасуванню з постановленням нової ухвали.

Керуючись ст. 404, 407, 419КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу прокурора Полтавської окружної прокуратури Полтавської області задовольнити.

Ухвалу Ленінського районного суду м. Полтава від 29 липня 2022 року щодо ОСОБА_9 скасувати.
Постановити новуухвалу, якою в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_9 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання відмовити.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

Головуючий ОСОБА_2

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4