Справа № 274/3197/22
Провадження № 1-кс/0274/95/23
"23" січня 2023 р. м. Бердичів
Слідча суддя Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
в с т а н о в и л а:
19.01.2023 слідчий ОСОБА_3 звернувся з клопотанням, в якому просить накласти арешт із забороною розпоряджатися на об`єкти нерухомого майна, що зареєстровані на праві власності за ОСОБА_5 , а саме на:
1) об`єкти нерухомого майна, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 :
2) об`єкт нерухомого майна, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 :
3) ) об`єкти нерухомого майна, що розташовані за адресою: АДРЕСА_2 :
Доводи слідчого, наведені в клопотанні
Розслідуванням встановлено, що ПП «Техноремпромстройсервіс Альянс» зареєстроване за адресою: АДРЕСА_3 , однак фактично знаходиться по АДРЕСА_1 , де здійснює свою господарську діяльність у частині нежитлових приміщень колишнього заводу « ІНФОРМАЦІЯ_1 ». Засновниками ПП «Техноремпромстройсервіс Альянс» являються громадяни російської федерації ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (адреса реєстрації в Україні: АДРЕСА_2 ) та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (адреса реєстрації в Україні: АДРЕСА_2 ), які мають тимчасові посвідки на постійне проживання в Україні. Директором даного підприємства являється ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ( адреса реєстрації в Україні: АДРЕСА_4 ), який також має тимчасову посвідку на проживання в Україні.
У ході досудового розслідування ОСОБА_8 з надуманих мотивів здійснив відчуження належних йому на праві приватної власності об`єктів нерухомого майна, розташованих на території колишнього заводу « ІНФОРМАЦІЯ_1 » по АДРЕСА_1 , що використовуються ПП «Техноремпромстройсервіс Альянс» у своїй господарській діяльності, на користь своєї матері ОСОБА_5 шляхом укладення договорів дарування.
12.01.2023 слідчий звернувся з клопотанням про арешт нерухомого майна, яке 16.01.2023 повернуто для усунення недоліків, оскільки у ньому не зазначено розмір заподіяної шкоди.
Слідчий зазначає, що на даний час в ході розслідування розмір заподіяної шкоди державним інтересам чи інтересам громадян встановлюється.
Накладення арешту на майно із забороною розпоряджатися ним власниками, володільцями чи користувачами мотивовано необхідністю збереження вищезазначених об`єктів нерухомого майна для забезпечення можливої конфіскації та відшкодування заподіяної шкоди у майбутньому, оскільки незастосування такої заборони може призвести до їх подальшого відчуження.
Слідчий з метою забезпечення арешту вищевказаного обладнання просить розглянути клопотання без повідомлення власника, користувача чи володільця даного майна, які, з метою приховування та подальшого відчуження майна, можуть надати недостовірні відомості слідчому судді та таким чином ввести в оману суд.
Процедура, позиції учасників провадження
Слідчий, будучи повідомленим про розгляд клопотання, у судове засідання не з`явився.
Клопотання відповідно до ч. 2 ст. 163 КПК розглянуто за відсутності власника майна щодо якого подано клопотання про арешт майна.
Неявка слідчого, відповідно до ч.1 ст. 171 КПК України не перешкоджає розгляду клопотання.
Фіксування за допомогою технічних засобів судового засідання не здійснюється відповідно до ч.4 ст. 107 КПК України.
Кримінально-процесуальне законодавство
За змістом ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Частиною другою статті 170 ЦПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення:
1) збереження речових доказів;
2) спеціальної конфіскації;
3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;
4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
У випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
У випадку, передбаченому п. 3 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.
У випадку, передбаченому п. 4 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.
У разі задоволення цивільного позову або стягнення з юридичної особи розміру отриманої неправомірної вигоди суд за клопотанням прокурора, цивільного позивача може вирішити питання про арешт майна для забезпечення цивільного позову або стягнення з юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, доведеного розміру отриманої неправомірної вигоди до набрання судовим рішенням законної сили, якщо таких заходів не було вжито раніше (ч. 6 ст. 170 ЦК України).
Відповідно до частини 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати:
1) правову підставу для арешту майна;
2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу);
3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);
3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу);
4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);
5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;
6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Відповідно до ч. 8 ст.170 КПК України вартість майна, яке належить арештувати з метою забезпечення цивільного позову або стягнення отриманої неправомірної вигоди, повинна бути співмірною розміру шкоди, завданої кримінальним правопорушенням або зазначеної у цивільному позові, розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою.
Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів (ч. 10 ст. 170 КПК України).
За приписами ч. 1 ст. 173 КПК України якщо особа, що подала клопотання про арешт майна, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу, суд відмовляє у задоволенні такого клопотання.
Обставини, встановлені слідчою суддею
Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна:
ОСОБА_5 згідно договору дарування, укладеного 14.10.2022 між нею та ОСОБА_8 , є власником об`єктів нерухомого майна, розташованих по АДРЕСА_1 :
Ухвалою слідчого судді Бердичівського міськрайонного суду від 12.01.2023 клопотання слідчого про арешт нерухомого майна, що належить ОСОБА_5 , у даному кримінальному провадженні повернуто для усунення недоліків, оскільки у клопотанні не зазначено розмір заподіяної шкоди.
Слідчий, звертаючись повторно із клопотанням про накладення арешту на майно, зазначив що кримінальним правопорушенням заподіяно шкоду державним інтересам чи інтересам громадян, розмір якої у ході розслідування встановлюється.
Висновки слідчої судді
У клопотанні слідчий вказав підставами накладення арешту на майно ОСОБА_5 : з метою конфіскації майна, як виду покарання та з метою відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов).
Проте частиною другою статті 170 ЦПК України передбачено, у тому випадку коли арешт на майно накладається із метою конфіскації майна як виду покарання та з метою відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), - арешт накладається виключно на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.
У даному кримінальному провадженні підозра нікому не пред`явлена.
Отже за наведених у клопотанні його підстав (мети), накладення арешту на майно будь-якої особи, якій не пред`явлена підозра у кримінальному провадженні, не допускається.
Із інших правових підстав клопотання про арешт майна не заявлено.
Таким чином, за безпідставності заявленого клопотання у його задоволенні слід відмовити.
Керуючись ст.ст. 170-173, 175, 309, 372, 376, 392, 532 КПК України,
п о с т а н о в и л а:
Копію ухвали не пізніше наступного дня після її постановлення направити слідчому.
Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її проголошення до Житомирського апеляційного суду.

Слідча суддя ОСОБА_1