Дата документу 05.12.2022 Справа № 333/8065/21
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ЄУ № 333/8065/21 Слідчий суддя ОСОБА_1
Провадж. №11-сс/807/572/22 Доповідач 2 інст. ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянула 5 грудня 2022 року у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі матеріали справи за апеляційною скаргою власника майна ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 18 листопада 2021 року, якою задоволено клопотання слідчого Відділу поліції №4 Запорізького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області ОСОБА_7 , погоджене з прокурором Шевченківської окружної прокуратури міста Запоріжжя ОСОБА_8 , про арешт майна у кримінальному провадженні № 0001486 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.152 КК України.

Як вбачається з матеріалів провадження, 17.11.2021 року слідчий СВ Відділу поліції № 4 Запорізького ГУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_7 звернулася до суду із клопотанням про арешт майна у кримінальному провадженні № 0001486 за ч.4 ст.152 КК України.

Вимоги клопотання обґрунтовані тим, що ОСОБА_6 , маючи прямий умисел на вчинення дій сексуального характеру, пов`язаних із вагінальним та анальним проникненням в тіло іншої особи з використанням пальців рук, без добровільної згоди потерпілої особи (зґвалтування), вчинені щодо особи, яка не досягла чотирнадцяти років, незалежно від її добровільної згоди, приблизно о 10 годині 00 хвилині, 02.11.2021 року, знаходячись в приміщенні квартири по АДРЕСА_1 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння та настання суспільно-небезпечних наслідків, діючи умисно, усвідомлюючи, що перед ним малолітня дитина, 2015 року народження, якій на той час виповнилось 6 років, та незважаючи на її безпорадний стан внаслідок малолітства, силоміць зняв колготи та труси потерпілої, з використанням пальців рук, здійснив вагінальне та анальне проникнення у тіло малолітньої потерпілої, спричинивши останній пошкодження незайманої плеви та пошкодження статевих губ. Умисні дії ОСОБА_6 кваліфіковані за ч.4 ст.152 КК України як вчинення дій сексуального характеру, пов`язаних із вагінальним та анальним проникненням в тіло іншої особи з використанням будь-якого іншого предмета, без добровільної згоди потерпілої особи (зґвалтування), вчинені щодо особи, яка не досягла чотирнадцяти років, незалежно від її добровільної згоди. В ході проведення досудового розслідування було встановлено, що ОСОБА_6 у володінні має автомобіль «VOLKSWAGEN TIGUAN, 2015», н.д.з. НОМЕР_1 , використовує номерний державний знак НОМЕР_2 . 16.11.2021 року під час проведення досудового розслідування до слідчого СВ ВП № 4 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області із позовною заявою про відшкодування моральної шкоди звернулася законний представник малолітньої потерпілої, в якій просила слідчого вжити заходи до забезпечення цивільного позову, який вона додає до заяви. З метою забезпечення цивільного позову по справі 16.11.2021 року винесено постанову про визнання речовим доказом по справі автомобіля «VOLKSWAGEN TIGUAN, 2015», номер кузову НОМЕР_3 , який належить підозрюваному ОСОБА_6 . Для об`єктивного встановлення всіх обставин події необхідно провести обшук автомобіля «VOLKSWAGEN TIGUAN, 2015», номер кузову НОМЕР_3 , де б він не знаходився, після чого вказаний автомобіль транспортувати до м. Запоріжжя та помістити на територію зберігання транспортних засобів ГУНП в Запорізькій області за адресою: м. Запоріжжя, вул. Космічна, 140, з метою збереження майна підозрюваного ОСОБА_6 , який на теперішній час знаходиться в Запорізькому слідчому ізоляторі. Враховуючи вищевикладене, слідчий просив в клопотанні винести ухвалу про накладення арешту на зазначений вище транспортний засіб.

Ухвалою слідчого суддіКомунарського районного суду м. Запоріжжя від 18 листопада 2021 року задоволено клопотання слідчого Відділу поліції №4 Запорізького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області ОСОБА_7 про арешт майна.

Накладено арешт на автомобіль «VOLKSWAGEN TIGUAN, 2015», номер кузову НОМЕР_3 , де б він не знаходився, після чого вказаний автомобіль транспортувати до м. Запоріжжя та помістити на територію зберігання транспортних засобів ГУНП в Запорізькій області за адресою: м. Запоріжжя, вул. Космічна, 140.

Задовольняючи клопотання слідчого про арешт майна, слідчий суддя прийшов до висновку, що незастосування даного заходу забезпечення кримінального провадження може призвести до зникнення або втрати майна, зазначеного у клопотанні слідчого чи настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

В апеляційній скарзі власник майна, не погоджуючись із оскаржуваною ухвалою слідчого судді вважає її незаконною та необґрунтованою.

В обґрунтування доводів зазначає, що слідчий суддя розглянув клопотання слідчого про арешт майна без його участі, чим порушив його право на апеляційне оскарження судового рішення.

Вказує, що арешт на автомобіль був накладений незаконно, санкцією ч.4 ст.152 КК України не передбачена конфіскація майна. Разом з цим, вартість арештованого автомобіля значно перевищує розмір цивільного позову, який до речі не був підтриманий законним представником потерпілої.

Також зазначає, що про розгляд клопотання слідчого не повідомлявся, про існування ухвали дізнався 12.09.2022 року, апеляційна скарга була подана ним 13.09.2022 року, а тому вважає строк на оскарження ухвали пропущений з поважних причин.

Просить ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого про арешт майна.

В судове засідання апеляційної інстанції прокурор та власник майна, будучи належним чином повідомленими про час і дату судового засідання не з`явились, власник майна подав до суду заяву про розгляд апеляційної скарги без його участі, а тому колегія суддів вирішила за можливе розглянути провадження за відсутністю прокурора та власника майна, що не суперечить положенням ч.4 ст.405 КПК України.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини та мотиви, з яких суд виходив при постановленні ухвали.

При розгляді апеляційної скарги колегія суддів перевіряє дотримання слідчим суддею вимог ст.ст.132, 170, 171, 172, 173 КПК України і бере до уваги сукупність усіх чинників і обставин, передбачених зазначеними нормами кримінального процесуального закону.

Відповідно до положень ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Згідно з ч.2, ч.3 ст.170 КПК України метою арешту майна є забезпечення збереження речових доказів (у цьому випадку арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу); спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характер щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У вищевказаному клопотанні слідчого про накладення арешту на майно, відповідно до вимог ст.171 КПК України, зазначені: підстава і мета, відповідне обґрунтування необхідності арешту майна, вид майна, що належить арештувати, до клопотання додані документи та інші матеріали, якими обґрунтовані доводи клопотання.

На думку колегії суддів, слідчий суддя при вирішенні питання про накладення арешту на майно, зазначене в клопотанні слідчого, дотримався вимог, передбачених ст.ст.172, 173 КПК України, дослідив додані до клопотання матеріали кримінального провадження, врахував правову підставу для арешту майна та інші обставини кримінального провадження.

Задовольняючи клопотання слідчого про арешт майна, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання про накладення арешту на майно, відповідає вимогам ст.171 КПК України, матеріали клопотання містять достатньо підстав вважати, що необхідно накласти арешт на транспортний засіб, що перебуває у власності підозрюваного ОСОБА_6 , з метою забезпечення цивільного позову у кримінальному провадженні.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, в провадженні СВ відділу поліції №4 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області перебуває кримінальне провадження за № 0001486, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 02.11.2021 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.152 КК України.

03 листопада 2021 року ОСОБА_6 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.152 КК України.

16.11.2021 року законним представником малолітньої потерпілої було заявлено цивільний позов про стягнення з підозрюваного ОСОБА_6 майнової шкоди в розмірі 100000 гривень, в якому остання просила вжити заходів для забезпечення цього цивільного позову.

Згідно з інформацією, наданої сервісним центром МВС України (Територіальний сервісний центр МВС № 2342), станом на 06.11.2021 року за ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований автомобіль «VOLKSWAGEN TIGUAN, 2015», номер кузову НОМЕР_3 , державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , в кузові сірого кольору.

Зокрема з метою забезпечення цивільного позову у кримінальному провадженні слідчий просив накласти арешт на зазначене майно підозрюваного.

Слідчий суддя, розглядаючи клопотання слідчого, перевірив зазначені в ньому обставини та встановив, що існує ризик відчуження, приховання транспортного засобу, та прийшов до висновку, що з метою його збереження для забезпечення цивільного позову необхідно накласти арешт на вказаний автомобіль. З такими висновками погоджується і суд апеляційної інстанції.

Враховуючи, що досудове розслідування розпочато за ч.4 ст.152 КК України та у даному кримінальному провадженні ОСОБА_6 було повідомлено про підозру у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення, а також наявність цивільного позову у кримінальному провадження від законного представника малолітньої потерпілої в розмірі 100000 гривень (а.с.60), та з метою забезпечення цивільного позову, слідчий суддя на законних підставах прийшов до обґрунтованого висновку про задоволення клопотання слідчого щодо арешту транспортного засобу, що перебуває у власності підозрюваного ОСОБА_6 і, за відомостями сервісного центру, зареєстрований за підозрюваним.

Не накладення арешту на зазначене майно, з урахуванням його специфіки, може призвести до можливості його приховування, знищення, відчуження, що унеможливить у разі задоволення цивільного позову стягнути з підозрюваного майнову шкоду.

Обставини кримінального провадження та специфічність майна, щодо якого йдеться у відповідному клопотанні, яке належить до рухомого майна, що вже само по собі при користуванні цим майном, вказує на негативні наслідки, передбачені ч.11 ст.170 КК України, через можливість в будь-який спосіб їм розпорядитися, що негативно відобразиться на забезпеченні цивільного позову.

Наведені обставини беззаперечно обґрунтовують мету застосування даного заходу забезпечення кримінального провадження, а саме визначену п.4 ч.2 ст.170 КПК України, як забезпечення цивільного позову у кримінальному провадженні.

Апеляційна інстанція не погоджується з доводами апеляційної скарги про те, що арешт не може бути накладено на автомобіль, власником якого є ОСОБА_6 через те, що санкцією ч.4 ст.152 КК України не передбачена конфіскація майна, оскільки арешт на майно, яке в подальшому визнано речовим доказом, може бути накладено з метою його збереження, зокрема і для забезпечення цивільного позову у кримінальному провадженні, що відповідає вимогам ч.2 ст.170 КПК України.

Посилання апелянта на те, що вартість арештованого транспортного засобу значно перевищує розмір цивільного позову, колегія суддів також вважає безпідставними, оскільки доказів на підтвердження цих доводів слідчому судді надано не було, а в матеріалах справи відсутні дані про вартість арештованого автомобіля. Отже, наведені доводи апелянта документального підтвердження не знайшли.

Таким чином, обставини провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження на час розгляду клопотання слідчого про арешт майна потреби досудового розслідування та задля захисту прав потерпілої сторони виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 07 червня 2007 року у справі «Смирнов проти Росії» було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку - вимогами охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.

В даному провадженні був дотриманий принцип співмірності застосованого заходу забезпечення кримінального провадження та прав власника майна.

Також під час апеляційного розгляду було встановлено, що кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.152 КК України, знаходиться на розгляді суду першої інстанції по суті пред`явленого обвинувачення. На теперішній час остаточне рішення судом першої інстанції ще не прийнято та питання скасування заходу забезпечення кримінального провадження буде вирішуватись судом при постановленні остаточного рішення.

Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали, постановленої під час досудового розслідування не вбачається, ухвала слідчого судді про накладення арешту на майно є такою, що відповідає вимогам ст.ст.170-173 КПК України, що передбачає відхилення апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 170, 171, 173, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу власника майна ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 18 листопада 2021 року, якою задоволено клопотання слідчого Відділу поліції №4 Запорізького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області ОСОБА_7 , погоджене з прокурором Шевченківської окружної прокуратури міста Запоріжжя ОСОБА_8 , про арешт майна у кримінальному провадженні № 0001486 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.152 КК України, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_9 ОСОБА_10 ОСОБА_11 ОСОБА_12