справа № 991/6092/22
провадження № 11-сс/991/41/23
слідчий суддя: ОСОБА_1
ВИЩИЙ АНТИКОРУПЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2023 року місто Київ

Колегія суддів Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

за участі особи, якою подано апеляційну скаргу - адвоката ОСОБА_6 ,

особи, в інтересах якої подано апеляційну скаргу - ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 19.12.2022 р. про відмову у задоволенні скарги на бездіяльність уповноважених осіб Національного антикорупційного бюро України, яка полягає у невнесенні до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про вчинення кримінального правопорушення, -

в с т а н о в и л а:

22 грудня 2022 року на розгляд до Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду надійшла зазначена апеляційна скарга (а.с. 53-60), яку того ж дня передано судді - доповідачу та призначено до розгляду (а.с. 62).

1.Короткий зміст оскаржуваного рішення та апеляційної скарги.

Оскаржуваною ухвалою слідчого судді відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_7 на бездіяльність уповноважених осіб Національного антикорупційного бюро України (далі - НАБУ), яка полягає у невнесенні до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про кримінальне правопорушення за його заявою від 16.11.2022 р.

В апеляційній скарзі ставиться питання про скасування зазначеної ухвали та постановлення нової, про задоволення скарги ОСОБА_7 та зобов`язання уповноваженої особи НАБУ внести до ЄРДР відомості про кримінальне правопорушення за вказаною заявою.

2. Узагальнені доводи апеляційної скарги.

В обґрунтування апеляційної скарги адвокат ОСОБА_6 посилається на те, що оскаржувана ухвала слідчого судді є необґрунтованою, а тому підлягає скасуванню. Вважає, що для внесення відомостей до ЄРДР детектив НАБУ не повинен здійснювати попередню перевірку доводів заявника, якщо заява вмотивована та містить відомості про вчинення кримінального правопорушення. Заява ОСОБА_7 про вчинення кримінального правопорушення від 16.11.2022 р. містила всі необхідні відомості та вагомі обставини про вчинення злочину, на підставі яких детектив міг сформувати короткий виклад обставин для внесення відомостей до ЄРДР. Втім, слідчий суддя не дослідив належним чином обставини, викладені у скарзі, та дійшов хибного висновку про те, що заява ОСОБА_7 не містить необхідних відомостей, достатніх для внесення їх до ЄРДР, а тому постановлена ним ухвала підлягає скасуванню.

3. Узагальнений виклад позиції учасників судового провадження.

В судовому засіданні адвокат ОСОБА_6 підтримав подану ним апеляційну скаргу та просив її задовольнити, посилаючись на обставини, викладені у скарзі. Додатково зазначив, що згідно з положеннями КПК України детектив НАБУ та слідчий суддя не уповноважені встановлювати, чи відповідає заява про вчинення злочину вимогам ст. 214 КПК України.

ОСОБА_7 підтримав подану його представником апеляційну скаргу та просив її задовольнити з підстав, викладених у скарзі. На його думку, заява про вчинення кримінального правопорушення від 16.11.2022 р. містить всі необхідні фактичні дані, достатні для внесення відомостей до ЄРДР та початку досудового розслідування.

Представник НАБУ та прокурор САП, належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги, в судове засідання не з`явились, про причини неявки суду не повідомили, з клопотанням про відкладення судового засідання не звертались.

З урахуванням положень ч. 4 ст. 405 КПК України, явка учасників провадження за умови їх належного повідомлення не є обов`язковою. Враховуючи, що вищевказані учасники належним чином повідомлені та не були позбавлені можливості прибути в судове засідання, колегія суддів дійшла висновку, що їх неявка не перешкоджає судовому розгляду, а тому апеляційну скаргу розглянуто за їх відсутності.

4. Встановлені слідчим суддею обставини та мотиви оскаржуваного рішення.

Слідчим суддею встановлено, що 16.11.2022 року ОСОБА_7 направив до НАБУ заяву про вчинення в.о. Голови Конституційного Суду України ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України. Вказана заява отримана НАБУ 21.11.2022 року. Оскільки відомості до ЄРДР за вказаною заявою внесені не були, 24.11.2022 року адвокат ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 звернувся до слідчого судді зі скаргою.

За результатом розгляду скарги слідчий суддя дійшов висновку про відмову у її задоволенні, оскільки заява ОСОБА_7 про вчинення злочину містить лише суб`єктивний виклад обставин, натомість, у ній відсутні конкретні відомості, за якими можливо визначити наявність елементів об`єктивної сторони кримінального правопорушення, передбаченого ст. 364 КК України. При цьому, висновок про вчинення в.о. Голови Конституційного Суду України ОСОБА_8 кримінального правопорушення не ґрунтується на фактах, а є лише припущенням скаржника, заснованим на власному аналізі та баченні норм законодавства про кримінальну відповідальність. Відтак, на переконання слідчого судді, відомостей, наведених скаржником у поданій ним заяві про вчинення кримінального правопорушення, недостатньо для внесення їх до ЄРДР.

5. Мотиви суду.

Заслухавши суддю-доповідача, адвоката ОСОБА_9 та пояснення особи, в інтересах якої подано апеляційну скаргу - ОСОБА_7 , дослідивши матеріали апеляційного провадження, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, з огляду на таке.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 303 КПК України передбачено, що на досудовому провадженні можуть бути оскаржені, зокрема, бездіяльність слідчого, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

У відповідності до вимог ч. 1 ст. 214 КПК України слідчий невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь - якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Частиною 2 цієї статті визначено, що досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Проте, така спрощена процедура не означає, що критерії для внесення чи невнесення відповідних відомостей до ЄРДР взагалі відсутні. Її спрощеність полягає у тому, що для перевірки наявності зазначених вище критеріїв не потрібно проводити попередню перевірку викладених у заяві відомостей, натомість, необхідно лише перевірити зміст самої заяви.

Отже, для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР заявник у повідомленні про кримінальне правопорушення має зазначити конкретні, відомі йому обставини об`єктивної сторони такого правопорушення (яке саме кримінальне правопорушення відбулось, де, коли, в чому полягало, які особи причетні до його скоєння, тощо). Такі обставини можуть бути неповними (в силу недостатньої обізнаності заявника, неочевидності вчинення кримінального правопорушення, з огляду на початкову стадію сприйняття та дослідження цих подій чи з інших причин), але в той же час достатніми для попередньої кваліфікації реєстраторами ЄРДР такого діяння саме як кримінального правопорушення (кваліфікації за статтею, частиною статті КК України). Зазначене узгоджується із правовою позицією, висловленою у постановах Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 16.05.2019 р. у справі № 761/20985/18 та від 30.09.2021 р. у справі № 556/450/18, зокрема про те, що КПК України дійсно передбачає внесення до ЄРДР інформації на підставі заяв та повідомлень про кримінальне правопорушення, а не будь-яких заяв, які надходять до органів досудового розслідування при здійсненні ними своїх повноважень.

При цьому, положення ст. 214 КПК України перебувають у взаємозв`язку з ч. 1 ст. 2 КК України, згідно з якою підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно - небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого Особливою частиною КК України, саме тому фактичні дані, які вказують на ознаки складу злочину - кримінального правопорушення за КК України, мають бути критерієм внесення відповідних відомостей до ЄРДР.

Внесення відомостей до ЄРДР врегульовано Положенням про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення, затвердженим наказом Генерального прокурора № 298 від 30.06.2020 р.

Відповідно до п. 1 розділу 2 зазначеного Положення, відомості про кримінальне правопорушення, викладені у заяві, повідомленні чи виявлені з іншого джерела, повинні відповідати вимогам п. 4 ч. 5 ст. 214 КПК України, зокрема мати короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення.

Виходячи з наведеного, колегія суддів зазначає, що реєстрації в ЄРДР підлягають не будь - які заяви чи повідомлення, а лише ті, які містять достатні відомості про кримінальне правопорушення та можуть об`єктивно свідчити про його вчинення. Внесення до ЄРДР короткого викладу обставин, які вказують на наявні в діянні ознаки складу злочину, з одного боку, підтверджує обґрунтованість початку досудового розслідування, а з іншого - захищає особу від необґрунтованого кримінального переслідування.

Відтак, за наявності у заяві чи повідомленні об`єктивних даних (а не суто гіпотетичних чи уявних), які вказують на можливий факт вчинення певного діяння, яке має ознаки кримінального правопорушення, вони повинні бути внесені до ЄРДР.

Водночас, якщо заявник таких даних не наводить, його заява не може вважатися такою, що підлягає обов`язковій реєстрації в ЄРДР. Тобто, навіть якщо заявник стверджує про наявність ознак злочину та певну його кваліфікацію, це не означає, що подія злочину мала місце насправді та що склад кримінального правопорушення наявний, оскільки заявник може помилятися в юридичній оцінці відповідних фактів.

Отже, законодавець передбачив необхідність попередньої оцінки (аналізу) слідчим, прокурором, слідчим суддею (у разі оскарження заявником бездіяльності уповноваженої особи щодо невнесення відомостей до ЄРДР) змісту заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення на предмет викладення в ньому інформації саме про кримінальне правопорушення.

Колегія суддів зауважує, що саме такий підхід є гарантією для кожної особи від необґрунтованого обвинувачення та процесуального примусу.

Таким чином, доводи апеляційної скарги про те, що детектив НАБУ не повинен здійснювати попередню перевірку обставин, викладених у заяві про вчинення злочину, не заслуговують на увагу.

Як вбачається зі змісту заяви ОСОБА_7 про вчинення злочину, останній стверджує, що з 11.04.2022 року по 18.08.2022 року він як суддя Конституційного Суду України у встановленому законом порядку подав чотири заяви про звільнення у відставку, втім жодна з них не була розглянута на спеціальному пленарному засіданні Конституційного Суду України, оскільки в.о. голови суду ОСОБА_8 умисно створював передумови, щоб не допустити результативного розгляду цих заяв, тим самим у протиправний спосіб перешкоджав реалізації права заявника на відставку. Крім того, зловживаючи своїм службовим становищем, ОСОБА_8 протиправно змінив конституційні підстави звільнення ОСОБА_7 з посади судді Конституційного Суду України у відставку, оскільки одноосібним розпорядженням констатував факт припинення його повноважень як судді у зв`язку із закінченням повноважень останнього, та припинив з ним трудові відносини. Відтак, ОСОБА_8 позбавив заявника права на отримання передбаченої законом вихідної допомоги, а також призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці. Враховуючи, що станом на 19.09.2022 року розмір щомісячної винагороди ОСОБА_7 як судді Конституційного Суду України становив 394 126 грн., розмір вихідної допомоги у вигляді 10 місячних заробітних плат за останньою посадою мав становити 3 941 260 грн. Отже, невиплата заявнику коштів у вказаному розмірі та за обставин, наведених у заяві, утворює таку кваліфікуючу ознаку зловживання службовим становищем, як тяжкі наслідки, та становить склад злочину, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України. Тим самим, за твердженням заявника, ОСОБА_8 мав на меті отримати неправомірну вигоду у вигляді ухилення від юридичної відповідальності за свої попередні неправомірні дії стосовно ОСОБА_7 як судді Конституційного Суду України, які полягали у протиправному припиненні останньому виплат та винагород.

Надаючи оцінку вказаним доводам в контексті висновків оскаржуваної ухвали, колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді про те, що зміст вищенаведеної заяви ОСОБА_7 про вчинення злочину не визначає наявності елементів об`єктивної сторони кримінального правопорушення, передбаченого ст. 364 КК України.

Дійсно, у особи, яка подає заяву, відсутній обов`язок наводити в ній всі фактичні обставини певного злочину, оскільки забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування кримінальних правопорушень, зокрема доказування обставин, передбачених ст. 91 КПК України, покладено саме на органи досудового розслідування та є одним із завдань кримінального провадження.

Водночас, як вже зазначалось вище, до ЄРДР вносяться відомості про конкретне кримінальне правопорушення, а не про будь - які дії, які не містять таких ознак.

У цьому контексті колегія суддів наголошує, що саме посилання у тексті заяви про вчинення злочину на конкретну статтю Особливої частини КК України, яка за критерієм кваліфікації злочину відповідає умовам предметної підсудності Вищого антикорупційного суду, автоматично не визначає належність скарги до предметної підсудності вказаного суду, оскільки в цілях перевірки скарги на прийнятність слідчий суддя (суд) аналізує заяву про вчинення злочину на предмет наявності в ній саме відомостей про вчинення злочину, а не формального зазначення у ній лише певного номеру статті КК України.

Так, статтею 364 КК України передбачено кримінальну відповідальність за зловживання владою або службовим становищем, тобто умисне, з метою одержання будь-якої неправомірної вигоди для самої себе чи іншої фізичної або юридичної особи використання службовою особою влади чи службового становища всупереч інтересам служби.

Об`єктивна сторона вказаного кримінального правопорушення виявляється у діянні (дії чи бездіяльності), яке: 1) вчиняється з використанням службового становища; 2) здійснюється у межах повноважень, наданих у зв`язку з виконанням нею службових обов`язків; 3) суперечить інтересам служби; 4) заподіює істотну шкоду або тягне тяжкі наслідки; 5) знаходиться у причинному зв`язку із зазначеними наслідками.

При цьому, загальною ознакою будь-якого зловживання владою або службовим становищем є спосіб вчинення злочину - використання наданих повноважень, свого службового становища, що утворює зміст злочинів у сфері службової діяльності. Цей спосіб вчинення злочину за своєю суттю полягає не у простому невиконанні покладеного обов`язку, а у застосуванні наданих повноважень проти покладеного обов`язку, всупереч інтересам служби та становить фактично зраду обов`язку.

Під використанням влади чи службового становища розуміється вчинення дій, що безпосередньо входять до кола службових повноважень службової особи, зумовлені покладеними на неї обов`язками з виконання відповідних функцій, при цьому обов`язковою умовою притягнення до кримінальної відповідальності є встановлення того, що дії винної особи були зумовлені її службовим становищем та перебували у безпосередньому зв`язку з її службовими повноваженнями, що безпосередньо походять від службового становища винного, виконуваних функцій і наданих повноважень.

У рішенні Конституційного Суду України № 18-рп/2003 від 30.10.2003 р. розкрито зміст поняття «всупереч інтересам служби», зокрема: «Службові злочини (за винятком давання хабара) пов`язані зі службовою діяльністю службових осіб, порушенням ними функціональних обов`язків. Діяння, що становлять їх об`єктивну сторону, завжди вчиняються всупереч інтересам служби, тобто є незаконними і такими, що суперечать цілям і завданням, заради яких функціонує апарат управління відповідних органів, підприємств, установ та організацій і для виконання яких службові особи цих апаратів наділяються певними повноваженнями».

Верховний Суд також здійснив тлумачення окремих положень ст. 364 КК України та, зокрема, визначив, що необхідною складовою зловживання службовим становищем є наявність взаємозв`язку між службовим становищем особи та її поведінкою, що виражається в незаконних діях або бездіяльності (постанова Верховного Суду від 24.09.2019 р. у справі № 161/3483/17).

Крім того, обов`язковою ознакою злочину, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України, є корислива мета використання службовою особою влади чи службового становища всупереч інтересам служби, а саме, одержання будь - якої неправомірної вигоди для самої себе чи іншої фізичної або юридичної особи при вчиненні такого діяння. Цей злочин може бути вчинено під впливом саме таких спонукань. Корисливий мотив можна визначити як прагнення службової особи шляхом зловживання владою або службовим становищем отримати незаконну матеріальну вигоду (отримати майно, майнові права, звільнитися від особистих майнових витрат тощо). Колегія суддів наголошує, що саме у цьому полягає корупційність злочину, тому саме за вказаною ознакою кримінальний процесуальний закон відносить розслідування таких правопорушень до компетенції детективів НАБУ. Враховуючи, що склад злочину, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України, за своєю конструкцією є матеріальним, він вважається закінченим з моменту фактичного настання тяжких наслідків.

Згідно з ст. 19 Конвенції Організації Об`єднаних Націй проти корупції від 31.10.2003 р. (ратифікована Україною 18.10.2006), кожна Держава - учасниця розглядає можливість вжиття таких законодавчих та інших заходів, які можуть бути необхідними для визнання злочином умисного зловживання службовими повноваженнями або службовим становищем, тобто здійснення будь - якої дії чи утримання від здійснення дій, що є порушенням законодавства, державною посадовою особою під час виконання своїх функцій з метою одержання будь - якої неправомірної вигоди для самої себе чи іншої фізичної або юридичної особи.

Отже, обов`язковими ознаками зловживання владою або службовим становищем є корисливий мотив, інші особисті інтереси та інтереси третіх осіб при вчиненні такого діяння.

Втім, як вбачається зі змісту заяви ОСОБА_7 про кримінальне правопорушення, остання не містить відомостей, які б вказували на можливе зловживання владою або службовим становищем в. о. Голови Конституційного Суду України ОСОБА_8 всупереч інтересам служби з метою отримання ним неправомірної вигоди для себе чи інших осіб. Натомість, у заяві наголошується, що ОСОБА_8 , зловживаючи службовим становищем всупереч інтересам служби, які зобов`язували його діяти відповідно до Конституції України та Закону України «Про Конституційний Суд України», мав на меті отримати неправомірну вигоду у вигляді ухилення від юридичної відповідальності за свої попередні неправомірні дії стосовно скаржника як судді Конституційного Суду України, які полягали у протиправному припиненні йому виплат та винагород. Крім того, заявник вважає, що саме розмір не отриманої ним внаслідок дій ОСОБА_8 вихідної допомоги і утворює кваліфікуючу ознаку зловживання службовим становищем у вигляді тяжких наслідків.

Таким чином, заява ОСОБА_7 дійсно не містить жодних відомостей про одержання ОСОБА_8 внаслідок вчинення дій, викладених у заяві, будь - якої неправомірної вигоди для себе чи іншої фізичної або юридичної особи у розмірі, який у двісті п`ятдесят і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян, що за твердженням заявника утворює кваліфікуючу ознаку «тяжкі наслідки» та підлягає кваліфікації за ч.2 ст. 364 КК України. Натомість, для визначення даного складу злочину встановлення цієї обставини є обов`язковим.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів зазначає, що у заяві про вчинення злочину від 16.11.2022 р. висловлюються лише загальні припущення про ймовірне вчинення протиправних дій, які ґрунтуються на суб`єктивному уявленні щодо неправомірності реалізації в. о. Голови Конституційного Суду України ОСОБА_8 визначених законом повноважень. Однак, такі припущення та незгода з діями останнього як в.о. керівника щодо вибору ним дат для скликання спеціального пленарного засідання Конституційного Суду України з розгляду заяви ОСОБА_7 про відставку, а також порядку та підстав звільнення останнього не може бути підставою для початку досудового розслідування, оскільки не містять вагомих обставин, які б свідчили про дійсне вчинення вказаного злочину. За таких обставин слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку, що заявником не наведено конкретних відомостей, за якими можна визначити наявність обов`язкових елементів складу злочину, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України, а тому безумовний обов`язок органу досудового розслідування у реєстрації такої заяви не виникає.

За результатами розгляду заяви ОСОБА_7 від 16.11.2022 р. про вчинення злочину Національним антикорупційним бюро заявнику надано відповідь за № 0412-198/23685 від 28.11.2022 р. про те, що у ході перевірки відомостей, викладених у заяві, не встановлено наявності в діях ОСОБА_8 ознак кримінальних корупційних правопорушень, підслідних НАБУ, а відтак підстави для внесення відомостей щодо обставин, викладених у повідомленні, та здійсненні досудового розслідування відповідно до вимог ч. 5 ст. 216 КПК України відсутні (а.с. 116-117).

Колегія суддів також враховує, що обставини, викладені у заяві ОСОБА_7 від 16.11.2022 р., раніше вже викладалися адвокатом ОСОБА_6 у заяві про вчинення злочину від 01.11.2022 р. та були предметом оскарження у Вищому антикорупційному суді, який дійшов висновку про відсутність правових підстав для початку досудового розслідування (справа № 991/5452/22). Так, 01.11.2022 року адвокат ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 звернувся до НАБУ із заявою про можливе вчинення в. о. голови Конституційного Суду України ОСОБА_8 та керівником бухгалтерської служби вказаного суду кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 28, ч. 1 ст. 364 КК України. В цій заяві, серед іншого, зазначено, що ОСОБА_8 видав розпорядження про скликання спеціального пленарного засідання Конституційного Суду України для розгляду заяви судді ОСОБА_7 про відставку в день, коли був відсутній кворум, про що достовірно заздалегідь був обізнаний, внаслідок чого усі чотири заяви судді ОСОБА_7 про відставку залишились нерозглянутими і його було звільнено не у відставку, а у зв`язку зі спливом строку повноважень. За результатом розгляду аналогічної за змістом заяви та скарги адвоката ОСОБА_6 слідчий суддя дійшов висновку, що самих лише припущень ОСОБА_7 та незгоди із рішеннями щодо порядку його звільнення недостатньо для висновку про наявність ознак тяжкого корупційного кримінального правопорушення, тим більше, такі припущення не можуть бути підставою для початку досудового розслідування.

Інших обставин, які б дозволяли інакше оцінити зміст та предмет заяви ОСОБА_7 про вчинення злочину від 16.11.2022 р., поданої ним до НАБУ, в апеляційній скарзі не наведено. Відповідно, висновок оскаржуваної ухвали про відсутність у цій заяві відомостей про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України, та, як наслідок, про відсутність підстав для внесення таких відомостей до ЄРДР, є обґрунтованим.

6. Висновки суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін або скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

Колегія суддів за результатами апеляційного розгляду встановила, що апеляційна скарга містить загальне посилання на незаконність та необґрунтованість оскаржуваної ухвали. Натомість, оскаржувана ухвала є достатньо вмотивованою та відповідає вимогам, передбаченим ст. ст. 370, 372 КПК України.

Враховуючи, що судом апеляційної інстанції не встановлено порушень норм кримінального процесуального кодексу України, які могли б бути підставою для скасування оскаржуваної ухвали, підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні. Відповідно, оскаржувана ухвала підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 369-372, 404, 407, 418, 419, 532 КПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 19.12.2022 р. - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_2

судді ОСОБА_3

ОСОБА_4