Справа № 606/114/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2023 року м. Теребовля

Теребовлянський районний суд Тернопільської області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

потерплої ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Теребовля кримінальне провадження № 0000143 від 26 грудня 2022 року за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Мшанець Теребовлянського району Тернопільської області, українця, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, який не одружений, тимчасово не працюючий, депутатом не являється, зареєстрований та житель АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1ст. 126 КК України,

ВСТАНОВИВ: 23 грудня 2022 року близько 12 год. 20 хв., між ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 та її братом ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в приміщенні житлового будинку на території домогосподарства останнього, що за адресою АДРЕСА_1 , виник словесний конфлікт на грунті особистих, неприязних відносин, під час якого у ОСОБА_4 виник протиправний умисел на завдання фізичного болю ОСОБА_5 .

Реалізуючи свій кримінально-протиправний умисел, 23 грудня 2022 року близько 12 год. 30 хв. ОСОБА_4 , перебуваючи в приміщенні кімнати житлового будинку, що в АДРЕСА_1 , знаючи про те, що здоров`я будь-якої людини рівною мірою охороняється законом і протиправне посягання на нього є кримінально караним, діючи умисно, цілеспрямовано, обома руками зловив ОСОБА_5 за її куртку та кулаками обох рук, умисно наніс три удари почергово, в область грудної клітки ОСОБА_5 . Внаслідок нанесення вказаних ударів ОСОБА_4 завдав ОСОБА_5 фізичного болю і не спричинив тілесних ушкоджень.

Вказаними діями ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення (проступок), передбачене ч.1 ст. 126 КК України - умисне вчинення інших насильницьких дій, які завдали фізичного болю і не спричинили тілесних ушкоджень.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчиненні описаного в обвинувальному акті кримінального правопорушення визнав повністю. У вчиненому щиро розкаявся.

Потерпіла ОСОБА_5 в судовому засіданні підтвердила обставини вчинення щодо неї кримінального правопорушення обвинуваченим, просила суворо не карати, не заперечувала проти розгляду справи відповідно до ч.3 ст.349 КПК України.

Обвинувачений ОСОБА_4 визнавши свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КК України, за обставин, викладених у обвинувальному акті, повністю погодився зі всіма зібраними в процесі досудового розслідування доказами, що її підтверджують, відмовився від їх дослідження під час судового розгляду.

Суд, у відповідності до вимог ч.3 ст.349 КПК України, з`ясувавши правильність розуміння учасниками судового провадження зміст обставин, викладених в обвинувальному акті, які ніким не оспорюються, не маючи сумніву у добровільності їх позицій, а також роз`яснивши їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що ОСОБА_4 винен в умисному вчиненні насильницьких дій, які завдали фізичного болю і не спричинили тілесних ушкоджень, тобто в скоєнні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 126 КК України.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд, у відповідності до вимог статті 65 КК України, враховує обставини справи, ступінь тяжкості вчиненого правопорушення, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обвинувачений ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, яке згідно статті 12 КК України відноситься до кримінальних проступків.

Обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого відповідно до статті 67 КК України є вчинення кримінального правопорушення щодо особи, з якою винний перебуває у сімейних або близьких відносинах.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого згідно статті 66 КК України є щире каяття.

Відповідно до вимог, визначених у статтях 50, 65 КК України метою покарання є як кара, так і виправлення засуджених та запобігання вчинення нових кримінальних правопорушень. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Обираючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , судом враховуються думки прокурора та потерпілої щодо міри покарання, мотиви та наслідки вчиненого кримінального правопорушення, особа винного, його вік, а також те, що такий раніше не судимий, вину визнав повністю, у вчиненому щиро розкаявся, посередньо характеризується за місцем проживання, на обліку в лікарів нарколога та психіатра не перебуває.

Враховуючи наведене, керуючись принципами індивідуалізації покарання, необхідності і достатності покарання для виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 та запобігання новим кримінальним правопорушенням, з врахування позиції прокурора, потерпілої, суд вважає за можливе призначити обвинуваченому покарання в межах санкції статті обвинувачення у виді штрафу.

Керуючись статтями 349, 370, 371, 373, 374, 376 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч.1 ст.126 Кримінального кодексу України, та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 30 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що в грошовому виразі становить 510 гривень..

На вирок може бути подано апеляцію до Тернопільського апеляційного суду протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, а у разі її подання, якщо його не скасовано, після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору, а іншим учасникам судового провадження роз`яснити, що вони мають право отримати його копію в суді.

Суддя ОСОБА_1