Дата документу 23.02.2023Справа № 554/1350/23
Провадження № 1-кс/554/2430/2023
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 лютого 2023 року м. Полтава

Слідчий суддя Октябрського районного суду міста Полтави ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого слідчого відділу Управління Служби безпеки України

в Полтавській області ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000023 від 25.01.2023 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 7 ст. 111-1, ч. 2 ст. 111 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

Слідчий звернувся до Октябрського районного суду м. Полтави з клопотанням, погодженим з прокурором про арешт майна у кримінальному провадженні №0000023 від 25.01.2023 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 7 ст. 111-1, ч. 2 ст. 111 КК України.

Підставами для арешту майна слідчий вказує, що Слідчим відділом Управління Служби безпеки України у Полтавській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000023 від 25.01.2023, за фактом добровільної участі громадянина України ОСОБА_4 в незаконному збройному формуванні, створеному на тимчасово окупованій території (131-й стрілецький батальйон 3-ої мотострілецької бригади « ІНФОРМАЦІЯ_1 ») та за фактом вчинення громадянином України ОСОБА_4 держаної зради, тобто діяння, умисно вчиненого громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній, економічній та інформаційній безпеці України, а саме переході на бік ворога в період збройного конфлікту, вчиненого в умовах воєнного стану, тобто за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111, ч. 7 ст. 111-1 КК України відкрито досудове розслідування.

Згідно матеріалів кримінального провадження встановлено, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець м. Горлівка Донецької області, громадянин України, зареєстрований та фактично проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , в період з 07 березня 2022 року по 22 січня 2023 року, перебуваючи та діючи у складі НЗФ «3-я окрема гвардійська мотострілкова Горлівська ордена Республіки бригада Народної міліції «ДНР», усвідомлюючи, що в умовах збройного конфлікту та введеного на території України воєнного стану, триваючої відкритої військової агресії РФ проти України, здійснення її збройними силами спільно з НЗФ «ДНР», «ЛНР» інтенсивних ракетно-бомбових ударів та артилерійських обстрілів по військовим та цивільним об`єктам на всій території України, окупації її територій, своїми умисними діями на боці РФ як держави-агресора приймав активну участь у військовій агресії проти України, тим самим вчинив державну зраду в формі надання іноземні державі та її представникам допомоги в проведенні підривної діяльності проти України, вчиненому в умовах воєнного стану, та діяв на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканості, обороноздатності, державній, економічній та інформаційній безпеці України, а також у період з 15 березня 2022 по 22 січня 2023 року, діючи умисно, перебуваючи в районі населених пунктів Зайцеве, Новолуганське Бахмутського району Донецької області, та їх околицях, приймав добровільну участь в НЗФ, створеному на ТОТ «3-я окрема гвардійська мотострілкова Горлівська ордена Республіки бригада Народної міліції «ДНР».

Таким чином, своїми умисними протиправними діями, які виразилися у державній зраді, тобто діянні, умисно вчиненого громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканості, обороноздатності, державній, економічній та інформаційній безпеці України, а саме надання іноземній державі та її представникам допомоги в проведенні підривної діяльності проти України, вчиненого в умовах воєнного стану, а також в добровільній участі громадянина України в незаконному збройному формуванні, створеному на тимчасово окупованій території, та в збройному формуванні держави-агресора, ОСОБА_4 у сукупності вчинив кримінальні правопорушення, передбачені ч. 2 ст. 111 КК України (в редакції Закону № 2113-ІХ від 03.03.2022) та ч. 7

ст. 111-1 КК України.

22 січня 2023 року, під час бойового зіткнення зі Збройними силами України між населеними пунктами Дружба та Зайцево Бахмутського району, Донецької області, ОСОБА_4 разом з іншими учасниками НЗФ, створеному на ТОТ «3-я окрема гвардійська мотострілкова Горлівська ордена Республіки бригада Народної міліції «ДНР», потрапивши

у засідку військовослужбовців Збройних Сил України, припинив збройний опір та склав зброю та його злочинні дії, що полягали в добровільній участі в НЗФ, створеному на ТОТ «3-я окрема гвардійська мотострілкова Горлівська ордена Республіки бригада Народної міліції «ДНР», були припинені .

15.02.2023 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , повідомлено про підозру у вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 111 та ч. 7 ст. 111-1 КК України.

Відповідно до ч. 6 ст. 12 КК України особливо тяжким злочином є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання

у виді штрафу в розмірі понад двадцять п`ять тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, позбавлення волі на строк понад десять років або довічного позбавлення волі, ч. 2 ст. 111 КК України передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк п`ятнадцять років або довічним позбавленням волі, з конфіскацію майна, ч. 7 ст. 111-1 КК України передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від дванадцяти до п`ятнадцяти років з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк від десяти до п`ятнадцяти років та з конфіскацією майна або без такої.

Відповідно до витягу з Державного реєстру прав власності на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна

№ 321713372 від 02.02.2023 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 є власником 1/4 квартири, за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею (кв.м): 42,76.

Вищевказане нерухоме майно, підлягає арешту у зв`язку із тим, що суд може призначити покарання у виді конфіскації майна.

З урахуванням викладеного, в органу досудового розслідування виникла необхідність у накладенні арешту на вказане вище майно підозрюваного ОСОБА_4 , з метою запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження, як це передбачено ст. 170 КПК України.

На підставі вищевикладеного слідчий просить накласти арешт на майно підозрюваного.

В судове засідання слідчий та прокурор не з`явились, слідчий надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, в якій клопотання підтримав, просив задовольнити.

Підозрюваний в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, проти накладення арешту не заперечував.

Фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження під час розгляду питання слідчим суддею у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, відповідно до положень ч. 4 ст. 107 КПК України не здійснюється.

Дослідивши надані докази приходить до наступного.

Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна. Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Відповідно до ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу).

Згідно ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

Слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу (ч. 1 ст. 173 КПК України).

Встановлено, що Слідчим відділом Управління Служби безпеки України у Полтавській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000023 від 25.01.2023, за фактом добровільної участі громадянина України ОСОБА_4 в незаконному збройному формуванні, створеному на тимчасово окупованій території (131-й стрілецький батальйон 3-ої мотострілецької бригади « ІНФОРМАЦІЯ_1 ») та за фактом вчинення громадянином України ОСОБА_4 держаної зради, тобто діяння, умисно вчиненого громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній, економічній та інформаційній безпеці України, а саме переході на бік ворога в період збройного конфлікту, вчиненого в умовах воєнного стану, тобто за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111, ч. 7 ст. 111-1 КК України відкрито досудове розслідування.

21.06.2022 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні вищевказаних кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 306, ч. 2 ст. 307 КК України та обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

15.02.2023 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , повідомлено про підозру у вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 111 та ч. 7 ст. 111-1 КК України.

15.02.2023 року ОСОБА_4 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на два місяці.

Виходячи із аналізу положень пункту першого частини третьої статті 132 КПК України , статті 170 КПК України, слідчий, прокурор в ході розгляду клопотання про арешт майна у кримінальному провадженні, в якому особі оголошено про підозру, має довести існування обґрунтованої підозри щодо вчинення кримінального правопорушення.

Розглядаючи клопотання слідчого по суті, слідчий суддя приходить до висновку про наявність обґрунтованої підозри щодо вчинення ОСОБА_4 інкримінованого їй кримінального правопорушення.

Так, із змісту клопотання та матеріалів, які його обґрунтовують, вбачається, що зазначені обставини підозри, які інкримінуються ОСОБА_4 , мають місце та підтверджуються на даному етапі розслідування достатньою сукупністю доказів.

Відповідно до приписів п. 3 ч. 2 ст. 170 КК України арешт майна допускається з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання.

Санкція ч. 2 ст. 111 та ч. 7 ст. 111-1 КК України, за якою підозрюється ОСОБА_4 передбачає конфіскацію майна.

З огляду на ч. 2 ст. 170 КПК України завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

В рішенні «Раймондо проти Італії», скарга 12954/87, 22 лютого 1994 року ЄСПЛ зазначив: « п.27. …арешт, поза сумнівом, застосували як проміжковий захід, що має забезпечити - в разі - необхідності - подальшу конфіскацію майна, яке вважають імовірно результатом незаконної діяльності. Такий захід виправданий і не можна стверджувати, що накладення арешту на цій стадії провадження було непропорційне поставленій меті.

Суд приходить до висновку про обґрунтованість клопотання та його задоволення.

На даному етапі досудового розслідування його потреби виправдовують втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

Крім того, слідчий суддя роз`яснює, що у відповідності до ст. 174 КПК України, за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника чи володільця майна, якщо вони доведуть, що потреба у застосуванні такого заходу відпала, арешт майна може бути скасовано повністю або частково.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 131, 132, 167, 170-173, 175, 309 КПК України, -

У Х В А Л И В:

Клопотання старшого слідчого слідчого відділу Управління Служби безпеки України

в Полтавській області ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000023 від 25.01.2023 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 7 ст. 111-1, ч. 2 ст. 111 КК України- задовольнити.

Накласти арешт на нерухоме майно, яке належне на праві приватної власності ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованого

за адресою АДРЕСА_1 , а саме: 1/4 квартири за адресою АДРЕСА_2 , загальною площею (кв.м): 42,76, до скасування арешту майна у встановленому нормами КПК України порядку.

Виконання зазначеної ухвали покласти на слідчого, в провадженні якого знаходиться кримінальне провадження.

Ухвала про арешт майна підлягає негайному виконанню.

Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання, крім випадків, встановлених КПК України.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду на протязі 5 днів з моменту проголошення.

Слідчий судя: ОСОБА_1