Справа № 183/709/23
№ 1-кп/183/982/23
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 січня 2023 року м. Новомосковськ

Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 (в режимі відеоконференції),

захисника ОСОБА_4 (в режимі відеоконференції),

обвинуваченого ОСОБА_5 (в режимі відеоконференції),

розглянув у підготовчому судовому засіданні в залі судових засідань Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області обвинувальний акт у кримінальному провадженню № 0000050 відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Колки Маневицького району Волинської області, громадянина України, не одруженого, з вищою освітою, військовослужбовця призваного під час мобілізації військової частини НОМЕР_1 , на посаді: кулеметника першого стрілецького відділення першого стрілецького взводу третьої стрілецької роти НОМЕР_2 окремого стрілецького батальйону оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_2 » військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні: «солдат», зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України,

в с т а н о в и в:

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 03.09.2022 №162 солдата ОСОБА_5 зараховано до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 , поставлено на всі види забезпечення та призначено на посаду кулеметника першого стрілецького відділення першого стрілецького взводу третьої стрілецької роти НОМЕР_2 окремого стрілецького батальйону оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_2 » військової частини НОМЕР_1 .

Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», який затверджено Верховною радою України, у зв`язку із військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан із 05 год. 30 хв. 24.02.2022 строком на 30 діб, який в подальшому неодноразово продовжувався, і діє до теперішнього часу.

Відповідно до вимог ст.ст. 17, 65 Конституції України, ст. ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», положень Військової присяги, ст. ст. 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України солдат ОСОБА_5 під час проходження військової служби повинен свято та непорушно дотримуватись Конституції України і законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, вивчати військову справу, зразково виконувати свої службові обов`язки та бути готовим до виконання завдань, пов`язаних із захистом Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, забезпечувати недоторканність державного кордону та охорону суверенних прав України, не допускати негідних вчинків та стримувати від них інших, про все, що сталося з ним і стосується виконання службових обов`язків, та про зроблені йому зауваження зобов`язаний доповідати безпосередньому начальникові. Крім цього, згідно вищевказаних положень нормативно-правових актів, захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Відповідно до статей 129, 130, 199, 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, необхідність забезпечення у військовій частині постійної бойової готовності, проведення занять з бойової підготовки, підтримання внутрішнього порядку, військової дисципліни та виконання службових обов`язків, зобов`язують військовослужбовців у службовий час постійно знаходитись в розташуванні військової частини або місці служби і не залишати їх без дозволу командира (начальника).

Відповідно до п.п. 1, 3 ч. 3 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять), чи поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника).

Згідно з вимогами ст. 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України виїзд військовослужбовців, що проходять військову службу за контрактом (строкову), за межі гарнізону здійснюється з дозволу командира військової частини.

Однак, солдат ОСОБА_5 під час проходження військової служби в складі військової частини НОМЕР_1 на 01.01.2023 вирішив стати на злочинний шлях, та діючи умисно, в умовах воєнного стану, вчинити непокору, тобто відкриту відмову виконати наказ начальника.

Так, 01.01.2023 командиром 3 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 старшим лейтенантом ОСОБА_6 вишикувано особовий склад роти, в тому числі солдата ОСОБА_5 , у передмісті АДРЕСА_4 з метою доведення бойового розпорядження №3491/кп/дск.

Під час шикування старшим лейтенантом ОСОБА_6 в усному порядку доведено бойове розпорядження №3491/кп/дск до підлеглого особового складу щодо недопущення просування противника в напрямку Покровське, Куп`янськ, Валуйки; стійкому утриманні району оборони; недопущенні втрати займаних районів, рубежів, позицій.

Будучи невдоволеним вказаним наказом, солдат ОСОБА_5 , діючи з прямим умислом, а саме усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, в умовах воєнного стану відкрито відмовився виконувати вказаний наказ, чим підірвав боєготовність та боєздатність 3 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 .

Після чого, особовий склад 3 стрілецької роти частини НОМЕР_1 виконав бойове завдання командира 3 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 №3491/кп/дск щодо недопущення просування противника в напрямку Покровське, АДРЕСА_3 ; стійкому утриманні району оборони; недопущенні втрати займаних районів, рубежів, позицій, а солдата ОСОБА_5 , роззброєно та направлено в інший пункт тимчасової дислокації.

В підготовчому судовому засіданні прокурор заявив клопотання про затвердження угоди про визнання винуватості, укладеної 12.01.2023 між прокурором Чугуївського відділу Харківської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері об`єднаних сил ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 за участю захисника ОСОБА_4 , яку просив затвердити судом та призначити узгоджене між прокурором та обвинуваченим покарання за ч. 4 ст. 402 КК України, із застосуванням положень ст. 62, ч. 1 ст. 69, КК України - у виді позбавлення волі строком на 2 роки, замінивши ОСОБА_5 покарання у виді 2 років позбавлення волі на покарання у виді 2 років тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців. В угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди, встановлені ст. 473 КПК України.

Обвинувачений ОСОБА_5 висловився про затвердження угоди і призначення йому узгодженого покарання. При цьому останній вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав повністю, та повністю визнав обставини, зазначені прокурором в обвинувальному акті. У вчиненому щиро кається, висловився про бажання проходити військову службу. Також зазначив, що угоду було укладено добровільно.

Захисник ОСОБА_4 не заперечувала проти затвердження судом угоди про визнання винуватості, і призначення узгодженого сторонами покарання.

В обвинуваченого в підготовчому судовому засіданні з`ясовані всі питання, визначені ст. 474 КПК України та роз`яснені наслідки укладення та невиконання угоди, відповідно до ст. ст. 473, 476 КПК України.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, угода відповідає вимогам КПК України та закону.

Таким чином, суд вважає вину обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення встановленою та доведеною, його дії підлягають правовій кваліфікації за ч. 4 ст. 402 КК України, як непокора, тобто відкрита відмова виконати наказ начальника вчиненого в умовах воєнного стану.

При призначенні виду та розміру покарання обвинуваченому суд керується ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, сукупність усіх обставин у справі.

Суд враховує, що вчинене обвинуваченим ОСОБА_5 кримінальне правопорушення у відповідності до ст. 12 КК України є тяжким злочином.

Однак, обставинами, які пом`якшую покарання ОСОБА_5 , суд визнає його щире каяття, яке ґрунтується на належній критичній оцінці ним своєї протиправної поведінки, визнанні вини та готовності підлягати кримінальній відповідальності; активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, які обтяжують покарання, судом не встановлено.

Крім того, суд бере до уваги дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, свою вину визнав повністю, на обліку у лікарів нарколога, психіатра не перебуває, за місцем служби характеризується задовільно, а за місцем роботи до призову на військову службу під час мобілізації позитивно, а також те, що отримав поранення, пов`язане з проходженням військової служби.

Тому, суд вважає за можливе призначити обвинуваченому ОСОБА_5 узгоджену між сторонами міру покарання за ч. 4 ст. 402 КК України, із застосуванням положень ч. 1 ст. 69 КК України та призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ч. 5 ст. 407 КК України, а саме у виді позбавлення волі строком на два роки, та на підставі ст. 62 КК України замінити ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі на покарання у виді тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців. Саме таке покарання буде співмірним меті його застосування та повністю відповідати ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, конкретним його обставинам, обставинам, що пом`якшують покарання та обтяжують його, даним про особу обвинуваченого.

Призначаючи покарання як кару суд, виходячи з вимог ст. 50 КК України, враховує, що призначення покарання у виді тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців буде необхідним та достатнім для виправлення засудженого і запобігання вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Речові докази та процесуальні витрати по кримінальному провадженню відсутні.

Застосований обвинуваченому запобіжний захід у вигляді застави слід залишити до набрання вироком законної сили.

Внесену заставу за обвинуваченого з огляду на приписи ч. 11 ст. 182 КПК України слід повернути заставодавцю, оскільки обов`язки покладені на обвинуваченого згідно з ухвалою слідчого судді про застосування запобіжного заходу у даному кримінальному провадженні порушені не були, питання про звернення застави в дохід держави не вирішувалось, клопотань від прокурора до суду не надходило, судом за власною ініціативою вказане питання не розглядалося, необхідність залишення застави для забезпечення цивільного позову або відшкодування шкоди відсутня.

На підставі викладеного, враховуючи ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, а також усі обставини по справі, керуючись ст. ст. 370, 371, 374, 474 КПК України, суд

у х в а л и в :

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 12 січня 2023 року між прокурором Чугуївського відділу Харківської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері об`єднаних сил ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 .

ОСОБА_5 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 4 ст. 402 КК України та призначити йому покарання із застосуванням положень ч. 1 ст. 69 КК України у виді позбавлення волі строком на два роки.

На підставі ст. 62 КК України замінити ОСОБА_5 покарання у виді двох років позбавлення волі на покарання у виді двох років тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_5 рахувати з дня його затримання з метою направлення для відбування покарання до установи виконання покарань.

Зарахувати у строк відбуття покарання тримання обвинуваченого ОСОБА_5 під вартою з 12 січня 2023 року до 13 січня 2023 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Запобіжний захід, обраний ОСОБА_5 , до набрання вироком законної сили залишити раніше обраний - заставу.

Повернути заставодавцю ОСОБА_7 грошові кошти у сумі 214 720 гривень 00 копійок, які були нею внесені в якості застави за ОСОБА_5 , відповідно до квитанції № 0.0..1 АТ КБ «ПриватБанк» від 12.01.2023 на депозитний рахунок ТУ ДСА у Харківській області.

Копію вироку вручити обвинуваченому та прокурору негайно, після його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

Апеляційна скарга на вирок може бути подана сторонами кримінального провадження до Дніпровського апеляційного суду через Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1