Справа №346/256/23
Провадження №1-кп/346/359/23
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2023 року м. Коломия

Коломийський міськрайонний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді: ОСОБА_1

за участю секретаря: ОСОБА_2

прокурора: ОСОБА_3

обвинувачених: ОСОБА_4

ОСОБА_5

захисника: ОСОБА_6

потерпілого: ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Коломия кримінальне провадження, внесене до ЄРДР під №0000766 від 09.11.2022за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Хом?яківка, Коломийського району Івано-Франківської області, громадянина України, з професійно-технічною освітою, неодруженого, неповнолітніх утриманців не маючого, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, -

- у вчиненні кримінального правопорушення (злочину),

передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України,

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця смт. Гвіздець, Коломийського району Івано-Франківської області, громадянина України, з професійно-технічною освітою, неодруженого, неповнолітніх утриманців не маючого, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

- у вчиненні кримінального правопорушення (злочину),

передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_4 та ОСОБА_5 09.11.2022 близько 23:00 години перебували у кафе «Фастфуд» в смт. Гвіздець Коломийського району Івано-Франківської області, в якому також перебували ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 . Після закриття вказаного закладу близько 20:50 години зазначені особи автомобілем «Сітроен» під керуванням ОСОБА_9 направились в бік центра смт. Гвіздець, однак рухаючись по вул. Шевченка ОСОБА_9 не впорався із керуванням, що призвело до дорожньо-транспортної пригоди, зокрема в`їхав господарство №2, що розташоване по вказаній вулиці. До вказаного автомобіля біля 00:08 годин підійшов потерпілий ОСОБА_7 , який проживає поряд, та побачив, що під час словесного конфлікту ОСОБА_12 наніс удар ОСОБА_13 , на що ОСОБА_14 зробив зауваження ОСОБА_15 , проте останній, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи та бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, протиставляючи себе загальновизнаним у суспільстві правилам поведінки та нормам моралі, маючи намір самоутвердитись за рахунок приниження іншої особи, використовуючи малозначний привід, без жодних пояснень з хуліганських спонукань наніс один удар кулаком руки ОСОБА_16 в область обличчя, від чого останній впав на землю. В цей час до них підбіг ОСОБА_5 , який діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, прагнучи настання негативних наслідків, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, протиставляючи себе загальновизнаним у суспільстві правилам поведінки та нормам моралі, маючи намір самоутвердитись за рахунок приниження іншої особи, без жодних пояснень з хуліганських спонукань почав спільно з ОСОБА_17 наносити удари ногами ОСОБА_7 по тілу та голові.

Внаслідок спільних хуліганських дій ОСОБА_4 та ОСОБА_5 потерпілому ОСОБА_7 було спричинено легкі тілесні ушкодження, які спричинили короткочасний розлад здоров`я та незначну втрату працездатності.

Суд кваліфікує дії ОСОБА_4 та ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 296 КК України як хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, вчинене групою осіб.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення визнав повністю, підтвердив обставини, викладені в обвинувальному акті, розкаявся у вчиненому. Дав показання, що 09.11.2022 в компанії відпочивали в кафе смт. Гвіздець, Коломийського району, Івано-Франківської області. Після його закриття всі разом автомобілем, яким керував ОСОБА_18 , поїхали до центра смт. Гвіздець, де мали вийти, проте останній не зупинився і поїхав далі. На одній з вулиць ОСОБА_18 не впорався з керуванням, а тому автомобіль вилетів з дороги та заїхав в паркан будинку. Він зі свого боку допомагав хлопцям вилізти з автомобіля, після чого між ним та ОСОБА_19 почалась сварка і він наніс йому удар. У цей момент до нього підійшов потерпілий ОСОБА_7 , який як він зрозумів проживав десь поряд і побачив дорожньо-транспортну пригоду, який зробив йому зауваження щодо бійки з ОСОБА_20 . Він зі свого боку, не маючи жодних причин та передумов наніс удар потерпілому по голові. До них підійшов і ОСОБА_21 , який також став наносити потерпілому ударів.

Скільки саме і які удари наносив потерпілому не пам`ятає, оскільки був в шоковому стані, крім того перебував в стані алкогольного сп?яніння. Потерпілого до цих подій не знав і він жодних протиправних дій щодо нього не вчиняв. Перед потерпілим намагався вибачитись і пропонував матеріальне відшкодування, але останній відмовляється про щось домовлятись. У свою чергу йому дуже стидно з приводу цієї ситуації і усвідомлює, що відповідна поведінка є неприпустимою.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення визнав повністю, підтвердив обставини, викладені в обвинувальному акті. Дав показання про те, що дійсно всі разом відпочивали в кафе смт. Гвіздець, звідки ОСОБА_18 мав підвезти їх в центр селища, проте не зупинившись в обумовленому місці проїхав далі, де по вул. Шевченка вилетів з дороги в`їхав у паркан домоволодіння. ОСОБА_12 допомагав всім вилізти з автомобіля і дійсно між ним та ОСОБА_19 виникла сварка, на яку він не дуже звертав уваги, поки до них не підійшов потерпілий ОСОБА_7 і між ними також виникла якась «штурханина», побачивши яку він підбіг і без жодних причин і попередження наніс удар в область обличчя потерпілого, після чого спільного з ОСОБА_17 продовжили наносити удари потерпілому по тілу. Зазначив, що йому дуже соромно, але шкоду потерпілому не відшкодував, проте у разі вимоги готовий її відшкодувати. Підтвердив ту обставину, що перебував в стані алкогольного сп?яніння.

Потерпілий ОСОБА_7 під час судового розгляду дав показання про те, що 09.11.2022 перебував за місцем свого проживання та побачив вогники світла у вікні. Коли виглянув на зовні, то побачив компанію з хлопців, які щось підсвічували телефонами, а також побачив автомобіль, який вилетів з дороги. Вийшов на вулицю, щоб переконатись, що всі цілі, де побачив ОСОБА_22 , якого знав раніше. Дійсно між останнім та ОСОБА_17 виникла бійка, а тому він зробив з цього приводу зауваження, на що обвинувачений розвернувся в його бік і також наніс йому удар, від чого він впав і втратив орієнтування в просторі. До них підбіг ОСОБА_21 , і вони продовжили наносити йому удари.

Зазначив, що на даному етапі не готовий озвучити свої матеріальні претензії, оскільки тільки розпочав лікування, проте вважає покарання, пов`язане з реальним відбуванням без іспитового строку занадто суворим. Вважає за можливе дати обвинувачем шанс та усвідомити свої помилки, враховуючи їх вік.

Оскільки обвинуваченими та іншими учасниками судового провадження не оспорюються фактичні обставини справи і, як встановлено судом, вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності їх позиції, суд, відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, визнає недоцільним дослідження інших доказів по справі. При цьому судом роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці фактичні обставини в апеляційному порядку.

При призначенні покарання ОСОБА_4 суд враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, який на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався. Обвинувачений свою вину визнав в повному об`ємі, розкаявся у вчиненому, тому до обставин, що пом`якшують покарання суд відносить повне визнання своєї вини останнім, його щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину. До обставин, що обтяжують покарання суд відносить вчинення кримінального правопорушення в стані алкогольного сп?яніння. Враховуючи викладене суд вважає, що обвинуваченому ОСОБА_4 можливо призначити покарання в межах санкцій ч. 2 ст. 296 КК України, пов`язане із позбавленням волі, обмежень для призначення якого з огляду на вимоги ст. 63 КК України згідно матеріалів кримінального провадження не вбачається.

При призначенні покарання ОСОБА_5 суд враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, який на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався. Обвинувачений свою вину визнав в повному об`ємі, розкаявся у вчиненому, тому до обставин, що пом`якшують покарання суд відносить повне визнання своєї вини останнім, його щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину. До обставин, що обтяжують покарання суд відносить вчинення кримінального правопорушення в стані алкогольного сп?яніння. Враховуючи викладене суд вважає, що обвинуваченому ОСОБА_5 можливо призначити покарання в межах санкцій ч. 2 ст. 296 КК України, пов`язане із позбавленням волі, обмежень для призначення якого з огляду на вимоги ст. 63 КК України згідно матеріалів кримінального провадження не вбачається.

Крім того суд вважає за можливе щодо ОСОБА_4 та ОСОБА_5 застосувати правила ст. 75 КК України, оскільки хоча злочин і було вчинено групою осіб, яка перебувала в стані алкогольного сп?яніння, проте обвинувачені у вчиненому щиро розкаялися, раніше до кримінальної відповідальності не притягувалися, в силу свого віку могли помилково оцінити ситуацію. Також суд приймає до уваги позицію потерпілого щодо покарання для обвинувачених, а тому вважає за можливе звільнити ОСОБА_4 та ОСОБА_5 від відбування покарання з іспитовим строком, що відповідатиме завданням та цілям кримінального покарання, сприятиме виправленню обвинувачених, буде достатнім для попередження вчинення нових злочинів.

Керуючись ст. ст. 349, 373, 374 КПК України, суд, -

у х в а л и в:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України та призначити покарання у виді 1 (одного) року позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити обвинуваченого ОСОБА_4 від відбування покарання, встановивши іспитовий строк 2 (два) роки.

На підставі п. п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України зобов`язати обвинуваченого ОСОБА_23 : періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України та призначити покарання у виді 1 (одного) року позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити обвинуваченого ОСОБА_5 від відбування покарання, встановивши іспитовий строк 2 (два) роки.

На підставі п. п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України зобов`язати обвинуваченого ОСОБА_5 : періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

На вирок може бути подана апеляційна скарга протягом 30 (тридцяти) днів з дня проголошення до Івано-Франківського апеляційного суду через Коломийський міськрайонний суд Івано-Франківської області з урахуванням обмежень, визначених ч. 3 ст. 349 КПК України.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Обвинувачені та захисник мають право на ознайомлення з журналом судового засідання та подання на нього письмових зауважень.

Учасники судового провадження протягом строку апеляційного оскарження мають право заявити клопотання про ознайомлення з матеріалами кримінального провадження.

Копія вироку негайно після судового засідання вручається обвинуваченим та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1