Справа № 745/80/21 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/32/23
Категорія - ч. 2 ст. 121 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 січня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000214 від 04 грудня 2020 року, за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_6 та захисника-адвоката ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого на вирок Сосницького районного суду Чернігівської області від 27 вересня 2021 року щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця і жителя с. Кудрівка, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, з базовою загальною середньою освітою, не працюючого, не одруженого, раніше не судимого,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України,

за участю учасників кримінального провадження

прокурора - ОСОБА_8 ,

обвинуваченого - ОСОБА_6 ,

захисника - адвоката - ОСОБА_9

потерпілої - ОСОБА_10 .

Зміст оскарженого судового рішення і встановлені судом першої інстанцій обставини

Вироком Сосницького районного суду Чернігівської області від 27 вересня 2021 року ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 121 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років.

Строк відбування покарання визначено йому рахувати з 04 грудня 2020 року, тобто з часу фактичного затримання.

Запобіжний захід ОСОБА_6 залишено у виді тримання під вартою до набрання вироком законної сили.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь держави 5212, 31 грн. процесуальних витрат.

Питання речових доказів вирішено у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_6 04 грудня 2020 року, точного часу органом досудового розслідування встановити не представилось можливим, будучи в стані алкогольного сп`яніння, перебуваючи в приміщенні літньої кухні господарства за місцем своєї реєстрації та фактичного проживання, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 ; на ґрунті сімейної сварки та раптово виниклих неприязних відносин з ОСОБА_11 , діючи умисно, дерев`яною палицею з металевим наконечником та руками наніс останньому не менше 4-х ударів в ділянку голови, не менше 8-ми ударів в ділянку грудної клітини, не менше 3-х ударів в ділянку верхніх кінцівок та у невстановлений досудовим розслідуванням спосіб здійснив здавлення грудної клітини в напрямку спереду-назад та місцем прикладання тупого предмету в ділянку обмеженою грудиною та 5-8 ребром справа по середньо ключичній лінії, коли потерпілий знаходився в горизонтальному положенні. Внаслідок вказаних дій ОСОБА_6 заподіяв ОСОБА_11 тілесні ушкодження, які згідно з висновком експерта №192 від 29 грудня 2020 року мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень, від яких ОСОБА_11 ІНФОРМАЦІЯ_2 помер на місці, вчинивши таким чином у відповідності до ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» фізичне насильство у сім`ї.

Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала

В поданій апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 просить скасувати рішення суду в зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи та недоведеністю його вини, та закрити провадження по справі на підставі п. 3 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Свої вимоги мотивує тим, що вина у вчиненні ним інкримінованого кримінального правопорушення є недоведеною, а вирок ґрунтується на неналежних та недопустимих доказах. Так, звертає увагу на те, що коли він з батьком розпивав спиртні напої, то з ними ще був один чоловік на ім`я ОСОБА_12 , якого і вважає людиною, яка вчинила цей злочин. Обґрунтовує своє твердження тим, що відповідно до висновку судово-імунологічної експертизи на тілі потерпілого не було знайдено його ДНК, а на ньому - жодних ДНК батька. Просить звернути увагу на відсутність у нього будь-яких тілесних ушкоджень, які б неможливо було уникнути в результаті бійки. Вказує, що жоден з допитаних в судовому засіданні свідків не надав показів про те, що бачив бійку між ним та батьком. Просить врахувати те, що його мати - ОСОБА_10 надала неправдиві свідчення, через те, що знаходилася під психологічним тиском сестри ОСОБА_13 .. Вважає, що суд першої інстанції невірно у вироку вказав, що він частково визнав свою вину, оскільки він вину у вчиненні даного кримінального правопорушення не визнав повністю.

В поданій апеляційній скарзі захисник-адвокат в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 просить скасувати вирок суду першої інстанції та призначити новий розгляд справи у суді першої інстанції.

Обґрунтовує свої вимоги тим, що в ході розгляду справи в суді першої інстанції були допитані свідки та потерпіла ОСОБА_10 , які не вказали жодних вагомих відомостей по факту вчинення кримінального правопорушення, а лише охарактеризували обвинуваченого. Вважає, що прямо не підтверджують вину обвинуваченого ОСОБА_6 і речові докази, документи та висновки експертів, а отже, відповідно до ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини обвинуваченого повинні тлумачитись на його користь.

В поданих запереченнях на апеляційні скарги прокурор просить відмовити у їх задоволенні, а вирок залишити без змін.

Позиції учасників судового провадження

У судовому засіданні ОСОБА_6 та його захисник підтримали свої апеляційні скарги та просили їх задовольнити з викладених в них підстав. Потерпіла ОСОБА_10 просила задовольнити апеляційні скарги обвинуваченого та захисника.

Прокурор у судовому засіданні заперечувала проти задоволення апеляційних скарг.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини та мотиви, з яких суд виходив при ухваленні судового рішення

Відповідно до вимог ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

В судовому засіданні суду 1 інстанції обвинувачений ОСОБА_6 свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, визнав частково, з мотивацією, що напилися, від давання показань відмовився.

Не дивлячись на не визнання вини обвинуваченим ОСОБА_6 , його вина у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення підтверджується доказами, зібраними у кримінальному провадженні.

Зокрема, потерпіла ОСОБА_10 показала, що 02 та 03 грудня 2020 року вона ночувала у сестри, яка проживає на АДРЕСА_2 . Син і чоловік залишилися дома, вони пили. Ранком другого грудня, близько восьмої години, приходила додому поратися. Вечором пішла до сестри, ОСОБА_14 казала не пий. На другу ніч, третього грудня, знову пішла ночувать до сестри, чоловік був живий, перебував у сусідній хаті. ОСОБА_14 налив чарку пропонував батьку випити, той відмовився. Наступного дня ОСОБА_15 подзвонила та повідомила, що щось трапилось, приїхала міліція. Витя лежав у старій хаті на підлозі одітий, крейда була оббита. Крові не бачила, умивальника на місці не було. Думала, що чоловік помер, а потім після експертизи сказали, що вбили. Якби не горілка, цього б не сталося.

Свідок ОСОБА_13 в судовому засіданні суду 1 інстанції показала, що обвинувачений є її рідним братом. Відносно брата повідомила, що коли той був тверезий, був нормальним, як випивав, мінявся. Були скарги на брата від батьків, і були випадки заподіяння тілесних пошкоджень батьку у вигляді синців на обличчі.

Допитаний в судовому засіданні суду першої інстанції свідок ОСОБА_16 показав, що він живе з обвинуваченим по сусідству. Про смерть ОСОБА_11 узнав, коли приїхала поліція. Про те, що ОСОБА_14 б`є батька, він знав, бо той ходив у синяках. Випивали вони вдвох, матір виганяли із хати. Було чути, що коли вони випивали, то, або бушують, або співають.

Свідок ОСОБА_17 суду 1 інстанції повідомила, що обвинувачений ОСОБА_6 являється її племінником, потерпіла її сестра. Інколи бачила тілесні пошкодження на сестрі, та казала, що це син. Чоловік не міг її побити, бо він малий. Батько та син пили разом, запивали на тривалий час, сестра сходила з дому і ночувала у старшої сестри. Про смерть ОСОБА_11 дізналась від сусідки. Коли прийшла до господарства то побачила, що тіло лежить біля печі, у хаті гармидер, все у крейді.

Допитана в якості свідка ОСОБА_18 суду 1 інстанції показала, що вона проживає по сусідству, добре знає чоловіка і жінку, ОСОБА_14 менше. До них ніхто не ходив, вони були замкнуті. П`янка у них завжди закінчувалася бійкою.

Допитана в якості свідка ОСОБА_19 суду 1 інстанції показала, що вона проживає по сусідству. Коли ОСОБА_14 тверезий, то працює по господарству, а коли п`яний, стає агресивним, люди його бояться. Чула, що він підіймав руки на батька і матір. Останній раз бачила їх на городі, вони випивали і співали.

Свідок ОСОБА_20 повідомила, що вона знає ОСОБА_21 як односельця. 04.12.2020 року, після 12.00 години, прийшов ОСОБА_14 і попросив подивитися батька, він спить, чи щось сталося. Прийшовши, побачила, що батько лежить на підлозі біля грубки, головою до дверей, без ознак життя, на тілі були тілесні пошкодження, коли про це сказала ОСОБА_14 , він заплакав, говорив, що батька штовхнув, мабуть, той упав на грубку. Вона викликала поліцію.

Свідок ОСОБА_22 суду 1 інстанції показав, що ОСОБА_23 - його двоюрідний брат, проживають по сусідству. Віктора ОСОБА_24 часто бачив із синяками.

Допитаний в якості свідка ОСОБА_25 суду 1 інстанції показала, що вона 10 років проживає по сусідству з ОСОБА_26 . ОСОБА_14 тверезий на вулицю не виходить, а як вийшов із двору, всі закриваються. ОСОБА_27 був дуже доброю людиною, а ОСОБА_14 всі боялися, коли він вживав спиртне. До них ніхто не ходив. Коли були запої, баба ОСОБА_28 дома не ночувала, жила у сестри. Останній час запої були частими.

Наведені свідчення свідків суд обґрунтовано поклав в основу вироку, дав їм належну оцінку та правильно визнав їх достовірними. Хоча свідки, показання яких покладено в основу вироку, самого моменту нанесення ударів безпосередньо не бачили, як про це вказують апелянти, проте, в сукупності з дослідженими доказами, показання деяких свідків вказують на взаємовідносини ОСОБА_6 та потерпілого ОСОБА_11 , які вели замкнений спосіб життя, вживали алкогольні напої та мали випадки наявності синців у останнього.

Вина обвинуваченого підтверджується також письмовими доказами, які містять матеріали кримінального провадження, які були досліджені в судовому засіданні суду першої інстанції.

Протоколом огляду місця події від 04.12.2020 року зафіксовано, що під час огляду господарства, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 ; виявлений труп ОСОБА_11 , також виявлено та вилучено: №.1) металевий предмет; №2 дерев`яну палицю; №3 металевий совок; №8 марлевий тампон із слідама бурого кольору; №№4-6 дерев`яні фрагменти; металевий предмет, схожий на кочергу; кусок тканини зі слідами бурого кольору.

Під час огляду трупа від 04.12.2020 року встановлено, що на трупі ОСОБА_11 виявлені тілесні ушкодження у вигляді синців та рани довжиною 9 см.

Висновком експерта №192 від 29.12.2020 року визначено тілесні ушкодження, які маються у ОСОБА_11 , описано їх характер та ступінь тяжкості, причини смерті останнього. Крім того, зазначено, що тілесні ушкодження потерпілого в комплексі не могли утворитись внаслідок падіння (падінь) з висоти власного зросту на тверді виступаючі предмети, в тому числі з наданням тілу стороннього прискорення.

Протоколом слідчого експерименту від 23.12.2017 встановлено, що підозрюваний ОСОБА_6 добровільно розповів та відтворив на місці обставини перебування разом зі своїм батьком у приміщенні літньої кухні. Зокрема, спільне розпиття спиртних напоїв, неодноразові падіння разом із батьком, тривалу його відсутність у приміщенні кухні в нічний час.

Відповідно до протоколу про результати проведення аудіо-, відео контролю особи від 14.01.2021 року, досліджених у ході судового розгляду, обвинувачений ОСОБА_6 повідомив співрозмовнику про те, що «подрався з батьком, бо понапивалися. Штовхалися, качалися, попадали на умивальник, тоді ще добу пили, а потім він помер. Останній час не бились, раніше бували перепалки, просто батько "вспильчивий"».

Вказані докази є логічними, послідовними, узгоджуються між собою, а тому не викликають сумнівів у їх достовірності. На думку колегії суддів, вони відповідають вимогам ст. ст. 84-86 КПК України щодо їх належності та допустимості, оскільки отримані у порядку, встановленому КПК України.

Щодо твердження сторони захисту про відсутність прямих доказів винуватості ОСОБА_11 , а також про те, що на тілі потерпілого не було знайдено його ДНК, а на ньому - жодних ДНК батька, та відсутності у нього будь-яких тілесних ушкоджень, то колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що як засвідчує судова практика, доказування досить часто ґрунтується не на основі одного чи кількох прямих доказів, а на аналізі саме сукупності всіх доказів, які вказують на характер дій обвинуваченого, спосіб вчинення суспільно небезпечного діяння, обстановку, в якій діяла відповідна особа тощо, на підставі чого й робиться висновок про доведеність поза розумним сумнівом або недоведеність (згідно з цим стандартом доказування) винуватості особи.

Аналізуючи показання свідків, висновки судово-медичних експертиз, дані, що встановлені під час проведення огляду місця події, під час слідчого експерименту, а також дані, що встановлені під час проведення аудіо-, відео контролю особи, колегія суддів вважає безпідставними твердження сторони захисту в апеляційних скаргах про непричетність ОСОБА_11 до заподіяння потерпілому тілесних ушкоджень, які призвели до його смерті, а також про те, що даний злочин могла вчинити інша особа на ім`я ОСОБА_12 .

Крім того, згідно протоколу слідчого експерименту, проведеного за участю ОСОБА_11 , він жодного разу не вказував, що у ніч з 03.12.2020 року на 04.12.2020 року у приміщенні літньої кухні, крім нього та батька були ще якісь особи.

Доводи ОСОБА_6 про те, що його мати дала неправдиві свідчення, не заслуговують на увагу, оскільки як вбачається з висновку судово-медичної експертизи у крові померлого ОСОБА_11 етанол не виявлено, що ставить під сумнів правдивість показів обвинуваченого і підтверджує показання потерпілої ОСОБА_10 , про те, що ОСОБА_11 відмовлявся напередодні смерті вживати алкогольні напої, які пропонував йому обвинувачений.

Висновками судово-психіатричних експертиз №677 та №678 від 29.12.2020 року встановлено, що у ОСОБА_6 на час проведення експертизи мають місце психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання алкоголю, синдром залежності. На даний час утримання, але в умовах, що виключають вживання (F10.21 - за Міжнародною класифікацією хвороб X перегляду), тому відповідне лікування йому не показане. ОСОБА_6 за своїм психічним станом в період часу, до якого відноситься кримінальне правопорушення, у вчиненні якого він підозрюється, був здатний усвідомлювати свої дії та керувати ними. За своїм психічним станом на теперішній час здатний правильно сприймати обставини, які мають значення для даного кримінального провадження та давати про них правильні свідчення, тому застосування примусових заходів медичного характеру йому не показане.

При наведених вище доказах, висновок суду 1 інстанції про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_6 в умисному заподіянні тяжких тілесних ушкоджень, що спричинили смерть потерпілого, відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, ґрунтується на сукупності досліджених у судовому засіданні доказах і його дії правильно кваліфіковані за ч. 2 ст.121 КК України.

З вказаних вище підстав колегія суддів вважає непереконливими доводи сторони захисту про те, що висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, ґрунтуються на припущеннях та недопустимих доказах.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. А згідно з ч.2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.

Крім того, відповідно до роз`яснень, що містяться у п.3 постанови Пленуму Верховного суду України від 24.10.2003 № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» досліджуючи дані про особу підсудного, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан, тощо.

При призначенні покарання, яке ОСОБА_6 має відбувати реально, суд 1 інстанції урахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України є тяжким (форму вини, мотив, спосіб, характер вчиненого діяння, ступінь здійснення злочинного наміру, тяжкість наслідків), дані про особу обвинуваченого, його вік, сімейний та матеріальний стан, негативну характеристику за місцем проживання, відсутність обставин які пом`якшують покарання та обставини, що обтяжують покарання - вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння, вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку, вчинення кримінального правопорушення щодо особи, з якою винний перебував у сімейних відносинах.

Враховуючи вищевикладене, апеляційні скарги обвинуваченого та його захисника не підлягають задоволенню.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону чи неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, які тягнуть за собою безумовне скасування чи зміну вироку під час перегляду апеляційним судом оскарженого вироку не встановлено.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 419, Кримінального процесуального кодексу України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_6 та захисника-адвоката ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого - залишити без задоволення, а вирок Сосницького районного суду Чернігівської області від 27 вересня 2021 року відносно ОСОБА_6 - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, може бути подана касаційна скарга до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженому, який тримається під вартою - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4