Справа №293/1398/22
Провадження №1-кп/293/239/2022
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2022 рокусмт Черняхів

Черняхівський районний суд Житомирської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

потерпілих: ОСОБА_4 , ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6 , доручення № 006-0001039 від 08.08.2022

законного представника обвинуваченого ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Черняхів кримінальне провадження внесене до ЄРДР №0000324 від 17.02.2022 по обвинуваченню ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Нова Буда Радомишльського району Житомирської області, українця, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , студента 3 курсу ДНЗ " Малинський професійний ліцей" не одруженого, дітей неповнолітній на утриманні не має, раніше не судимого

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 289, ч. 4 ст. 185, ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 289 КК України

УСТАНОВИВ:
І. Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення.
16.02.2022 близько 05 години 00 хвилин неповнолітній ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_2 , знаючи що у подвір"ї господарства ОСОБА_9 , що розташоване по АДРЕСА_2 , наявний мотоцикл марки "Viper" моделі " ZS200A", д.н.з НОМЕР_1 , чорного кольору, 2021 року випуску, який належить ОСОБА_5 , вирішив незаконного ним заволодіти.

Після чого, в цей же день, час, місці та за вказаних обставин, неповнолітній ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_2 реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на незаконне, повторне, поєднане з проникненням у сховища, заволодіння транспортним засобом, усвідомлюючи протиправний характер вчиняємих дій, враховуючи сприятливу для нього обстановку, а саме те, що його злочинні дії ніким не помічені та за ним ніхто не спостерігає, керуючись корисливим мотивом, проник до господарства ОСОБА_9 , що розташоване по АДРЕСА_2 , підійшов до транспортного засобу який належить ОСОБА_5 та з метою доведення свого злочинного умислу до кінця шляхом застосування фізичної сили рук, відбуксирувавши його, зник з місця вчинення злочину, після чого розпорядився ним на власний розсуд.

Таким чином ОСОБА_8 умисно, повторно, поєднаного з проникненням у сховище, незаконно заволодів транспортним засобом, а саме: мотоциклом марки "Viper" моделі "ZS200A", д.н.з. НОМЕР_2 , чорного кольору, 2021 року випуску, який належить ОСОБА_5 чим спричинив останньому матеріальної шкоди на суму 36282 гривень.

Таким чином, ОСОБА_8 інкримінується незаконне заволодіння транспортним засобом, вчиненого повторно, поєднаного з проникненням до сховища, тобто вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 289 КК України.

Крім того, 10.06.2022 близько 02 години 00 хвилин неповнолітній ОСОБА_8 , перебуваючи неподалік будинку № 1 по вулиці Адміністративна в смт. Головино Житомирського району, помітив біля вищевказаного будинку транспортний засіб - мотоцикл марки "Honda" моделі "Dio", темно-зеленого крльору, 1995 року випуску, який знаходився під вікном вищевказаного будинку.

За вказаних обставин у ОСОБА_8 , виник злочинний умисел спрямований на незаконне, повторне, заволодіння вищевказаним транспортним засобом, який належить ОСОБА_10 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на незаконне, повторне заволодіння транспортним засобом, мотоциклом марки "Honda" моделі "Dio", темно - зеленого кольору, 1995 року випуску, неповнолітній ОСОБА_8 , в цей же день, час, місці та за вказаних обставин, переконавшись, що його злочинні дії ніким не помічені та за ним ніхто не спостерігає, підійшов до вищевказаного транспортного засобу та з метою доведення свого злочинного умислу до кінця шляхом застосування фізичної сили рук, відбуксирувавши його, зник з місця вчинення злочину.

Таким чином, ОСОБА_8 , умисно, незаконно, повторно заволодів транспортним засобом, а саме: мотоциклом марки "Honda" моделі "Diо", темно-зеленого кольору, 1995 року випуску, який належить ОСОБА_10 , чим спричинив останньому матеріальної шкоди на суму 6966 гривень.

Таким чином, ОСОБА_8 інкримінується незаконне заволодіння транспортним засобом, вчиненого повторно, тобто вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України.

Крім того, близько 23 години 15 хвилин 15.06.2022 неповнолітній ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_2 , знаючи, що в подвір`ї господарства ОСОБА_4 , що розташоване по АДРЕСА_3 , наявний мотоцикл марки "Forte" моделі "FT 200-23", д.н.з. НОМЕР_3 , червоного кольору, 2019 року випуску, який належить останньому, вирішив незаконно ним заволодіти.

Після чого, в цей же день, час, місці та за вказаних обставин, неповнолітній ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_2 реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на незаконне, повторне, поєднане з проникненням, заволодіння транспортним засобом, усвідомлюючи протиправний характер вчиняємих дій, враховуючи сприятливу для нього обстановку, а саме те, що його злочинні дії ніким не помічені та за ним ніхто не спостерігає, керуючись корисливим мотивом, проник до господарства ОСОБА_4 , що розташоване по АДРЕСА_3 , підійшов до транспортного засобу та з метою доведення свого злочинного умислу до кінця шляхом застосування фізичної сили рук, відбуксирувавши його, зник з місця вчинення злочину, після чого розпорядився ним на власний розсуд.

Таким чином ОСОБА_8 умисно, повторно, шляхом проникненням до сховища, незаконно заволодів транспортним засобом, а саме мотоциклом марки "Forte" моделі "FT 200-23", д.н.з. НОМЕР_3 2019 року випуску, який належить ОСОБА_11 , чим спричинив останньому матеріальної шкоди на суму 24801 гривні 93 копійки.

Таким чином, ОСОБА_8 інкримінується незаконне заволодіння транспортним засобом, вчиненого повторно, поєднаного з проникненням до сховища, тобто вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 289 КК України.

Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 "Про введення воєнного стану в Україні" введено воєнний стан в Україні із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, який уподальшому неодноразово продовжувався.

23 години 20 хвилин 15.06.2022 неповнолітній ОСОБА_8 перебуваючи на території будинку АДРЕСА_3 помітив транспортний засіб - автомобіль марки "ВАЗ" моделі "2106", д.н.з. НОМЕР_4 , синього кольору.

За вказаних обставин у неповнолітнього ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_2 , виник злочинний умисел направлении на таємне повторне викрадення чужого майна в умовах воєнного стану, яке належить ОСОБА_4 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне повторне викрадення чужого майна в умовах воєнного стану, неповнолітній ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_2 в цей же день, час, місці та за вказаних обставин, проник через відчинені двері до автомобіля марки "ВАЗ" моделі "2106", д.н.з. НОМЕР_5 , синього кольору який належить ОСОБА_4 , з якого таємно викрав відеореєстратор марки "Сусlоnе" моделі «DVH-41v3».

В подальшому, ОСОБА_8 , утримуючи викрадений відеореєстратор при собі, місце вчинення кримінального правопорушення залишив та в подальшому з викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим спричинив ОСОБА_4 матеріальної шкоди на суму 1077,00грн.

Отже, ОСОБА_8 інкримінується таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно, поєднаного з проникненням до сховища, в умовах воєнного стану, тобто вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Крім того, близько 04 години 00 хвилин 27.06.2022 неповнолітній ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_2 , знаючи, що в подвір`ї господарства ОСОБА_12 , що розташоване по АДРЕСА_4 , наявний мотоцикл «Fofte» моделі" FT 250 CKA", днз НОМЕР_6 , чорного кольору, 2020 року випуску, який належить останньому, вирішив незаконно ним заволодіти.

Після чого, в цей же день, час, місці та за вказаних обставин, неповнолітній ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_2 реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на незаконне, повторне, поєднане з проникненням у сховище, заволодіння транспортним засобом, усвідомлюючи протиправний характер вчиняємих дій, враховуючи сприятливу для нього обстановку, а саме те, що його злочинні дії ніким не помічені та за ним ніхто не спостерігає, керуючись корисливим мотивом, проник до господарства ОСОБА_12 , що розташоване по АДРЕСА_4 , підійшов до транспортного засобу та з метою доведення свого злочинного умислу до кінця шляхом застосування фізичної сили рук, відбуксирував його та зник з місця вчинення злочину, та після чого розпорядився ним на власний розсуд.

Таким чином, ОСОБА_8 , умисно, повторно, поєднаного з проникненням у сховище, незаконно заволодів транспортним засобом, а саме: мотоциклом марки "Forte" моделі "FT 250 СКА", д.н.з. НОМЕР_6 , чорного кольору, 2020 року випуску, який належить ОСОБА_12 , чим спричинив станньому матеріальної шкоди на суму 40740 гривень.

Таким чином ОСОБА_8 інкримінується незаконне заволодіння транспортним засобом, вчиненого повторно, поєднаного з проникненням до сховища, тобто вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України.

Крім того, близько 03 години 40 хвилин 26.07.2022 неповнолітній ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_2 , знаючи, що в подвір`ї господарства ОСОБА_13 , що розташоване по АДРЕСА_5 , наявний автомобіль марки "ВАЗ" моделі "21043", д.н.з. НОМЕР_7 синього кольору, 2006 року випуску, який належить останньому, вирішив незаконно ним заволодіти.

Після чого, в цей же день, час, місці та за вказаних обставин, неповнолітній ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_2 , реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на незаконне, повторне, поєднане з проникненням до сховища, маючи намір заволодіти транспортним засобом, усвідомлюючи протиправний характер вчиняємих дій, враховуючи сприятливу для нього обстановку, а саме те, що його злочинні дії ніким не помічені та за ним ніхто не спостерігає, керуючись корисливим мотивом, проник на територію господарства ОСОБА_13 , що розташоване по АДРЕСА_5 та підійшов до транспортного засобу, а саме автомобіля марки "ВАЗ" моделі «21043», д.н.з. НОМЕР_7 де із застосуванням фізичної сили рук розпочав його бусирування.

В цей же час, перебуваючи в автомобілі ОСОБА_8 , почув крики з будинку ОСОБА_13 . У зв"язку з цим, припускаючи, що його протиправні дії були викриті іншими особами, ОСОБА_8 , відмовився від подальшого продовження вчинення злочинних дій та не вчинив усіх дій, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця з причин, шо не залежали від його волі.

Таким чином ОСОБА_8 , умисно, повторно, шляхом проникнення до сховища, вчинив закінчений замах на незаконне заволодіння транспортним засобом, а саме автомобілем марки "ВАЗ" моделі "21043", д.н.з. НОМЕР_7 синього кольору, 2006 року випуску, який належить ОСОБА_13 , чим спричинив останньому матеріальної шкоди на суму 62521 гривні.

Таким чином ОСОБА_8 інкримунується закінчений замах на незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинений повторно, поєднаний з проникненням до сховища, тобто вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 289 КК країни.

Крім того, близько 04 години 40 хвилин 26.07.2022 неповнолітній ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебуваючи поблизу господарства ОСОБА_14 , що розташоване по АДРЕСА_6 , незаконно проник на територію вищевказаного господарства.

Після чого, в цей же день, час, місці та за вказаних обставин, неповнолітній ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_2 перебуваючи на території господарства ОСОБА_14 проник до гаражного приміщення, де виявив мотоцикл марки "Gеоn" моделі "GN 150-11", номер рами якого НОМЕР_8 , синьо-білого кольору, 2015 року випуску, який належить станньому та вирішив незаконно ним заволодіти.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на незаконне, повторне, поєднане з проникненням до гаражного приміщення, усвідомлюючи протиправний характер вчиняємих дій, враховуючи сприятливу для нього обстановку, а саме те, що його злочинні дії ніким не помічені та за ним ніхто не постерігає, керуючись корисливим мотивом, підійшов до транспортного засобу, саме мотоциклу марки "Gеоn" моделі "GN 150-11, номер рами якого НОМЕР_8 , синьо-білого кольору, 2015 року випуску та з метою доведення свого злочинного умислу до кінця шляхом застосування фізичної сили |рук, відбуксирувавши його та зник з місця вчинення злочину, а після чого розпорядився ним на власний розсуд.

Таким чином ОСОБА_8 , умисно, повторно, шляхом проникненням до гаражного приміщення, незаконно заволодів транспортним засобом, а саме мотоциклом ''Gеоn" моделі "GN 150-11, номер рами якого НОМЕР_8 , синьо-білого кольору, 2015 року випуску, який належить ОСОБА_14 чим спричинив останньому матеріальної шкоди на суму 15935 гривні.

Таким чином ОСОБА_8 інкримінується незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене повторно, поєднане з проникненням до гаражного приміщення, тобто вчиненян кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 289 КК України.

II. Докази на підтвердження встановлених судом обставин.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 свою вину у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень при обставинах, викладених в обвинувальному акті, визнав повністю, не оспорюючи фактичних обставин, місця та часу події, про які зазначено в обвинувальному акті, показав, що дійсно вчиняв кримінально карані правопорушення та розповів про обставини вчинення останніх. Щиро розкаявся у вчиненому та попросив вибачення у потерпілих,присутніх у судовому засіданні.

Законний представник неповнолітнього обвинуваченого пояснила, що не заперечує винність свого сина, вказала, що їй було не відомо про вчинки сина. Фактичних обставин справи не заперечувала та не оспорювала.

Захисник обвинуваченого у судовому засіданні вказала, що її підзахисний у повній мірі визнає свою вину за фактичних обставин викладених у обвинувальному акті. Просила врахувати його молодий вік та суворо не карати.

Потерпілий ОСОБА_15 та ОСОБА_4 у судовому засідані розповідли про обставини виявлення кримінальних правопорушень та не оспорювали фактичних обставин даних кримінальних правопорушень.

Потерпілий ОСОБА_15 просив суворо покати обвинуваченого.

Потерпілий ОСОБА_4 просив суворо не карати обвинуваченого.

Потерпілі ОСОБА_10 , ОСОБА_12 , ОСОБА_14 , ОСОБА_13 в судове засідання не з`явилися, надіслали заяву про розгляд справи без їх участі, в заяві зазначили, що щодо міри покарання покладаються на розсуд суду.

Оскільки обвинувачений ОСОБА_8 у повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованих йому злочинах при обставинах, викладених у обвинувальному акті, та беручи до уваги, що прокурор законний представник обвинуваченого та захисник не оспорюють фактичні обставини провадження, судом установлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, його законний представник, захисник , правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності та істинності їх позиції, роз`яснивши положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, заслухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів щодо тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.

Допитавши обвинуваченого, який визнав себе винним та добровільно повідомив суду обставини вчинення злочинів, дослідивши матеріали кримінального провадження, вислухавши виступи учасників судового провадження в дебатах та останнє слово обвинуваченого, суд дійшов таких висновків.

Показання обвинуваченого є послідовними, логічними, відповідають фактичним обставинам справи, а тому не викликають у суду сумнівів щодо правильності розуміння обставин злочину, добровільності та істинності його позиції.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що винуватість ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованих йому злочинів при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю.

За таких обставин, суд вважає доведеним, що ОСОБА_8 16.02.2022 вчинив незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене повторно, поєднане з проникненням до сховища, тому ці його дії суд кваліфікує ч.2 ст. 289 КК України.

Суд також вважає доведеним, що ОСОБА_8 10.06.2022 вчинив незаконне заволодіння транспортним засобом, вчиненого повторно, тому ці його дії суд кваліфікує ч.2 ст. 289 КК України.

Є доведеним також, що ОСОБА_8 15.06.2022 вчинив незаконне заволодіння транспортним засобом, вчиненого повторно, поєднаного з проникненням до сховища, відтак такі його діх суд кваліфікує за ч.2 ст. 289 КК України.

Також суд вважає доведеним, що 15.06.2022 ОСОБА_8 вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно, поєднаного з проникненням до свища, в умовах воєнного стану, тому суд кваліфікує його дії за ч. 4 ст. 185 КК України.

Є доведеним, що 27.06.2022 ОСОБА_8 вчинив незаконне заволодіння транспортним засобом, вчиненого повторно, поєднаного з проникненням до сховища, тому суд кваліфікує його дії за ч. 2 ст. 289 КК України.

Суд також вважає доведеним, що 26.07.2022 ОСОБА_8 вчинив закінчений замах на незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинений повторно, поєднаний з проникненням до сховища, тому його дії кваліфікує за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 289 КК країни.

Також є доведеним поза розумним сумнівом, що 26.07.20222 ОСОБА_8 вчинив незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене повторно, поєднане з проникненням до гаражного приміщення, тому суд кваліфікує його такі дії за ч. 2 ст. 289 КК України.

Суд вважає безпосередньо досліджені докази, що характеризують особу обвинуваченого належними, допустимими та достовірними.

Підстав, у відповідності до ч. 3 ст. 337 КПК України, для виходу за межі висунутого обвинувачення суд не убачає, оскільки в ході судового розгляду обставин, які б перешкоджали ухваленню справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод не встановлено.

Вина обвинуваченого у скоєних кримінальних правопорушеннях доведена у повному обсязі.

На виконання вимог статті 485 КПК при судовому розгляді щодо обвинуваченого, який на час вчинення кримінального правопорушення був неповнолітнім було з`ясовано такі обставини:

- повні і всебічні відомості про особу неповнолітнього: його вік (число, місяць, рік народження), стан здоров`я та рівень розвитку, інші соціально-психологічні риси особи;

- ставлення неповнолітнього до вчиненого ним діяння;

- умови життя та виховання неповнолітнього;

- відсутність дорослих підбурювачів та інших співучасників кримінального правопорушення.

Крім того, враховуючи приписи статті 487 КПК при дослідженні умов життя та виховання неповнолітнього з`ясовано:

- склад сім`ї неповнолітнього, обстановку в ній, взаємини між дорослими членами сім`ї та дорослими і дітьми, ставлення батьків до виховання неповнолітнього, форми контролю за його поведінкою, морально-побутові умови сім`ї;

- обстановку в навчальному закладі, де навчається неповнолітній, його ставлення до навчання, взаємини з вихователями;

- зв`язки і поведінку неповнолітнього поза домом, навчальним закладом.

ІІІ. Мотиви призначення покарання.
Суд, призначаючи обвинуваченому покарання, ураховує, що покарання, як захід державного реагування на осіб, котрі вчинили кримінальне правопорушення, є головною і найбільш поширеною формою реалізації кримінальної відповідальності, роль і значення якого багато в чому залежать від обґрунтованості його призначення і реалізації.

За змістом статей 50, 65 КК України особі, яка скоїла злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження скоєння нових злочинів. Це покарання має відповідати принципам законності, обґрунтованості, справедливості, співмірності та індивідуалізації, що є системою найбільш істотних правил і критеріїв, які визначають порядок та межі діяльності суду під час обрання покарання. Суд повинен ураховувати ступінь тяжкості злочину, конкретні обставини його скоєння, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення особи до своїх дій, інші особливості справи, які мають значення для забезпечення відповідності покарання характеру та тяжкості злочину.

Обставинами, які пом`якшує покарання ОСОБА_8 відповідно до статті 66 КК України є щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення та вчинення кримінального правопорушення неповнолітнім.

При цьому, судом враховується, що щире каяття проявилося в критичній оцінці ним свого діяння шляхом визнання вини, запевнення, що він більше подібного не вчинить і бажає виправитись, а також вибачення перед потерпілими у судовому засіданні.

Верховний Суд висловив позицію про те, що розкаяння передбачає, окрім визнання особою факту вчинення злочину, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому певному злочині, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинно виражатися в намаганні особи відшкодувати завдані злочином збитки, бажанні виправити наслідки вчиненого (постанова Верховного Суду від 22 березня 2018 року по справі N 759/7784/15-к).

Так і в даній ситуації обвинувачений, окрім визнання вини наголосив на щирому жалі щодо вчиненого, пояснив, що намагається виправитись, змінити спосіб свого життя, що в своїй сукупності свідчить про наявність "щирого каяття".

Активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення виражається в тому, що винний добровільно у будь-якій формі своїми активними діями надає допомогу органам досудового розслідування або суду у з`ясуванні тих обставин вчинення кримінального правопорушення, що мають істотне значення для повного його розкриття.

Так, учасниками судового провадження не заперечувалось, що на досудовому розслідуванні ОСОБА_8 розповів про час, місце вчинення інкримінованих йому кримінальних правопорушень, що стало наслідком їх швидкого розкриття, вказані обставини він підтвердив в судовому засіданні, чим сприяв встановленню істини у кримінальному проваджені.

Вчинення кримінального правопорушення неповнолітнім є додатковою гарантією для дитини, яка опинилася у конфлікті із законом, що не виключає можливості визнання такої обставини пом`якшуючою.

Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_8 відповідно до статті 67 КК України не встановлено.

Вирішуючи питання про призначення покарання ОСОБА_8 суд виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання та бере до уваги той факт, що останній вчинив кримінальні правопорушення будучи неповнолітнім.

Тому, окрім обставин зазначених в статті 65 ККУкраїни, суд враховує особливості призначення покарань викладені в статі 103 КК України.

Зокрема, суд враховує:

- класифікацію кримінальних правопорушеннь, які згідно із статтею 12 КК України відносяться до тяжких злочинів;

- враховує наслідки та обставини вчиненого злочину (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності;

- умови життя та виховання ОСОБА_8 , вплив дорослих, рівень розвитку та інші особливості особи молодої людини, а саме, що ОСОБА_8 є дитиною яка опинилась у складних життєвих умовах, сім`я проживає у скрутному матеріальному становищі, батько не працює, а мати є особою з інвалідністю.

- особу винного його молодий вік, матеріальний та сімейний стан, стан здоров`я;

- наявність обставин, які пом`якшують покарання та відсутність обставин, які обтяжують таке.

У зв`язку із чим, суд доходить висновку про можливість виправлення ОСОБА_8 з обранням покарання із застосуванням частини першої статті 69 КК України.

Так суд вважає за необхідне призначити покарання ОСОБА_8 :

- за ч. 4 ст. 185 КК України із застосування ст.69 КК України, з урахуванням ст. 102 КК України призначити - 1 рік позбавлення волі;

- за ч. 2 ст. 289 КК України із застосування ст.69 КК України з урахуванням ст. 102 КК України - 2 роки позбавлення волі, без конфіскації майна;

- за ч. 2 ст.15 ч.2 ст.289 КК України із застосування ст.69 КК України з урахуванням ст. 102 КК України - 1 рік 6 місяців позбавлення волі без конфіскації майна;

Обґрунтовуючи можливість застосування статті 69 КК України суд враховує, що покарання за кримінальне правопорушення повинно бути домірним йому. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад кримінального правопорушення та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного (пункти 4.1., 4.2. мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 02 листопада 2004 року N 15рп/2004 "у справі за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень статті 69 Кримінального кодексу України (справа про призначення судом більш м`якого покарання)).

В даному конкретному випадку встановлено декілька обставин, що пом`якшують покарання, за відсутності обставин, що обтяжують таке.

Щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення з урахуванням особи винного істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину і відповідно до частини першої статті 69 КК України є підставою для призначення покарання нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції частини статті Особливої частини цього Кодексу за ці злочини.

Обрання такого способу призначення покарання в даній ситуації враховує "принцип пропорційності", справедливо співвідноситьсяіз тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного, можливість його призначення передбачена законом (стаття 69 КК України), воно не становитиме "особистий і надмірний тягар для особи".

Далі суд враховує, що ОСОБА_8 вчинив декілька кримінальних правопорушень, тому на підстаі ч.1 ст. 70 КК України остаточне покарння йому слід призначити за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим та остаточно з врахуванням норм ч.3 ст.102 КК України визначити ОСОБА_8 , покарання у виді позбавлення волі, строком на 2 роки, без конфіскації майна.

Водночас в даній справі суд вважає, що виправлення ОСОБА_8 можливе без ізоляції від суспільства, але в умовах здійснення контролю за його поведінкою під час іспитового строку, тобто його припустимо звільнити від відбуття покарання з випробуванням на підставі статті 75 КК України, з урахуванням особливостей, визначених у статті 104 КК України .

Обираючи застосування статті 75 КК України суд ставить на терези з однієї сторони "право обвинуваченого", а з іншої "суспільний інтерес", підводячи їх до єдиного знаменника.

При аналізі "пропорційності інтересів" суд враховує такі чинники:

-раціональний зв`язок між метою та застосовними заходами;

-необхідність (обґрунтування того, що менш обтяжливого заходу не існує);

-тест пропорційності у вузькому значені, тобто пропорційність конкретних заходів, прийнятих в конкретній ситуації.

Отже, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених (частина друга статті 50 КК), що може бути досягнуто не тільки шляхом позбавлення волі.

Для суду важливим в даній ситуації є те, що міжнародні стандарти в сфері правосуддя дружнього до дитини закріплюють загальноприйнятий міжнародний принцип "економія кримінальної репресії".

За своїм змістом система правосуддя щодо неповнолітніх направлена в першу чергу на забезпечення благополуччя неповнолітнього і забезпечення того, щоб будь-які заходи впливу на неповнолітніх правопорушників були завжди сумірні як з особливостями особистості правопорушника, так і з обставинами правопорушення (п. п. 5.1 "Пекінських правил").

А Мінімальні стандартні правила Організації Об`єднаних Націй щодо заходів, не пов`язаних з тюремним ув`язненням (Токійські правила) в п. п. 8.1. містять положення про те, що судовий орган, маючи в своєму розпорядженні вибір непов`язаних з тюремним ув`язненням заходів, повинен при винесенні свого рішення брати до уваги потреби правопорушника з точки зору його повернення до нормального життя в суспільстві, інтереси захисту суспільства і інтереси жертви, з якою в належних випадках слід консультуватися.

В даному випадку щодо ОСОБА_8 може бути обраний менш обтяжливий захід, ніж реальне позбавлення волі і держава створила умови при яких за поведінкою засудженого буде встановлений контроль, з покладенням ряду обов`язків та обмежень у поведінці. В такій ситуації у випадку невиконання покладених обов`язків засуджений може бути направлений до реального відбування призначеного покарання.

В даному конкретному випадку судом було встановлено таку обставину, що пом`якшує покарання ОСОБА_8 як вчинення кримінального правопорушення неповнолітнім, що потребує забезпечення додаткових гарантій, в тому числі і в призначенні покарання, у порівняні із злочинами вчиненими дорослими.

На користь застосування статті 75 КК України свідчить і зміст досудової доповіді уповноваженого органу з питань пробації, яка надана з метою забезпечення суду інформацією, що характеризує обвинуваченого.

Так само і позиції більшості потерпілих свідчить про їх бажання, щоб обвинувачений не був суворо покараний.

В цій ситуації відіграє значення і позиція сторони обвинувачення, яка підтримує публічне обвинувачення і реалізує відповідну функцію держави в кримінальному провадженні, яка зводиться до можливості застосування статті 75 КК України в правовідносинах, що розглядаються.

Поряд з цим ОСОБА_8 буде підлягати обмеженням і перебувати під контролем держави, він зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, а у випадку їх невиконання може бути направлений для відбування покарання.

Наведене в своїй сукупності є підставою для застосування до нього статті 75 КК України, з урахуванням особливостей, визначених у статті 104 КК України.

У зв`язку зі звільненням ОСОБА_8 від відбування покарання з випробуванням, необхідно покласти на нього обов`язки, передбачені статтею 76 КК України.

Важливим є те, що звільнення ОСОБА_8 від відбування покарання з випробуванням буде сприяти його виправленню, вихованню та соціальній реабілітації та враховує "принцип пропорційності", справедливо співвідноситься із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного, не становитиме "особистий і надмірний тягар для особи".

Підстав для обрання більш м`яких або тяжких покарань суд не знаходить.

Запобіжний захід обвинуваченому слід залишити незмінним до вступу вироку у законну силу.

Статтею 124 КПК України визначено порядок стягнення процесуальних витрат у разі ухвалення обвинувального вироку.

Згідно роз`яснень п. 11, п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України N 11 від 07.07.95 року "Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину та судових витрат" у справах неповнолітніх судові витрати можуть бути покладені в передбаченому законом порядку на їх батьків (усиновителів), опікунів або піклувальників. Розмір судових витрат визначається і вони стягуються з засудженого в межах обвинувачення, яке визнано судом доведеним.

Згідно з п. 2 ч. 4 ст. 374 КПК України, у разі визнання особи винуватою, у резолютивній частині вироку зазначається рішення про відшкодування процесуальних витрат.

За ст. 1179 ЦК України, неповнолітня особа у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років відповідає за завдану нею шкоду самостійно на загальних підставах.

Водночас майнова відповідальність неповнолітніх має свої специфічні риси, обумовлені суб`єктом такої відповідальності - особа, яка не досягла 18 років. Така специфіка передбачена у ч. 2 ст. 1179 ЦК України, відповідно до якої, у разі відсутності у неповнолітньої особи майна, достатнього для відшкодування завданої нею шкоди, ця шкода відшкодовується в частці, якої не вистачає, або в повному обсязі її батьками (усиновлювачами) або піклувальником.

За своїм характером відповідальність батьків та піклувальників неповнолітнього є додатковою, або субсидіарною. Її суть полягає в тому, що вищевказані особи відповідають перед потерпілим у тій частині, в якій не можуть відповідати самі неповнолітні через відсутність у них майна, достатнього для відшкодування шкоди.

Разом з цим, ч. 3 ст. 1179 ЦК України передбачено, що обов`язок батьків (усиновлювачів), піклувальника, закладу, який за законом здійснює щодо неповнолітньої особи функцію піклувальника, відшкодувати шкоду припиняється після досягнення особою, яка завдала шкоди, повноліття або коли вона до досягнення повноліття стане власником майна, достатнього для відшкодування шкоди.

В рамках даного кримінального провадження залучено експертів, якими проведено судові експертизи, вартість яких узагальному розмірі складає 20 498, 02 грн.

Виходячи із зазначених вимог закону, встановлених судом обставин, стягнення процесуальних витрат у справі на користь держави підлягає з обвинуваченого ОСОБА_8 . За наявності у неповнолітнього ОСОБА_8 підстав, передбачених в ч. 2 ст. 1179 ЦК України, стягнення процесуальних витрат в частці, якої не вистачає, або в повному обсязі підлягає з його матері ОСОБА_7 .

Відповідно до ч. 4 ст. 174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна.

Долю речових доказів суд, вважає за необхідне вирішити у відповідності до ст. 100 КПК України, при цьому скасувавши арешт накладений на них ухвалою слідчого судді у відповідності до ст. 174 КПК України.

Запобіжний захід обвинуваченому до вступу вироку у законну сидлу залишити без змін.

ІV Вирішення цивільного позову
Потерпілим ОСОБА_4 подано цивільний позов до обвинуваченого ОСОБА_8 , в якому він просить стягнути ОСОБА_8 на його користь 30142,00грн матеріальної шкоди та 25000,00 грн моральної шкоди, заподіяну вчиненням кримінального правопорушення.

Цивільний позов обґрунтований тим, що своїми протиправними діями ОСОБА_8 спричинив потерпілому матеріальну шкоду в розмірі 30142,00грн, яку пов`язує із викраденням транспортного засобу,якй належить йому на праві власності. Розмір матеріальної шкоди позивач доводить кредитни договором, укладеним з АТ «ПУМБ», а саме що саме за кредитні кошти він купував транспортий засіб.

Оскільки транспортний засіб йому не повернутий, а також з посиланням на те, що обвинувачений розукомлектував останній та перефарбував, позивач просить стягнути вартість транспортного засобу у розмірі 30142,00грн.

Наявність моральної шкоди позивач пов`язує з тим, що через викрадення транспортного засобу були порушенні його нормальні життєві зв`язки,так як для позивача викрадений транспортний засіб був єдиним способом доїзду до місця роботи, а також позивача постійно супроводжувана тривога та тимчасова відірваність від активного соціального життя.

Розмір завданої моральної шкоди позивач оцінив у 25000,00грн.

Під час судового розгляду позивач повністю підтримав цивільний позов з підстав, вказаних у ньому.

Обвинувачений проти цивільного позову заперечив частково. Вказав, що транспортний засіб потерпілого занаходиться на штрафмайданчику поліції та буде йому повернутий. Зазначив, що працює неофіційно та по можливості частково зможе відкодувати шкоду.

Захисник обвинуваченого заперечила проти позову у повному обсязі з підстав викладених у відзиві. Зокрема, вважає, що позов є необгрунтованим та не підтвердженим належними та допустими доказами.

Законний представник обвинуваченого цивільний позов не визнала та вказала, у неї відсутні кошти для його відкодування, оскільки єдиним доходом є пенсія.

Прокурор у судових дебатах висловла позицію про те, що цивільий позов має бути задоволений.

Дослідивши матеріали цивільного позову, заслухавши пояснення учасників провадження, суд дійшов такого висновку.

Положеннями ч. 2 ст. 127 КПК передбачено, що шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Згідно з ч. 1 ст. 128 КПК особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Пунктом 3 частини 2 статті 11 ЦК України визначено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.

Згідно з частиною першою статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Під способом захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів дається у статті 16 Цивільного кодексу України.

За статті 16 ЦК України одним із способів захисту порушеного права є відшкодування шкоди.

Відповідно до статті 20 Цивільного кодексу України право на захист особа здійснює на свій розсуд.

Вирішуючи цивільний позов у частині стягнення 30142,00 грн матеріальної шкоди суд заначає про наступне.

Згідно з ч.1 ст. 1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

Юридичною підставою позадоговірної відповідальності є склад цивільного правопорушення (ст. 1166 ЦК України), необхідними елементами якого є: шкода, протиправна поведінка, причинний зв`язок між шкодою і протиправною поведінкою, вина.

У п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.92 № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» зазначено, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.

Згідно з положеннями частини першої ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини (частина 2 ст.1166 ЦК України).

Відповідно до ст. 1192 ЦК України якщо інше не встановлено законом, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Цивільний позивач обгрунтовучи розмір завданої матеріальної шкоди у сумі 30142,00 грн посилається на кредитний договір укладений з АТ «ПУМБ», вказуючи, що отримавши вказані кредитні кошти придбав транспортний засіб, яким незаконно заволодів обвинувачений.

Однак з умов кредитного договру не убачається, що такий був укладений саме на придбання транспортного засобу. До того ж, позивач не надав жодних первинних документів на підтвердження отримання кредиту. Більше того цивільний позивач не надав і первинних документів, які б вказуали на вартість придбаного транспортного засобу.

Щодо посилань позивача на той факт, що обвинувачений розукомлектував транспортний засіб та перефарбував його внаслідок чого істотно знизилась його вартість, то позивач на підтвердження вказаного факту не надав дожних доказів, як і не надав підтверджених доказів того, що після повернення йому транспортного засобу, доля якого вирішена в силу норм ст. 100 КПУ України, транспортний засіб є непридатним до використання.

За вказаних обставин суд дійшов висновку, що позивачем не доведена належними та допустими доказами така обовязкова складова для відкшодування завданої як розмір завданої шкоди.

Таким чином суд дійшов висновку що позов у цій частині є безпідставним та недоведеним належними та допустими доказаи, що у силу ст. 81 ЦПК України є обов`язком цивільного позивача.

Стосовно вимоги цивільного позивача ОСОБА_4 про стягнення з обвинуваченого 25000,00 грн завданої моральноїшкоди, то суд вказує про наступне.

Відповідно до частини 1 статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Визначення поняття моральної шкоди та способи її відшкодування і визначення розміру наведені у статті 23 ЦК України.

Відповідно до частини 1 статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Згідно з пунктами 1 і 2 частини 2 статті 23 ЦК України моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів;

В пункті 9 Постанови Пленуму Верховного суду України "Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" від 31 березня 1995 року за N 4 (з подальшими змінами та доповненнями) зазначено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. У випадках, коли межі відшкодування моральної шкоди визначаються у кратному співвідношенні з мінімальним розміром заробітної плати чи неоподатковуваним мінімумом доходів громадян, суд при вирішенні цього питання має виходити з такого розміру мінімальної заробітної плати чи неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, що діють на час розгляду справи. Визначаючи розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суд повинен наводити в рішенні відповідні мотиви.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення.

При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більш аніж достатнім для розумного задоволення потреб потерпілої особи і не повинен призводити до її збагачення. Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, N 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року).

Обґрунтовуючи заподіяння моральної шкоди, потерпілий в позовній заяві посилається на те, що внаслідок дій обвинуваченого порушилися його нормальні життєві зв`язки, через неможливість нормального доїзду до місця роботи. Крім того, в судовому засіданні потерпілий підтвердив, що він переніс моральні страждання через викрадення належного йому майна.

Заподіяння моральної шкоди обвинуваченим ОСОБА_8 потерпілому ОСОБА_4 підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами, оскільки є наслідком його протиправних дій по відношенню до потерпілого.

Разом з тим, при визначенні розміру відшкодування моральної шкоди відповідно до положень частини 3 статті 23 ЦК України, суд бере до уваги характер кримінального правопорушення, вчиненого обвинуваченим, характер і ступінь душевних страждань внаслідок вчиненого кримінального правопорушення щодо його майна, враховує вимоги розумності і справедливості, виходячи з чого вважає обґрунтованим розмір відшкодування моральної шкоди на суму 2000,00 гривень, що не призведе до безпідставного збагачення, а тільки компенсує завдану моральну шкоду через незручності під час доїзду до місця роботи.

В іншій частині розмір моральної шкоди є необґрунтованим, не доведеним та таким, що не підлягає задоволенню.

Водночас слді зауважити, що відповідно до статті 1179 ЦК України неповнолітня особа (у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років) відповідає за завдану нею шкоду самостійно на загальних підставах. У разі відсутності у неповнолітньої особи майна, достатнього для відшкодування завданої нею шкоди, ця шкода відшкодовується в частці, якої не вистачає, або в повному обсязі її батьками (усиновлювачами) або піклувальником, якщо вони не доведуть, що шкоди було завдано не з їхньої вини. Якщо неповнолітня особа перебувала у закладі, який за законом здійснює щодо неї функції піклувальника, цей заклад зобов`язаний відшкодувати шкоду в частці, якої не вистачає, або в повному обсязі, якщо він не доведе, що шкоди було завдано не з його вини. Обов`язок батьків (усиновлювачів), піклувальника, закладу, який за законом здійснює щодо неповнолітньої особи функції піклувальника, відшкодувати шкоду припиняється після досягнення особою, яка завдала шкоди, повноліття або коли вона до досягнення повноліття стане власником майна, достатнього для відшкодування шкоди.

Враховуючи вищевикладене та беручи до уваги, що обвинувачений ОСОБА_8 є неповнолітнім, відшкодування шкоди, яка підлягає відшкодуванню на користь потерпілого ОСОБА_4 , стягується в повному обсязі обвинуваченого ОСОБА_8 , а у разі недостатності коштів з його законного предствника ОСОБА_7 на підставі норм ст.1179 ЦК УКраїни, оскільки в судовому засіданні вона не довела, що вказана шкода завдана потерпілому не з її вини.

Керуючись ст. 2,7, 100, 124, 128, 349, 368-370, 373, 374, 376, 394, 395 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

1. ОСОБА_8 визнати винуватим за пред`явленим йому обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 185, ч.2 ст.289, ч.2 ст.15 ч.2 ст.289 КК України та призначити йому покарання:

- за ч. 4 ст. 185 КК України із застосування ст.69 КК України, з урахуванням ст. 102 КК України - 1 рік позбавлення волі;

- за ч. 2 ст. 15 ч.2 ст.289 КК України із застосування ст.69 КК України з урахуванням ст. 102 КК України - 1 рік 6 місяців позбавлення волі без конфіскації

- за ч. 2 ст. 289 КК України із застосування ст. 69 КК України з урахуванням ст. 102 КК України - 2 роки позбавлення волі без конфіскації майна

2. На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим з врахуванням ч.3 ст.102 КК України визначити ОСОБА_8 остаточне покарання у виді позбавлення волі, строком на 2 (два) роки без конфіскації майна.

3. На підставі ст. 75,104 КК України звільнити ОСОБА_8 від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом 1 (одного) року іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього судом обов`язки.

4. Відповідно до п.п. 1, 2 ч. 1, п. 4 ч. 3 ст. 76 КК України, впродовж іспитового строку на ОСОБА_8 покласти наступні обов`язки:

- періодично з"являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

5. Відповідно до вимог ст. 165 КВК України іспитовий строк обчислюється з моменту проголошення вироку суду.

6. Скасувати арешт, накладений на майно згідно ухвали Богунського районного суду міста Житомира від 08.07.2022, а майно повернути власникам, а саме:

- шолом білого кольору, фари до мотоцикла, накладну ніжку мотоцикла, пасажирську ручку, пасажирські підніжки до мотоцикла, дзеркало до мотоцикла, накладки з фари, захисне скло з пластиковими накладками, трос від дзеркала повернути власнику ОСОБА_12 ;

- кросівки коричневого кольору, кросівки чорного кольору, які належать ОСОБА_8 , повернути йому як власнику.

7. Скасувати арешт накладений на майно згідно ухвали Богунського районного суду міста Житомира від 15.07.2022, а майно повернути власникам, а саме:

- мотоцикл марки "FORTE" моделі "FT200-23" в кузові червоного кольору без вітрового щитка, який належить на праві власності ОСОБА_16 та зберігається на майданчику тимчасового тримання транспортних засобів ГУНП в Житомирській області, що за адресою вул. Слобідська, 35 м. Житомир повернути власнику- ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ;

- мотоцикл марки "FORTE" моделі "FT 250- СКА" в кузові чорного кольору, який належить на праві власності ОСОБА_12 та зберігається на майданчику тимчасового тримання транспортних засобів ГУНП в Житомирській області, що за адресою вул. Слобідська, 35 м. Житомир повернути власнику- ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

8. Речові докази:

- кросівки сірого кольору, які належать ОСОБА_8 повернути власнику;

- Оптичний диск ''VІDEХ DVD-R 16 х4,7 GBM 120 min, на якому збережено фотознімки мотоцикла чорного кольору марки ''Viper'' моделі ''ZS200F'', який визнаний речовим доказом, залишити у матеріалах кримінального провадження № 0000324 від 17.02.2022;

- мотоцикл чорного кольору марки ''Viper'' моделі ''ZS 200А'', який визнаний речовим доказом та який зберігається на тимчасовому триманні транспортних засобів ВП № 3 Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області за адресою вул. Мала Житомирська, 11а м. Радомишль, Житомирського району, Житомирської області повернути власнику - ОСОБА_5 ;

- вітровий щиток з надписом ''TIGER'', червоного кольору, який зберігається в кімнаті речових доказів Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області повернути власнику - ОСОБА_4 ;

- фару темно зеленого кольору від скутера "HONDA DIO" , пластикову панель з надписом "HONDA", пластикову накладку червоного кольору повернути власнику - ОСОБА_10 ;

- мотоцик білого кольору марки "Geon»"д.н.з НОМЕР_9 , який передано на відповідальне зберігання ОСОБА_14 -залишити йому як власнику;

- автомобіль марки ВАЗ моделі 21043 синього кольору з номерним знаком НОМЕР_7 , який передано на відповідальне зберігання власнику ОСОБА_13 залишити йому як власнику;

- відеореєстратор марки "Cyclone" моделі "DVH - 41 v3" , який

передано на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_17 - залишити йому як власнику;

- свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, документацію з експлуатації транспортного засобу, акт огляду реалізованого транспортного засобу, три ключі від мотоцикла червоного кольору марки ''FORTE'', моделі ''FT200-23'' д.н. НОМЕР_3 повернути власнику - ОСОБА_4 ;

9. Стягнути з ОСОБА_8 на користь держави витрати по справі на проведення судових експертиз у загальному розмірі 20498,02 грн.

За наявності у неповнолітнього ОСОБА_8 підстав, передбачених в ч. 2 ст. 1179 ЦК України, стягнення процесуальних витрат в частці, якої не вистачає, або в повному обсязі підлягає з його матері ОСОБА_7 .

10. До набрання вироком суд законної сили запобіжний захід відносно ОСОБА_8 залишити цілодобовий домашній арешт, обраний на підставі ухвали Черняхівського районного суду Житомирської області від 05.10.2022, але не більше 60 діб з моменту постановлення вироку.

11. Цивільний позов потерпілого ОСОБА_4 задовольнити частково.

12. Стягнути з ОСОБА_8 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаєза адресою: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_4 () ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 )

- 2000,00 грн моральної шкоди.

За наявності у неповнолітнього ОСОБА_8 підстав, передбачених в ч. 2 ст. 1179 ЦК України, стягнення завданої моральної шкоди в частці, якої не вистачає, або в повному обсязі підлягає з його матері ОСОБА_7 .

12. В решті цивільного позову відмовити.

Вирок набирає законної сили після спливу закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого ч. 2 ст. 395 КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Житомирського апеляційного суду через Черняхівський районний суд Житомирської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору в порядку, визначеному ст. 376 КПК України.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_18