ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/174/23 Справа № 185/6648/21 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2023 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

судді-доповідача ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника-адвоката ОСОБА_8 ,

потерпілої ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000434 за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_7 (з доповненнями), його захисника - адвоката ОСОБА_10 (з доповненнями) та прокурора Павлоградської окружної прокуратури ОСОБА_11 на вирок Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 20 травня 2022 року щодо ОСОБА_7 , -

ВСТАНОВИЛА:

цим вироком

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Малоолександрівка Павлоградського району Дніпропетровської області, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , відповідно до ст. 89 КК України раніше не судимого,

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 9 років.

Строк відбуття покарання ОСОБА_7 ухвалено обчислювати з дня затримання, а саме, - з 19.06.2021 року.

Запобіжний захід ОСОБА_7 до набрання вироком законної сили залишено обраний - тримання під вартою в Державній установі «Дніпровська установа виконання покарань (№4)».

Вирішено долю речових доказів.

Вказаним вироком ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні наступного.

19.06.2021 року, приблизно о 01 годин 30 хвилин, більш точного часу в ході досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_7 перебував за місцем мешкання, а саме за адресою: АДРЕСА_1 , де в цей час перебував його батько ОСОБА_12 . В цей час між ОСОБА_7 та ОСОБА_12 виникла сварка на побутовому ґрунті, в ході якої у ОСОБА_7 виник злочинний умисел, направлений на вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, а саме - ОСОБА_12 .

ОСОБА_7 , знаходячись в спальній кімнаті вищевказаного домоволодіння, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на умисне протиправне заподіяння смерті потерпілому ОСОБА_12 , маючи умисел, направлений на умисне вбивство потерпілого, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки, обхватив останнього за життєво важливий орган - шию, правою та лівою рукою, та діючи умисно стиснув руками обидві переднє-бокові поверхні шиї, та почав здавлювати її до того часу, поки ОСОБА_12 припинив подавати ознаки життя.

Своїми умисним діями ОСОБА_7 спричинив потерпілому ОСОБА_12 тілесні ушкодження у вигляді тупої травми шиї котра супроводжувалась крововиливами у товщу м`яких тканин шиї по центру, ліворуч та праворуч, крапковими крововиливами в товщі тканин кореня язика, крововиливами у товщі м`яких тканин лівого та правого рогу під`язичної кістки з послідуючим їх переломами, крововиливом у товщі м`яких тканин правого щитоподібного хряща з послідуючим його переломом у проекції верхньої третини, численними крапковими крововиливами у товщі склер правого та лівого ока, численними синцями на передній та бічних поверхнях шиї, численними саднами та синцями обличчя та тулубу, верхніх та нижніх кінцівок, що ускладнилося розвитком механічної асфіксії.

Смерть ОСОБА_12 настала на місці скоєння злочину 19.06.2021 року близько 02 години 00 хвилин, більш точного часу не встановлено, внаслідок тупої травми шиї, котра супроводжувалася переломами ріжків під`язичної кістки ліворуч та праворуч, та ускладнилася механічною асфіксією, та знаходиться в причинно-наслідковому зв`язку з діями обвинуваченого ОСОБА_7 .

В апеляційних скаргах (з доповненнями):

- обвинувачений просить оскаржуваний вирок скасувати і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Вважає, що вирок суду є незаконним та необґрунтованим, у зв`язку з істотними порушеннями норм матеріального та процесуального права, невідповідності висновків суду першої інстанції фактичним обставинам справи.

На думку обвинуваченого, його вина не доведена та згідно наданих стороною обвинувачення доказів не вбачається що саме він скоїв навмисне вбивство свого батька.

Вважає, що покази свідка ОСОБА_9 слід не брати до уваги, оскільки вона зацікавлена у його засуджені особа, оскільки хоче заволодіти майном батька.

Вказує, що в обвинувальному акті відсутні відомості потерпілої особи, хоча вона зазначена в реєстрі матеріалів досудового розслідування.

На думку апелянта, у ході судового розгляду судом не досліджено більшість доказів, які суттєво вказують на відсутність саме умисного вбивства, не проведено заявленої експертизи, не проведено допиту свідків, відсутність у матеріалах провадження журналу судового засідання є порушенням судом першої інстанції вимог кримінально-процесуального закону.

- захисник обвинуваченого просить вирок щодо ОСОБА_7 , - скасувати і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Вважає, що оскаржуваний вирок слід скасувати через невідповідність висновків суду першої інстанції викладених у судовому рішенні фактичним обставинам справи, істотним порушенням вимог КПК України, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, однобічності та неповноти судового розгляду.

Зазначає, що на лівій руці у ОСОБА_7 відсутній повністю перший палець. Якщо б він навіть «захотів» задушити свого батька, то він цього попросту не зміг зробити, а тому, на його думку, ця трагедія виникла із звичайної необережності.

Крім того захисник зазначає, що у вироку суду вказано про те, що буцім-то обвинувачений ОСОБА_7 свою провину у скоєнні злочину не визнав. Проте, на думку захисника, це не відповідає дійсності, оскільки він визнав себе частково винним на 95%, про те, що він дійсно ненавмисно, коли піднімав впавшого потерпілого батька з підлоги на диван, оскільки різниця у вазі батька близько 115 кг, і його 70 кг, він із силою потягнув його і ненавмисно таким чином заподіяв йому смерть.

Вважає, що суд не взяв до уваги те, що жодного прямого свідка тих подій в результаті яких була спричинена смерть потерпілому не виявлено і не має, більше того, сторона обвинувачення не надала таких свідків суду.

На думку захисника, у обвинуваченого взагалі відсутній мотив та умисел на вчинення навмисного вбивства. Він неодноразово вказував на те, що через кожні 4 години він робив батькові уколи інсуліну, батько був абсолютно сліпим, якщо б він дійсно хотів, як вказано у вироку суду, навмисно позбавити життя своєму батькові, то для цього й було б просто не зробити укол інсуліну, він би впав у кому і помер.

Вважає, що провина ОСОБА_7 не доведена, якщо і є в його діях склад правопорушення, то за ч. 1 ст. 119 КК України, - вбивство через необережність.

Крім того захисник вказує, що в матеріалах провадження відсутні журнали допиту свідків та постанови про залучення в якості потерпілої ОСОБА_9

- прокурор просить вказаний вирок в частині призначення покарання, - скасувати, у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через м`якість. На підставі ст. 420 КПК України ухвалити свій вирок, яким призначити ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 115 КК України покарання у виді позбавлення волі на строк 11 років.

В іншій частині вирок прокурор просить залишити без змін.

Вважає, що суд, призначаючи покарання обвинуваченому, не врахував, що ОСОБА_7 вчинив особливо тяжкий злочин, вину у скоєнні інкримінованого правопорушення не визнав. ОСОБА_7 заподіяв смерть своєму батькові, який був особою похилого віку, що є обтяжуючою обставиною під час призначення покарання. Обставин, які пом`якшують покарання по справі не встановлені. Під час допиту потерпілої в суді, остання пояснила, що ОСОБА_7 раніше бив свого батька. Вважає, що доводи обвинуваченого про те, що він ненавмисно зламав потерпілому під`язичну кістку, викликає великий сумнів, як і інші численні тілесні ушкодження, які зі слів обвинуваченого потерпілий міг отримати від падіння.

На думку прокурора, суд призначив обвинуваченому недостатньо суворе покарання, закріпивши у свідомості останнього можливість уникнути справедливого покарання за вчинення злочинів та посіяв впевненість у тому, що покарання все одно буде не суворим, що не сприяє охороні прав і свобод людини і громадянина та власності від злочинних посягань та запобіганню злочинам.

Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора, яка просила задовольнити апеляційну скаргу прокурора, а апеляційні скарги обвинуваченого та його захисника, - залишити без задоволення, обвинуваченого та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу ОСОБА_7 та заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора, думку потерпілої, яка прохала вирок суду залишити без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів дійшла до висновку, що вони не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбаченим цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Перевіркою наявних матеріалів встановлено, що суд першої інстанції ухвалюючи вищевказаний вирок, в повній мірі дотримався зазначених вимог закону.

Аналізуючи доводи апеляційних скарг обвинуваченого та його захисника (з доповненнями), колегія суддів вважає, що висновок суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, є ґрунтовним та підтверджується сукупністю досліджених доказів, що узгоджуються між собою.

Дослідивши з дотриманням вимог закону та детально проаналізувавши у вироку вказані докази, суд першої інстанції дав їм належну оцінку не тільки з точки зору їх належності, допустимості і достовірності, а й з точки зору їх узгодженості, взаємозв`язку та системності, і ці докази в своїй сукупності взаємодоповнюють один одного і є достатніми для обґрунтованого висновку про наявність в діях обвинуваченого складу інкримінованого йому кримінального правопорушення та доведеності вини останнього у його вчиненні, а також для прийняття законного та обґрунтованого рішення у кримінальному провадженні.

Колегія суддів звертає увагу на те, що доводи апеляційних скарг обвинуваченого та його захисника головною мірою полягають у переоцінці окремих доказів, із наданням їм упередженої оцінки на користь сторони захисту, яка не відповідає їх дійсному змісту та не узгоджується з іншими дослідженими доказами.

Висунута обвинуваченим версія про те, що 19.06.2021 року батько упав з дивана та він взяв батька лівою рукою під ліву руку, а правою рукою за шию, підняв та положив на диван, а прокинувшись він зрозумів, що батько помер, тобто він не вбивав свого батька, була ретельно перевірена судом першої інстанції, при цьому було встановлено, що ця версія суперечить низці досліджених доказів.

Доводи ОСОБА_7 про його невинуватість у скоєному спростовані:

- показами потерпілої ОСОБА_9 , що покійний був її батьком, а обвинувачений доводиться рідним братом. Батько та брат останні півроку проживали разом. В червні місяці 2021 року, день вона не пам`ятає, їй зателефонувала сусідка - ОСОБА_13 , та повідомила, що її батько прийшов до них роздягнутий, трусився, та повідомив, що додому він не піде, так як його там б`ють. Вона викликала швидку медичну допомогу та поліцію. Сусідам батько казав, що брат його б`є, але слідів побиття вона на батькові не бачила. В цей час її брат знаходився дома, був п`яний та штовхав її та батька, кричав. Тієї ночі їй зателефонувала медсестра, та повідомила, що її батько помер. Вона була впевнена, що це зробив її брат, тобто обвинувачений, так як той його постійно бив. Вона не зверталась до поліції, так як батько цього не дозволяв. Підстав оговорювати брата у неї немає. Будинок, де жив батько, належить їй;

- показами свідка ОСОБА_13 про те, що знає обвинуваченого, та знала його батька як сусідів. Останнім часом померлий жив з обвинуваченим, та останні часто сварилися. Перед днем смерті покійний був у неї вдома, та просив його спасти, а від кого, не говорив;

- показами свідка ОСОБА_14 , що вона працює фельдшером. Їй зателефонував обвинувачений, та сказав що у батька тиск піднявся. Вона зробила укол магнезії, та запросила сімейного лікаря для огляду. В дві години ночі зателефонував обвинувачений, та сказав, що батько помер. Обвинувачений вів себе дивно, не хотів щоб батька везли на розтин, казав, що для цього у нього не має грошей. Померлий лежав на животі, ніс та підборіддя були вдавлені в подушку. Від сусідів їй відомо, що обвинувачений часто кричав на свого батька. Та коли останній приходив в медпункт, то казав, що болить спина, але від чого не говорив. Донька покійного говорила, що обвинувачений б`є батька. Обвинувачений по характеру агресивний;

- показами експерта ОСОБА_15 , що він працює судово-медичним експертом, та робив розтин тіла покійного ОСОБА_12 . При огляді шия у покійного була зламана. Для цього необхідно застосувати достатню силу. Стискання шиї було за життя. Це міг бути тупий предмет, рука або нога, та відбулося спереду назад, ближче до хребта. Відбулася механічна асфіксія в результаті перелому та набряку. Також були виявлені переломи ребер грудної клітини праворуч і ліворуч, але останні відбулися не в результаті падіння з дивану, а в результаті нанесення ударів з обох боків. Згідно проведеного слідчого експерименту переломи на шиї не суперечать механізму утворення, який був продемонстрований обвинуваченим. ОСОБА_12 помер від механічної асфіксії, що знаходиться в причинно-наслідковому зв`язку зі смертю. Тілесні ушкодження на шиї та переломи ребер, за своїм характером і кольором крововиливів, були нанесені в один проміжок часу.

Саме фельдшер ОСОБА_14 та експерт ОСОБА_15 наголошували в суді, що розташування тулуба потерпілого, та характер спричинених йому ушкоджень, об`єктивно свідчать, що це була не природна смерть покійного.

Вказані покази даних осіб в суді першої інстанції надавалися під присягою, вони послідовні, логічні та узгоджуються між собою та з іншими письмовими доказами, які відповідають вимогам, передбаченим ст. ст. 85-87 КПК України, ретельно перевірені та оцінені у їх сукупності судом безпосередньо при розгляді даного кримінального провадження по суті.

Крім цього, винуватість ОСОБА_7 доведена і іншими доказами, безпосередньо дослідженими в судовому засіданні, а саме:

- протоколом огляду місця події від 19.06.2021 року, відповідно до якого було оглянуто ділянку місцевості, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , та безпосередньо домоволодіння за вказаною адресою. В будинку, на території домоволодіння будь-яких слідів боротьби, волочіння, а також слідів, які могли містити ознаки злочину не виявлені. Також при огляді господарського приміщення, яке розташовано по ліву сторону від вхідних воріт, в другому приміщенні, було виявлено та вилучено наволочку та простирадло зі слідами речовини бурого кольору;

- протоколом огляду трупа від 19.06.2021 року, відповідно до якого в приміщенні Павлоградського КЗ ДОБ «СМЕ» було оглянуто труп ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в ході якого були виявлені: тілесні ушкодження на передній поверхні шиї у проекції передніх третин з розповсюдженням ліворуч та праворуч, виявлені неправильно овальної форми блідо-синюшного та яскраво-червоного кольору, синці розмірами 0,3*0,2 см до 2,5*1,8 см також на лівій бічній поверхні тулуба, на лівій сідниці виявлені блідо-синюшного кольору синці місцями з рожевуватим відтінком; на верхніх та нижніх повіках лівого та правого ока з переходом на перенісся та на кінчику носу виявлені три синця неправильної овальної форми з нечіткими межами блідо-синюшно-рожевого кольору, розмірами від 2,5*2 см до 4,5*5 см, котрі місцями з`єднуються між собою. На слизовій оболонці верхніх повік лівого та правого ока виявлені крапкові крововиливи яскраво-рожевого кольору розмірами 0,6*0,2 см, у товщині склер лівого та правого ока виявлені крапкові крововиливи на 1 см догори ліворуч від лівого кута верхньої губи, на рожевій обводці верхньої губи, з права у кута верхньої та нижньої губи зліва на підборідді, зліва на підборідді, зліва на передньо-бічній поверхні грудної клітини, зліва у проекції 6-7 ребер, по передньо-паховій лінії на задній поверхні лівого та правого передпліччя в проекції верхньої третини на обох ліктьових суглобах, на обох колінних суглобах на передній та передньо - внутрішніх поверхнях, на основних фалангах пальців лівої стопи 1, 2, 3 пальців та 1, 2 пальців правої стопи, виявлені численні садна із кірочкою яскраво-рожевого кольору котра розташована нижче рівня неушкодженої шкіри, розмірам від 0,3*0,3 до 6,5*4,5 см. Також на верхніх кінцівках виявлені численні синці неправильної овальної форми;

- лікарським свідоцтвом про смерть ОСОБА_12 № 446 від 19.06.2021 року, згідно якого до смерті останнього призвели: механічна асфіксія, інші уточнені травми шиї, напад з повішенням, удавленням, задушенням з метою вбивства чи нанесення ушкоджень;

- протоколом огляду предмету від 19.06.2021 року, а саме отриманого стороною обвинувачення, в порядку ст. 93 КПК України, від фізичної особи - свідка ОСОБА_16 , та долученого до матеріалів кримінального провадження, паперового конверту на зворотній стороні якого мається напис: «Диск з відеозаписом від 16.06.2021 року білого кольору у якому знаходиться предмет округлої форми білого кольору, діаметром 12 см, на верхній частині якого посередині мається отвір діаметром 1,5 см та напис «Axent». Задня сторона предмету дзеркальна. При відкритті файлу під назвою «відео від 16.06.2021року», яке містилось на вищевказаному диску, встановлено, що відеозйомка здійснюється з камери мобільного телефону на території невстановленого подвір`я домоволодіння в с. Малоолександрівка Павлоградського району Дніпропетровської області. Дата та час на екрані відсутні, тривалість відеозапису 00:48 сек. При відтворенні даного відеозапису встановлена дата 16.06.2021 року. Відеозапис ведеться з камери мобільного телефону, зі сторони території невстановленого домоволодіння в с. Мало Олександрівка, Павлоградського району, Дніпропетровської області, де чутно наступне: ОСОБА_12 каже - «Не отдавайте»; потім жінка у нього запитує - «ОСОБА_18 не віддавать?», на що потерпілий каже - «Нє»; потім жінка запитує у потерпілого - «Чого?», на що потерпілий відповідає - «Не надо»; далі жінка запитує у потерпілого - «він б`ється, да?», на що потерпілий ОСОБА_12 , відповідає, що «Да»; та жінка відповідає - «Понятно». Далі відеозапис переривається та продовжується проханням потерпілого - «У вас якогось жакетика немає щоб накритися?», так як на відео видно, як ОСОБА_12 , сидить на стільчику в одних шортах, на що жінка йому відповідає - «Надіть тобі?», він каже, що «та ну да, холодно», жінка сказала - «Зараз подивлюся», після чого відеозапис переривається.

- протоколом слідчого експерименту від 19.06.2021 року та додатками до нього, відповідно до якого обвинувачений повідомив, що його батько ОСОБА_12 хворіє на цукровий діабет та потребує постійного догляду. З 14.06.2021 року по 19.06.2021 року останній викликав сімейного лікаря. 18.06.2021 року, приблизно о 17 год. 30 хв. коли обвинувачений зайшов до приміщення кімнати, де перебував його батько, то побачив останнього як той лежить біля ліжка животом до підлоги. Обвинувачений підійшов до батька та правою рукою обхватив між шиєю та грудною клітиною, а лівою взяв під ліву пахву. Свої руки обвинувачений взяв у «замок» та лівою рукою потягнув свого батька щоб у подальшому покласти на спальне ліжко. 19.06.2021 року, приблизно о 01.30 год., він побачив, що його батько лежить на животі, та вже був без ознак життя. Після цього він викликав сільського лікаря;

- висновком експерта № 446 від 19.06.2021 року, відповідно до якого безпосередньою причиною смерті ОСОБА_12 стала тупа травма шиї котра супроводжувалась крововиливами у товщу м`яких тканин шиї по центру, ліворуч та праворуч, крапковими крововиливами в товщі тканин кореня язика, крововиливами у товщі м`яких тканин лівого та правого рогу під`язичної кістки з послідуючим їх переломами, крововиливом у товщі м`яких тканин правого щитоподібного хряща з послідуючим його переломом у проекції верхньої третини, численними крапковими крововиливами у товщі склер правого та лівого ока, численними синцями на передній та бічних поверхнях шиї, численними саднами та синцями обличчя та тулубу, верхніх та нижніх кінцівок, та ускладнилося розвитком механічної асфіксії, що й привело до настання смерті останнього. Всі виявлені тілесні ушкодження на шиї утворилися при життєво, по здавлюючому механізму органів шиї, та навантаження на передні відділи шиї зі здавленням спереду назад, переважно праворуч, або внаслідок ударної дії тупим предметом в передні та бічні відділи шиї, та за своїм характером відносяться до тяжких тілесних ушкоджень в момент їх спричинення, що ускладнилося розвитком механічної асфіксії, що й зумовило настання смерті останнього.

Тілесні ушкодження у вигляді множинних переломів ребер грудної клітини ліворуч та праворуч по середньо-ключичним лініям без пошкодження пристінкової плеври утворились при життєво, по ударному механізму, від дії тупого твердого предмету (предметів), чи при ударі об такий (такі), та за своїм характером відносяться середнього ступеню тяжкості.

Інші виявлені тілесні ушкодження на передній поверхні обличчя, тулубу, верхніх та нижніх кінцівках, утворилися при життєво, по ударному механізму, від дії тупого твердого предмету (предметів), чи при ударі об такий (такі), та за своїм характером відносяться до легких тілесних ушкоджень, та у прямому причинно-наслідковому зв`язку з настанням смерті не перебувають;

- додатковим висновком експерта № 446 від 09.08.2021 року, відповідно до якого, на підставі даних судово-медичної експертизи трупу ОСОБА_12 , з огляду на відомі обставини справи, викладені в постанові про призначення судово-медичної експертизи, наданого відеозапису слідчого експерименту за участю обвинуваченого, дані додаткових методів дослідження та у відповідності до додатково поставлених запитань експерт прийшов до наступних висновків: враховуючи анатомічні ділянки, виявлених у ОСОБА_12 тілесних ушкоджень, а саме, тупої травми шиї, котра супроводжувалась крововиливами у товщу м`яких тканин шиї по центру, ліворуч та праворуч, крапковими крововиливами в товщі тканин кореня язика, крововиливами у товщі м`яких тканин лівого та правого рогу під`язичної кістки з послідуючим їх переломами, крововиливом у товщі м`яких тканин правого щитоподібного хряща з послідуючим його переломом у проекції верхньої третини, численними крапковими крововиливами у товщі склер правого та лівого ока, синці: на підборідді ліворуч з розповсюдження на верхню третину шиї, на передній поверхні шиї у проекції середньої третини з розповсюдженням на ліву та праву бічну поверхню шиї на проекцію середньої третини, на передньо-бічній поверхні шиї праворуч у проекції нижньої третини, не суперечить механізму їх утворення на котрі вказав обвинувачений ОСОБА_17 в ході проведення слідчого експерименту 19.06.2021 року за його участю, а саме, при вдавленні органів шиї правою верхньою кінцівкою, котра була зведена в «замок».

Згідно наданого відеозапису та протоколу проведення слідчого експерименту за участю обвинуваченого ОСОБА_7 на якому він вказав та показав, як верхньою правою кінцівкою він обхватив батька за шию та почав підіймати, при цьому ліва верхня кінцівка (на якій відсутній перший палець), а саме, її долоня знаходилась на правому передпліччі, з утворенням «замка», тобто шия потерпілого знаходилася безпосередньо в правому ліктьовому суглобі, її передня і бічні поверхні перебували безпосередньо в проекції ліктьової ямки.

З урахуванням судово-медико-криміналістичного дослідження органокомплексу шиї встановлено, що ушкодження на під`язиковій кістці є згинальними переломами лівого та правого великих рогів, і заподіяні при інтенсивному (позамежному) відхиленні дистальних відділів лівого та правого великих рогів кістки усередину, у напрямку один до одного (наприклад, при тупій травмі, або стисненні органів шиї в напрямку діючої сили зовні-усередину, спереду-назад) притисненні їх до шийного відділу хребта з наступними переломами рогів; примітка: при зіставленні лівого та правого великих рогів по лініям переломів, дистальні (вільні) кінці розташовані не широко (близько) до серединної лінії тіла під`язикової кістки; ушкодження на щитоподібному хрящі є поперечними розгинальним переломом правого верхнього рога в середній його третині та заподіяний при інтенсивному (позамежному) відхиленні щитоподібного хряща до заду (наприклад, при тупій травмі, або стисненні органів шиї у напрямку діючої сили зовні у середину, можливо більше з боку бічної поверхні шиї) притисненні його до шийного відділу хребта з наступним відхиленням рога і переломом. Тому в даному випадку відсутність першого (великого) пальця на лівій кисті є несуттєвою.

Проаналізувавши зазначені докази у сукупності, суд першої інстанції ґрунтовно відкинув висунуту обвинуваченим версію як неспроможну і спрямовану на уникнення відповідальності за вчинене. Колегія суддів із цими висновками погоджується і вважає їх такими, що відповідають дійсному змісту досліджених доказів і фактичних обставин, що ними підтверджуються, у зв`язку із чим критично оцінює доводи апеляційних скарг обвинуваченого та його захисника щодо відсутності доказів провини ОСОБА_7 у скоєнні умисного вбивства.

На переконання колегії суддів, вищенаведені у сукупності докази, які обґрунтовано визнано судом першої інстанції допустимими, належними, достатніми та достовірними, та ретельно проаналізовані, повністю доводять винуватість ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, та спростовують апеляційні доводи обвинуваченого та його захисника щодо відсутності у діях останнього складу кримінального правопорушення, за вчинення якого його засуджено оскаржуваним вироком суду.

У колегії суддів немає сумніву щодо правильності висновків суду першої інстанції, що інкриміноване кримінальне правопорушення скоїв саме обвинувачений ОСОБА_7 . Вина обвинуваченого повністю доведена, а скоєне ним правильно кваліфіковано за ч. 1 ст. 115 КК України.

В ході апеляційного розгляду встановлено, що з технічних записів та журналів судових засідань вбачається, що судовий розгляд справи було проведено з належним дотриманням вимог КПК України, всі доводи обвинуваченого та його захисника були ретельно перевірені, в тому числі і ті, які аналогічні в апеляційних скаргах.

Доводи захисту та ОСОБА_7 про те, щодії останнього потрібно кваліфікувати за ч. 1 ст. 119 КК України, - вбивство через необережність, є безпідставними, оскільки в ході досудового розслідування та в суді першої інстанції були вірно встановлені фактичні обставини скоєного, допитані усі свідки, повністю доведено вину ОСОБА_7 у навмисному вбивстві ОСОБА_12 зазначеними вище доказами, які ретельно проаналізовано та обґрунтовано покладено в основу вироку. Свідчення ОСОБА_7 є неспроможними та об`єктивно суперечать зібраним доказам та є намаганням останнього уникнути кримінальної відповідальності за скоєне.

Посилання обвинуваченого та його захисника, що ОСОБА_9 не є потерпілою у кримінальному провадженні є безпідставними, адже в суді апеляційної інстанції прокурором була надана копія постанови слідчого від 02.08.2021 року, згідно якої вбачається, що ОСОБА_9 залучено до участі в досудовому розслідуванні в якості потерпілої.

Аналізуючи доводи апеляційної скарги прокурора щодо невідповідності призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, внаслідок м`якості, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно ст. 65 КК України суд призначає покарання: у межах санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення; відповідно до положень Загальної частини КК України; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Як вбачається з вироку, при обранні обвинуваченому ОСОБА_7 виду та міри покарання, суд першої інстанції в повній мірі врахував характер та ступінь тяжкості скоєного, наслідки, що настали, а саме смерть людини, те, що кримінальне правопорушення, відповідно до ст. 12 КК України є особливо тяжкими, та дані про особу обвинуваченого, який в силу ст. 89 КК України раніше не судимий, не працює, відповідно до характеристики, наданої Виконавчим комітетом Троїцької сільської ради, ОСОБА_7 постійної роботи немає, працює по найму, був одружений, має двох дітей, на даний момент шлюб розірваний, має запальний характер, за місцем проживання характеризується, як людина схильна до вживання спиртних напоїв, в результаті чого вчиняє сварки та бійки, з жителями села має нормальні стосунки. На обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває.

Згідно ст. ст. 66-67 КК України, обставин, які пом`якшують або обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , судом першої інстанції не встановлено.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про призначення обвинуваченому ОСОБА_7 покарання за ч. 1 ст. 115КК України у виді позбавлення волі на строк 9 років.

Зазначений висновок суду першої інстанції є обґрунтованим, відповідає вимогам ст. ст. 65-67 КК України, а призначене судом покарання у відповідності до ст. 50 КК України є необхідним, справедливим та достатнім для виправлення обвинуваченого та для запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень.

Як вбачається з роз`яснень, які містяться в п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

При цьому колегія суддіввважає за необхідне зазначити, що згідно ст. 2 Конвенції "Про захист прав людини та основоположних свобод", право кожного громадянина на життя охороняється законом. Відповідно до ст. ст. 3, 27 Конституції України, людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю, ніхто не може бути свавільно позбавлений життя.

Також колегія суддів враховує і практику рішень Європейського суду з прав людини. Так, в справі "Скополла проти Італії" від 17.09.2009 року, Високий суд зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

Тому, підстав для призначення ОСОБА_7 більш суворого покарання, а ніж призначив суд, а саме у виді позбавлення волі на строк 11 років, як того просить прокурор у своїй апеляційній скарзі, - колегія суддів не вбачає.

Вирок за змістом є належно вмотивованим, обґрунтованим та законним.

Істотних порушень норм матеріального чи процесуального права, які б ставили під сумнів висновки суду першої інстанції та були безумовною підставою для скасування судового рішення, під час перевірки кримінального провадження в порядку апеляційної процедури, - не встановлено.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що вирок суду слід залишити без змін, а апеляційні скарги, - залишити без задоволення.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 (з доповненнями), його захисника - адвоката ОСОБА_10 (з доповненнями) та прокурора Павлоградської окружної прокуратури ОСОБА_11 , - залишити без задоволення.

Вирок Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 20 травня 2022 року щодо ОСОБА_7 , - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з дня її проголошення, і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а обвинуваченим, який тримається під вартою, - в той самий строк, з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4