Справа № 953/6060/22
н/п 1-кс/953/4272/22
"28" жовтня 2022 р. м.Харків
Слідчий суддя Київського районного суду м. Харкова - ОСОБА_1 ,
секретар судового засідання ОСОБА_2 ,
Відповідно до відмітки на поштовому конверті клопотання відправлено на адресу Київського районного суду м.Харкова 26 жовтня 2022 року, тобто з дотриманням строків, передбаче7них КПК України.
У ході досудового розслідування встановлено, що 24.10.2022 приблизно о 17 годині 40 хвилин військовослужбовець військової частини НОМЕР_2 ОСОБА_4 , керуючи автомобілем «Volkswagen Transporter», реєстраційний номер НОМЕР_1 , у салоні якого також знаходився пасажир - військовослужбовець військової частини НОМЕР_2 ОСОБА_5 , рухаючись по дорозі Т-21-21 зі сторони с. Малинівка Лозівського району Харківської області у напрямку с. Бурбулатово Лозівського району Харківської області, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, не впорався з керуванням, виїхав на зустрічну смугу руху, де допустив зіткнення з автомобілем марки Chevrolet Cruzе, реєстраційний номер НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_6 , який рухався у зустрічному напрямку у своїй смузі руху, у салоні автомобіля якого перебувала пасажир ОСОБА_7 . У результаті зіткнення транспортних засобів ОСОБА_8 та ОСОБА_7 від отриманих травм померли на місці.
25 жовтня 2022 року проведений огляд місця ДТП та транспортного засобу «Volkswagen Transporter», реєстраційний номер НОМЕР_1 , у ході якого якого вилучено: 1) змив РБК з приборної панелі пасажирської сторони; 2) змив з керма ; 3) змив РБК з кришки бардачка ; 4) змив РБК з керма; 5) змив РБК з приборної панелі сторони водія; 6) змив з куліси , які поміщені e шість окремих паперових конверти.
Відповідно до акту прийому-передачі транспортний засіб «Volkswagen Transporter», реєстраційний номер НОМЕР_1 , ввезений на територію України у якості благодійної допомоги та прийнятий військовою частиною НОМЕР_2 , отже володільцем майна є військова частина НОМЕР_2 .
Прокурор зазначає, що у органу досудового розслідування є достатні підстави вважати, що вилучені у ході проведення огляду місця події предмети можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження та відповідає критеріям, передбаченим ст. 98 КПК України, тобто є речовим доказом.
З урахуванням викладеного, з метоюповного, об`єктивного та всебічного розслідування всіх обставин вчиненого кримінального правопорушення, а також з метою забезпечення збереження речових доказів, які мають значення для кримінального провадження, у органу досудового розслідування виникла необхідність у накладенні арешту на вказане майно.
Прокурор ОСОБА_3 у судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд клопотання без його участі та просив клопотання задовольнити.
Відповідно до ст. 172 КПК України неприбуття у судове засідання викликаних осіб не перешкоджає розгляду клопотання.
Оскільки учасники кримінального провадження у судове засідання не з`явились, відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів не здійснювалося.
Слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання, дійшов висновку про задоволення клопотання прокурора, виходячи з такого.
Зі змісту протоколу огляду місця ДТП від 24 жовтня 2022 року вбачається, що 24 жовтня 2022 року у період часу з 23 години 30 хвилин до 02 години 10 хвилин 25 жовтня 2022 року за адресою: 930 метрів від будинку АДРЕСА_1 проведений огляд місця ДТП, під час якого був оглянутий транспортний засіб «Volkswagen Transporter», реєстраційний номер НОМЕР_1 та вилучено: змиви РБК з приборної панелі пасажирської сторони, змив з керма, змив РБК з кришки бардачка, змив РБК з керма, змив РБК з приборної панелі сторони водія, змив з куліси.
При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.
Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя, згідно зі ст.ст. 94, 132, 173 КПК України повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність та співмірність обмеження прав власності завданням кримінального провадження.
Відповідні дані мають міститись у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з клопотанням про арешт майна.
Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Арешт майна допускається з метою забезпечення:
1) збереження речових доказів;
2) спеціальної конфіскації;
3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;
4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Згідно з ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Тимчасово вилучене майно, на яке слідчий просить накласти арешт, є доказом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 286-1 КК України, зберегло або може зберігати на собі сліди його вчинення, тобто відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.
Отже, відповідно до ст. 91 КПК України майно, на яке слідчий просить накласти арешт, має важливе доказове значення в рамках цього кримінального провадження.
Згідно з ч. 4 ст. 173 КПК України слідчий суддя при задоволенні клопотання про арешт майна, зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаться на інтересах інших осіб.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 98, 131-132, 170-173 КПК України, слідчий суддя
Накласти арешт на тимчасово вилучене 25 жовтня 2022 року під час огляду транспортного засобу «Volkswagen Transporter», реєстраційний номер НОМЕР_1 майно, а саме: змиви РБК з приборної панелі пасажирської сторони, змив з керма, змив РБК з кришки бардачка, змив РБК з керма, змив РБК з приборної панелі сторони водія, змив з куліси, які поміщені у 6 окремих паперових конверти.
Роз`яснити, що підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження судом.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а особою, яка не була присутньою під час її постановлення, у той самий строк з моменту отримання копії ухвали.
Слідчий суддя ОСОБА_1