Справа № 466/5698/22 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/989/22 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

Головуючої судді ОСОБА_2 ,

Суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова від 20 жовтня 2022 року про продовження строку тримання під вартою із визначенням розміру застави ОСОБА_6 ,-

ВСТАНОВИЛА:

даною ухвалою, задоволено частково клопотання прокурора Галицької окружної прокуратури м. Львова ОСОБА_7 про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з визначенням застави щодо обвинуваченого ОСОБА_6 .

Продовжено, починаючи з 20 жовтня 2022 року, строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Мирноград Донецької області, раніше неодноразово судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживавшого до затримання за адресою: АДРЕСА_2 , строком на 60 (шістдесят) днів, а саме до 18 грудня 2022 року включно із визначенням застави у 35 (тридцять п`ять) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У разі внесення застави, уповноваженій службовій особі місця ув`язнення необхідно негайно звільнити обвинуваченого ОСОБА_6 з-під варти та повідомити про це та суд.

З моменту звільнення ОСОБА_6 з-під варти у зв`язку з внесенням застави він буде вважатися таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

У разі внесення застави у вищевказаному розмірі покласти на обвинуваченого ОСОБА_6 наступні обов`язки: прибувати до суду за кожною вимогою; не відлучатися із населеного пункту (м. Львів), в якому він проживає, без дозволу прокурора або суду; повідомляти прокурора та суд про зміну місця свого проживання; не спілкуватися з потерпілим та свідками у даному кримінальному провадженні; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України та в`їзд в Україну.

Таке своє рішення суд мотивував тим, що ОСОБА_6 органом досудового слідства обвинувачується у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, а саме, у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненого повторно, в умовах воєнного стану, поєднаного з проникненням в інше сховище. Строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 відповідно до останньої ухвали суду від 29 серпня 2022 року закінчується 01 листопада 2022 року. Завершити розгляд кримінального провадження до вищевказаного числа є неможливим, оскільки в ході судового розгляду необхідно дослідити зібрані в ході досудового розслідування письмові докази, дані, які характеризують особу обвинуваченого, провести судові дебати та ухвалити вирок.

На дану ухвалу обвинувачений ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить

оскаржувану ухвалу скасувати та застосувати інший запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги, зокрема, зазначає, що з твердженням прокурора про відсутність стійких соціальних зв`язків у м. Львів не відповідає дійсності, адже у м. Львові с. Збиранка, кооператив «Зоря» проживає його громадянська дружина, яка постійно відвідує засідання суду. Зазначає, що остання долучала до матеріалів справи довідку про термін вагітності.

Вважає, що тиск на потерпілого та свідків не має сенсу, оскільки матеріальна шкода потерпілому відшкодована в повному обсязі та потерпілий відмовився від претензій.

Відповідно до ч. 4 ст. 422-1 КПК України розгляд апеляційної скарги на ухвалу суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, здійснюється без участі сторін кримінального провадження, крім випадків, якщо прокурор, обвинувачений, його захисник, заявив клопотання про розгляд апеляційної скарги за участю сторін.

Зважаючи на відсутність клопотань сторін кримінального провадження про розгляд апеляційної скарги за їх участі, колегія суддів вважає за можливе провести розгляд апеляційної скарги без участі сторін.

Заслухавши доповідь судді, обговоривши доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали клопотання, колегія суддів приходить до наступного.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право на справедливий суд, що включає, крім іншого, право на розгляд справи. Відповідні положення Конвенції знайшли своє втілення також у ст. 55 Конституція України, згідно з якою права і свободи людини і громадянина захищає суд; кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відповідно до ст.7 КПК України, зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, зокрема, право на доступ до правосуддя (п.14 ч.1 ст.7 КК України).

Порядок перевірки ухвал суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлених під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, передбачено ст. 422-1 КПК України.

Відповідно до ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою ст.177 КПК України.

Розглядаючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, суд повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе.

Відповідно до вимог ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

На переконання апеляційного суду, суд першої інстанції, вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою з визначенням розміру застави обвинуваченому ОСОБА_6 дотримався вказаних вимог кримінального процесуального закону.

Встановлено, що на розгляді у Шевченківському районному суді м. Львова перебуває кримінальне провадження № 0000716 про обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

На переконання колегії суддів, суд першої інстанції, задовольняючи частково клопотання прокурора та продовживши обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, з визначеним розміром застави, вірно врахував, що обвинувачений ОСОБА_6 органом досудового розслідування обвинувачується у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, та, у випадку доведення винуватості, йому загрожує покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років, також те, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні ненасильницького злочину, а тому, враховуючи майновий стан обвинуваченого ОСОБА_6 , йому слід визначити менший розмір застави, ніж зазначений у клопотанні прокурора.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що раніше заявлені ризики, які обгрунтовують обрання та продовження стосовно обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою із визначенням застави не зменшились.

Так, на переконання колегії суддів, обраний судом запобіжний захід у співвідношенні із тяжкістю обвинувачення та наявної обґрунтованої підозри на даний час не виходить за межі розумності, є відповідним і достатнім у даному кримінальному провадженні, а також є достатнім і прийнятним з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

При цьому, апеляційним судом не отримано відомостей щодо комплексу обставин, які би переважили ризики передбачені ст. 177 КПК України.

На думку колегії суддів ризики, встановлені стороною обвинувачення та судом, існують та виправдовують тримання під вартою ОСОБА_6 .

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

На переконання колегії суддів, підстави для зміни запобіжного заходу відсутні, а апелянтом не підтверджено, що більш м`які запобіжні заходи зможуть запобігти зазначеним ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, та забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

З матеріалів провадження вбачається, що при розгляді клопотання суддя врахував передбачені КПК України обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з визначеним розміром застави.

Дійшовши правильного висновку про необхідність продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_6 , суддя, навів в ухвалі достатні обгрунтування щодо визначеного розміру застави, який на переконання колегії суддів, обумовлений тим ступенем довіри до обвинуваченого, при якому перспектива втрати застави буде для нього необхідним і достатнім стримуючим фактором, щоб не допустити невиконання ним процесуальних обов`язків та запобігти здійсненню дій, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України.

На переконання апеляційного суду, суд першої інстанції, вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою з визначення розміру застави обвинуваченому ОСОБА_6 дотримався вказаних вимог кримінального процесуального закону.

Враховуючи наведене, колегія суддів апеляційного суду вважає, що оскаржувана ухвала суду є законною й обґрунтованою, відтак підстав для задоволення апеляційних вимог обвинуваченого не вбачається.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419, 422-1 КПК України, колегія суддів

постановила:

апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу судді Шевченківського районного суду м. Львова від 20 жовтня 2022 року про продовження строку тримання під вартою із визначенням розміру застави обвинуваченому ОСОБА_6 без змін.

Ухвала набирає законної сили з дня її оголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді :

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4