У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2023 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_5 - ОСОБА_6 на ухвалу Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 02 березня 2023 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно

ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 м. Баку Азербайджан, мешкає в АДРЕСА_1 раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 194 КК України, у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000918.

Учасники судового провадження:

обвинувачений - ОСОБА_5 ,

захисник - ОСОБА_6 .

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Ухвалою Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 02 березня 2023 року кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 194, ч. 1 ст. 263 КК України, ОСОБА_8 та ОСОБА_5 - у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 194 КК України призначене до розгляду.

Ухвалено продовжити відносно ОСОБА_9 , ОСОБА_8 та ОСОБА_5 строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 01.05.2023 р.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Захисник ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу суду, та постановити нову, якою повернути обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_5 , ОСОБА_9 , ОСОБА_8 прокурору окружної прокуратури ОСОБА_10 для виконання вимог КПК України, застосувати відносно ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за адресою АДРЕСА_2 в нічний період доби, з покладенням певних обов`язків.

Узагальнені доводи апелянта.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 зазначає, що в рамках даного кримінального провадження ОСОБА_5 на вручалось повідомлення про підозру про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 194 КК України, а відтак кримінальне провадження відносно ОСОБА_5 здійснюється незаконно та з істотним порушенням його прав. Крім цього, захисник вказує на те, що їй під розпис не вручений обвинувальний акт.

Наведені обставини, на думку захисника є підставою для повернення обвинувального акту прокурору для виконання вимог закону.

Захисник вважає, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України відсутні, оскільки прокурором не надано доказів на підтвердження ризику можливого впливу підозрюваним на свідків, а також даних, які б підтверджували схильність до вчинення інших кримінальних правопорушень.

Захисник зазначає, що лише тяжкість кримінального правопорушення не може бути єдиною підставою для застосування найсуворішого запобіжного заходу, при цьому, ОСОБА_5 раніше не судимий, має постійне місце мешкання, неофіційно працює, утримує родину, а саме ОСОБА_11 та її дитину ОСОБА_12 , з якими мешкає, що дає підстави для застосування відносно нього запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Обставини, встановлені судом першої інстанції.

До Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 194, ч. 1 ст. 263 КК України, ОСОБА_8 та ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 194 КК України.

У підготовчому судовому засіданні прокурор просив призначити кримінальне провадження до судового розгляду та звернувся з клопотанням про продовження відносно ОСОБА_9 , ОСОБА_8 та ОСОБА_5 строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Клопотання мотивоване тим, що ризики передбачені ст. 177 КПК України не зменшились та продовжують існувати. На даний час судовий розгляд не розпочинався, а тому, завершити розгляд кримінального провадження до закінчення строку дії запобіжного заходу, не є можливим.

Суд дійшов висновку про можливість призначення судового розгляду на підставі обвинувального акта у кримінальному проваджені за обвинуваченням ОСОБА_9 , ОСОБА_8 та ОСОБА_5 .

Стосовно можливості продовження строку дії запобіжного заходу відносно ОСОБА_5 , суд, врахувавши, що останній обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, дані про особу обвинуваченого, який мешкає з батьками, міцних соціальних зв`язків не має, неодноразово притягався до адміністративної відповідальності, дійшов висновку, що ризик переховування від суду є дійсними, тому застосування іншого, менш суворого запобіжного заходу, не забезпечить належної поведінки обвинуваченого та виконання ним процесуальних обов`язків.

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого та його захисника на підтримку апеляційної скарги, вивчивши матеріали, надані судом та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступного.

Обставини, встановлені судом апеляційної інстанції. Мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходить при постановленні ухвали, і положення закону, яким керується.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 просить повернути обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_5 .

Разом з тим, відповідно до положень ч. 2 ст. 392 КПК України, ухвали, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судових рішень, передбачених частиною першою цієї статті, окремому оскарженню не підлягають, крім випадків, визначених цим Кодексом. Заперечення проти таких ухвал можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене частиною першою цієї статті.

За змістом ч. 4 ст. 314 КПК України, в апеляційному порядку може бути оскаржена ухвала про повернення обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру.

Отже, ухвала суду першої інстанції в частині призначення судового розгляду на підставі обвинувального акту за обвинуваченням ОСОБА_9 , ОСОБА_8 та ОСОБА_5 оскарженню не підлягає, тому, в цій частині, доводи захисника ОСОБА_6 апеляційним судом не перевіряються.

Стосовно продовження запобіжного заходу відносно ОСОБА_5 , апеляційний суд доходить наступного.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань, суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Вказаних вимог закону судом дотримано в повному обсязі.

Вирішуючи питання про необхідність продовження застосування виключного запобіжного заходу у вигляді тримання ОСОБА_5 під вартою, апеляційний суд приходить до висновку про існування процесуальних ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, які виправдовують прийняття такого рішення.

Так, ризики, які дають достатні підстави суду вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення обвинуваченим зазначених дій. При цьому КПК України не вимагає доказів того, що обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

З матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 10 років, не працює, міцних соціальних зв`язків не має. Судове провадження перебуває на початковій стадії розгляду.

Наведені обставини дають підстави вважати, що обвинувачений ОСОБА_5 може переховуватися від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності, тобто наявний ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а тому доводи захисника про відсутність ризиків є безпідставними.

З урахуванням наявного ризику, тяжкості кримінального правопорушення та покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про необхідність продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, для забезпечення виконання ОСОБА_5 процесуальних обов`язків.

Доводи захисника про те, що ОСОБА_5 начебто має міцні соціальні зв`язки, зокрема перебуває у шлюбних правовідносинах та мешкає з ОСОБА_11 , яка має дитину ОСОБА_12 , не підтверджуються долученими матеріалами, з огляду на те, що остання мешкає за адресою АДРЕСА_2 , а у складеній відносно ОСОБА_5 характеристиці, місцем мешкання зазначено АДРЕСА_1 .

З урахуванням викладеного, апеляційний суд не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги захисника ОСОБА_6 , тому ухвалу суду слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 7, 376, 404, 405, 407, 418, 419, 422-1, 424, 532 КПК України, апеляційний суд -

п о с т а н о в и в :

ухвалу Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 02 березня 2023 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 залишити без змін, апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 - без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3