Справа № 308/231/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 січня 2023 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участю:

секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

слідчого - ОСОБА_4 ,

підозрюваного - ОСОБА_5 ,

захисника - ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого Ужгородського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 0000043, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 04.01.2023, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця м. Мар`янка Донецької області, з середньою освітою, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Старший слідчий Ужгородського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області ОСОБА_4 , за погодженням з прокурором Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_7 , звернувся до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, у кримінальному провадженні № 0000043, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 04 січня 2023 року.

Клопотання мотивоване тим, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, є достатні підстави вважати, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілих, свідків, інших підозрюваних у цьому ж кримінальному провадженні, а також вчинити інше кримінальне правопорушення. Інші, більш м`які запобіжні заходи не зможуть забезпечити запобігання вищезазначеним ризикам, зазначеним у клопотанні.

На підставі викладеного, слідчий просить застосувати відносно ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

У судовому засіданні прокурор та слідчий підтримали заявлене клопотання, просили застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з підстав,

наведених у клопотанні.

Захисник підозрюваного заперечив щодо задоволення клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, посилаючись на необґрунтованість повідомленої підозри, відсутність ризиків, зазначених у клопотанні, а також те, що на переконання сторони захисту, запобігти ризикам, заявленим стороною обвинувачення, можливо застосувавши більш м`який запобіжний захід. Просив врахувати те, що в підозрюваного є постійне місце проживання та дохід.

Підозрюваний ОСОБА_5 підтримав позицію свого адвоката.

Заслухавши думку учасників кримінального провадження, дослідивши подане клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя прийшов до наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 та п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Під час розгляду клопотання слідчим суддею встановлено, що у провадженні Ужгородського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області перебуває кримінальне провадження за № 0000043, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 04.01.2023 за ч. 4 ст. 185 КК України, що підтверджується витягом з ЄРДР від 05.01.2023.

Досудовим розслідуванням встановлено, що в період часу з 21 год. 30 хв. 03 січня 2023 року по 08 год. 00 хв. 04 січня 2023 року невстановлена особа шляхом пошкодження вікна на автомобілі «Опель Комбо», державний номерний знак НОМЕР_1 , який був припаркований навпроти готелю «Європа» по вул. Собранецькій в м. Ужгороді, таємно викрала з автомобіля перфоратор марки «Де волт», електрозварювальний пристрій, та стиплер, чим спричинила ОСОБА_8 матеріального збитку.

Також встановлено, що в ніч на 04 січня 2023 року невстановлена особа діючи умисно, знаходячись за адресою: м. Ужгород, вул. Ю. Жемайте, 1, «а», таємно викрала з автомобіля припар кованого за даною адресою спорядження для дайвінгу, чим спричинила ОСОБА_9 матеріального збитку.

Четвертого січня 2023 року о 22 годині 15 хвилин ОСОБА_5 було затримано в порядку ст. 208 КПК України, та в подальшому 05 січня 2023 року йому повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України., а саме в таємному викраденні чужого майна, вчиненому в умовах воєнного стану.

Сукупність фактичних даних, які містяться в матеріалах кримінального провадження, дають підстави вважати пред`явлену ОСОБА_5 підозру у вчиненні даного кримінального правопорушення обґрунтованою, а обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні вже під час подальшого досудового розслідування, що не виключає можливості застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях Європейського суду з прав людини. Так, у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 23.10.1994 року суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Водночас, слідчий суддя на вказаному етапі досудового розслідування не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального

провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів, визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу.

При цьому, слід зауважити, що стандарт доведення обґрунтованості підозри є нижчим від стандарту доведеності винуватості поза розумним сумнівом та вимагає меншої ваги доказів, ніж для ухвалення обвинувального вироку.

Злочин, в якому підозрюється ОСОБА_5 , є тяжким злочином, за вчинення якого підозрюваному загрожує покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 8 років, що може спонукати підозрюваного ухилятися від слідчого, прокурора, суду. При оцінці даного ризику, слідчим суддею взято до уваги позицію Європейського суду з прав людини, яка висвітлена в рішенні ЄСПЛ від 20.05.2010 у справі «Москаленко проти України», в якому зазначено, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину. Окрім цього, доказів того, що підозрюваний має офіційне місце роботи слідчому судді не надано. Факт проживання в в пункті для переселенців, на переконання слідчого судді, не свідчить про наявність у нього міцних соціальних зв`язків за місцем теперішнього проживання. Про можливість втечі може свідчити і оголошений на території України воєнний стан, та супроводжуючі фактори: нестабільна робота та організація діяльності окремих державних структур, установ, населених пукнтів, бойові дії, що можуть сприяти підозрюваному в його переховуванні від суду.

За таких обставин, слідчий суддя прийшов до висновку щодо доведеності існування ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Існує на даному етапі і ризик впливу на свідків та інших учасників кримінального провадження, оскільки перебування підозрюваного на волі, не виключає ймовірність того, що він, не будучи обмежений у спілкуванні із свідками та іншими учасниками, яким відомі обставини вчинення злочину, у вчиненні якого останній підозрюється, може здійснювати на них вплив шляхом підбурювання, вмовляння, залякування, підкупу, з метою їх спонукання до ненадання в суді показів, перекручування або спотворення обставин, які їм достовірно відомі, з метою уникнення від кримінальної відповідальності.

Тим самим, наявність ризику впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів під час проведення досудового розслідування, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

Про ризик можливого впливу на інших учасників кримінального провадження свідчить і той факт, що згідно з повідомленням про підозру останньому, йому інкримінується вчинення злочину за попередньою змовою групою осіб, з ОСОБА_10 , а також ОСОБА_11 , які, перебуваючи, не в умовах ізоляції можуть узгоджувати свої дії, щодо впливу на свідків кримінального провадження або один на одного.

Окрім цього, слідчий суддя вважає доведеним і ризик вчинення підозрюваним іншого кримінального правопорушення проти власності. Зокрема, підозрюваний є не працюючим, не має міцних соціальних зв`язків за місцем проведення досудового розслідування, що може спонукати його до повторення злочинної поведінки.

Доводи сторони захисту щодо необґрунтованості підозри та відсутності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, нічим не підтверджені та спростовані у ході судового розгляду, оскільки у судовому засіданні доведено наявність обґрунтованої підозри наданими

слідчому судді доказами та підтверджено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Таким чином, слідчий суддя прийшов до переконання, що слідчим та прокурором доведено обгрунтованість підозри та наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Запобіжні заходи у вигляді особистого зобов`язання, особистої поруки, домашнього арешту не зможуть в достатній мірі запобігти ризикам, визначеним в ст. 177 КПК України. Про дані обставини свідчать тяжкість, характер та спосіб вчинення інкримінованого підозрюваному злочину, а також те, що підозрюваний може координувати свої дії з іншими підозрюваними, перебуваючи під домашнім арештом, чинити перешкоди у встановленні свідків, виявленні інших доказів, шляхом надання порад, вказівок, щодо їх приховування впливу на свідків, чи продовження злочинної діяльності.

При цьому, аргументи, на які посилаються підозрюваний та його захисник, як підставу для відмови у задоволенні клопотання, на переконання слідчого судді, з огляду на обставини, встановлені в ході судового засідання, не спростовують доводи органу досудового розслідування, не підтверджені відповідними доказами, і не є такими, що забезпечать виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків та суттєво не зменшують ризики, передбачені ст. 177 КПК України, а тому слідчий суддя дійшов до висновку про обґрунтованість клопотання слідчого.

Крім того, частиною 3 ст. 183 КПК України передбачено, що слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених КПК України, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Частиною п. 2 ч. 5 статті 182 КПК України визначено, щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину визначається у межах від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Для того, щоб розмір застави можна було вважати таким, що здатен забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного, слідчий суддя з урахуванням положень ст. ст. 177, 178 КПК України, повинен раціонально співставити його з доведеними у справі ризиками, даними про особу підозрюваного, тяжкістю злочину у вчиненні якого він підозрюється. При цьому, необхідно мати на увазі, що розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб у особи, щодо якої застосовано заставу, не виникло бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

Визначаючи розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_5 обов`язків, передбачених КПК України, слідчий суддя врахував як характер кримінального правопорушення, у якому підозрюється особа, кількість та ступінь ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, так і дані про особу підозрюваного, який є офіційно не працюючим, розлученим, з середньою освітою, врахував, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини, рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства ("Летельє проти Франції"), суд дійшов до висновку, що застава в розмірі 214 720, 00 гривень, в достатній мірі гарантуватиме виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

У разі внесення застави, на ОСОБА_5 , відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України, слід покласти наступні обов`язки: 1) прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді та суду за кожною вимогою; 2) не відлучатися із населеного пункту, в якому зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду; 3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; 4) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 186, 193, 196, 197, 309, 395 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити.

Обрати відносно ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 60 (шістдесят) днів, а саме до 03 березня 2023 року включно.

Строк тримання під вартою рахувати з 22 год. 15 хв. 04 січня 2023 року.

Визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_5 покладених на нього обов`язків, передбачених КПК України, у розмірі 214 720, 00 грн (двісті чотирнадцять тисяч сімсот двадцять грн 00 копійок).

У разі внесення застави у вказаному розмірі, покласти на підозрюваного ОСОБА_5 обов`язки:

1) прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді та суду за кожною вимогою;

2) не відлучатися із населеного пункту, в якому зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

4) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Час та дата оголошення повного тексту ухвали 10 год. 15 хв. 11 січня 2023 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1