УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09.12.2022 року слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у судовому засіданні в м. Одесі клопотання старшого слідчого другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Одеса) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Миколаєві ОСОБА_3 , яке погоджено прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_4 про арешт майна в рамках кримінального провадження № 0000305 від 20.09.2022 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 364, ч. 3 ст. 368 КК України, -
ВСТАНОВИВ:
Як вбачається з клопотання про арешт майна, другим слідчим відділом (з дислокацією у м. Одеса) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Миколаєві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000305 від 20.09.2022 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 364, ч. 3 ст. 368 КК України.
Під час проведення досудового розслідування встановлено, що начальник Маякського природоохоронного науково дослідного відділення Нижньодністровського Національного природного парку ОСОБА_5 та інспектор Нижньодністровського Національного природного парку ОСОБА_6 в порушення вимог законодавства на території рибацької бази «Дім рибака» на р. Турунчук та р. Дністер під час дії воєнного стану зловживаючи своїм службовим становищем організували незаконну схему вилову водних ресурсів понад дозволений Правилами любительського і спортивного рибальства, затвердженими наказом Державного комітету рибного господарства України від 15.02.1999 № 19 об`єм об`єктів лову, при цьому не вживають передбачених законодавством заходів реагування, що спричиняє тяжкі наслідки
У зв`язку з викладеним, на думку органу досудового розслідування в діях посадових осіб Нижньодністровського Національного природного парку та інших причетних осіб наявні ознаки кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 364, ч. 3 ст. 368 КК України.
05.11.2022 року на підставі ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 03.11.2022 року було проведено обшук за місцем проживання начальника Маякського природоохоронного науково дослідного відділення Нижньодністровського Національного природного парку ОСОБА_5 , а сааме: житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , та в ході якого було вилучено мобільний телефон iPhone 6S золотого кольору ІМЕІ НОМЕР_1 , який поміщено до сейф-пакету В2009262.
У ході досудового розслідування виникла необхідність у накладенні арешту на вищевказане тимчасово вилучене майно, яке визнано речовим доказом, оскільки в ньому імовірно міститися інформація щодо діяльності начальника Маякського природоохоронного науково дослідного відділення Нижньодністровського Національного природного парку ОСОБА_5 та інспектора ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 , яка має важливе значення для досудового розслідування та вказані особи та інші особи можуть її знищити або змінити.
Прокурор та слідчий у судове засідання не з`явилися, проте від слідчого надійшла до суду заява про розгляд клопотання про арешт майна за її відсутності, в якій вона зазначила, що клопотання підтримує в повному обсязі та просить його задовольнити.
Представник власника майна в судове засідання не з`явився, хоча повідомлявся про дату, час та місце розгляду клопотання належним чином, про що свідчить телефонограма долучена до матеріалів кримінального провадження.
Фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів не здійснювалося, на підставі ч. 4 ст. 107 КПК України.
Дослідивши подане клопотання та долучені в його обґрунтування матеріали, слідчий суддя приходить до наступних висновків.
Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи.
У відповідності до ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Згідно ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Частиною 1 статті 98 КПК України визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправних шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Слідчим суддею встановлено, що органом досудового розслідування на теперішній час обґрунтовано здійснюється досудове розслідування в рамках кримінального провадження № 0000305 від 20.09.2022 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 364, ч. 3 ст. 368 КК України, що підтверджується долученими до даного клопотання матеріалами в сукупності.
05.11.2022 року на підставі ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 03.11.2022 року було проведено обшук за місцем проживання начальника Маякського природоохоронного науково дослідного відділення Нижньодністровського Національного природного парку ОСОБА_5 , а сааме: житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , та в ході якого було вилучено мобільний телефон iPhone 6S золотого кольору ІМЕІ НОМЕР_1 , який поміщено до сейф-пакету В2009262.
Вилучений мобільний телефон відповідає критеріям ч. 1 ст. 98 КПК України, оскільки органом досудового розслідування встановлено, що він має істотне значення для проведення повного, всебічного та неупередженого досудового розслідування, та імовірно містить у собі відомості, які мають доказове значення, у зв`язку з чим, слідчим 07.11.2022 року винесено постанову про визнання його в якості речового доказу та долучення до матеріалів вказаного кримінального провадження.
У зв`язку з викладеним, слідчий суддя приходить до переконання про наявність правових підстав для застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, оскільки існує необхідність в забезпечені збереження речового доказу та з метою проведення необхідних слідчих дій із вказаним майном.
Відповідно до практики Європейського суду, для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатися між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи (рішення у справі "АГОСІ" проти Сполученого Королівства" (AGOSI v. theUnitedKingdom від 24 жовтня 1986 року, серія А, № 108, п. 52). Іншими словами, заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування.
Слідчим суддею встановлено, що за обставинами даного кримінального провадження втручання у право власності зацікавлених осіб пов`язано із здійсненням кримінального провадження, необхідністю забезпечити збереження речових доказів, а отже, обмеження не є свавільним та відповідає вимогам законності. При цьому дотримано справедливий баланс між вимогами загального суспільного інтересу (у вигляді досягнення завдань кримінального провадження) та вимогами захисту права власності окремих осіб, адже досягнення мети збереження речового доказу неможливо досягти в інший спосіб, ніж арешт майна.
Враховуючи наявність правових підстав для накладення арешту на вилучене майно, оскільки існує необхідність в забезпеченні його збереження, а також з метою забезпечення повного, всебічного розслідування кримінального провадження, зокрема, для проведення ряду слідчих дій, слідчий суддя приходить до переконання, що клопотання сторони обвинувачення підлягає задоволенню.
Керуючись ст. ст. 98, 170-173 КПК України, слідчий суддя,-
ПОСТАНОВИВ:
Клопотання старшого слідчого другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Одеса) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Миколаєві ОСОБА_3 , яке погоджено прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_4 про арешт майна в рамках кримінального провадження № 0000305 від 20.09.2022 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 364, ч. 3 ст. 368 КК України задовольнити.
Накласти арешт із забороною розпорядження та користування на мобільний телефон iPhone 6S, золотого кольору, ІМЕІ НОМЕР_1 , поміщений до сейф-пакету В2009262, який було виявлено та вилучено 05.11.2022 року в ході проведення обшуку за місцем проживання начальника Маякського природоохоронного науково дослідного відділення Нижньодністровського Національного природного парку ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 .
Виконання ухвали покласти на старшого слідчого другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Одеса) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Миколаєві ОСОБА_3 .
Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти діб з дня її проголошення до Одеського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1 ОСОБА_7