Справа № 754/1423/22 Суддя в І-й інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/824/701/2023 Суддя в 2-й інстанції ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

15 лютого 2023 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

суддів: ОСОБА_2 (головуюча), ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретар: ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора - ОСОБА_6 ,

обвинуваченої - ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0002739 від 19.11.2021 за апеляційною скаргою прокурора Деснянської окружної прокуратури м. Києва на вирок Деснянського районного суду м. Києва від 13 липня 2022 року,

в с т а н о в и л а :

Вироком Деснянського районного суду м. Києва від 13 липня 2022 року,

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку м. Лозова, Харківської області, громадянку України, з середньою технічною освітою, працевлаштовану комендантом в хостелі, заміжню, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судиму,засуджено,-

за ч. 1 ст. 321 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік;

на підставі ст.75 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбування покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку тривалістю в 1 рік;

на підставі ст.76 КК України на ОСОБА_7 покладено обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання або роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;

вирішене питання про речові докази та процесуальні витрати.

Відповідно до вироку, ОСОБА_7 , при невстановлених слідством обставинах, без передбаченого на це законом дозволу, незаконно придбала сильнодіючий лікарський засіб - дифенгідрамін (димедрол), загальною масою не менше 5,742 г, кількістю 132 пігулки, що є великим розміром, який в подальшому почала незаконно зберігати при собі, з метою збуту, перенісши його до будинку АДРЕСА_2 , де 19 листопада 2021 року, приблизно о 13 годині 30 хвилин, була зупинена працівниками поліції.

В апеляційній скарзі прокурор не оспорюючи фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення та правильності кваліфікації дій обвинуваченої, указав на незаконність вироку у зв`язку із неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченої через м`якість. В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначив, що місцевим судом безпідставно не було застосовано положення ч. 4 ст. 70 КК України при призначенні покарання обвинуваченій ОСОБА_7 , оскільки поставлене їй у вину кримінальне правопорушення за оскаржуваним вироком нею було вчинено 19.11.2021, тобто до постановлення вироку Деснянським районним судом м. Києва від 20.05.2022. Таким чином, на переконання апелянта, остаточне покарання обвинуваченій ОСОБА_7 мало призначатися за правилами ч. 4 ст. 70 КК України. Поряд з цим, прокурором зазначено про те, що суд необґрунтовано дійшов висновку про можливість виправлення обвинуваченої без ізоляції від суспільства, незаконно звільнивши останню від призначеного покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України. Так, апелянт указав, що суд приймаючи рішення про застосування положень ст. 75 КК України до обвинуваченої ОСОБА_7 не дав належної оцінки конкретним обставинам вчиненого кримінального правопорушення, а саме - великому розміру та меті збуту сильнодіючого лікарського засобу - димедролу, підвищеному ступеню суспільної небезпеки даного кримінального правопорушення, що посягає на здоров`я населення. Мета збуту сильнодіючого лікарського засобу свідчить про певний спосіб життя ОСОБА_7 , антисоціальну поведінку, незаконний спосіб збагачення за рахунок свідомого скалічення здоров`я та життя інших людей. При цьому, прокурор зауважив, що засудження ОСОБА_7 за вироком від 20.05.2022 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 309 КК України, на його переконання, свідчить про неможливість виправлення обвинуваченої без ізоляції від суспільства. Просив вирок скасувати в частині призначеного покарання та ухвалити новий вирок, яким за ч. 1 ст. 321 КК України призначити ОСОБА_7 покарання у виді 1 року позбавлення волі. Вирок Деснянського районного суду м. Києва від 20.05.2022 виконувати окремо. В решті вирок залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді, думку: прокурора, який підтримав вимоги апеляційної скарги, просив її задовольнити; обвинувачену, яка заперечувала щодо задоволення апеляційної скарги прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора не підлягає до задоволення з огляду на таке.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

У відповідності до ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає вирок суду в межах апеляційної скарги.

Судовий розгляд даного кримінального провадження проводився в суді першої інстанції в порядку ч.3 ст. 349 КПК України, а тому висновки суду щодо фактичних обставин справи, які не оспорювались і стосовно яких докази судом не досліджувались, апеляційним судом не перевіряються.

Рішення суду в частині доведеності вини ОСОБА_7 правильності кваліфікації її дій та в частині призначеного їй за ч. 1 ст. 321 КК України покарання учасниками судового провадження не оспорюється.

Щодо доводів апеляційної скарги прокурора про незаконність вироку в частині безпідставного звільнення обвинуваченої від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України, то вони не ґрунтуються як на матеріалах кримінального провадження, так і на вимогах закону.

За змістом ч.1 ст. 75 КК України умовами звільнення особи від відбування покарання є:

рішення суду про призначення покарання в виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі та позбавлення волі на строк не більше п`яти років;

переконання суду про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, яке базується на даних про тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та інших обставинах справи.

Питання призначення кримінального покарання та звільнення від його відбування повинні вирішуватися з урахуванням мети покарання як такого, що включає не тільки кару, а й виправлення засуджених, запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. При цьому, з огляду на положення ст. 75 КК, законодавець підкреслює важливість такої цілі покарання, як виправлення засудженого, передбачивши, що при призначенні покарання, у тому числі у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, особу може бути звільнено від відбування покарання з іспитовим строком, якщо суд дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання.

Так, дані про особу обвинуваченої, а саме те, що вона раніше не судима, за місцем проживання характеризується посередньо, працевлаштована, не перебуває під наглядом у лікаря - психіатра в КНП «Київська міська психоневрологічна лікарня № 2», не перебуває під наркологічним диспансерно - динамічним наглядом в КНП «Київська міська наркологічна клінічна лікарня «Соціотерапія», а також наявність обставин, які пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь суспільної небезпеки обвинуваченої, якими суд визнав щире каяття обвинуваченої, працевлаштування, добровільне перебування на лікуванні, відсутність обставин, які обтяжують покарання, тяжкість вчиненого обвинуваченою кримінального правопорушення, відношення обвинуваченої до наслідків вчиненого приводять колегію суддів до переконання щодо обґрунтованості висновків суду про можливість виправлення ОСОБА_7 без ізоляції від суспільства та звільнення обвинуваченої від відбування покарання з випробуванням.

Всі ці дані у сукупності приводять колегію суддів до висновку про можливість виправлення обвинуваченої без відбування покарання, що указує на правильність висновків суду першої інстанції про можливість застосування до покарання, призначеного ОСОБА_7 , положень ст. 75 КК України.

Доводи прокурора щодо неправильності застосування статті 75 КК України не можуть бути взятими до уваги, адже вони не відповідають фактичним обставинам справи та даним про особу обвинуваченої.

Також колегія суддів звертає увагу на необґрунтованість доводів апеляційної скарги прокурора в частині того, що остаточне покарання обвинуваченій ОСОБА_7 мало призначатись за правилами ч. 4 ст. 70 КК України.

Так, як вбачається з матеріалів кримінального провадження, під час ухвалення оскаржуваного вироку у розпорядженні суду першої інстанції були відсутні дані щодо наявності вироку Деснянського районного суду м. Києва від 20.05.2022 щодо обвинуваченої ОСОБА_7 .

Наявність вироку Деснянського районного суду м. Києва від 20.05.2022 щодо обвинуваченої ОСОБА_7 , поряд з іншими обставинами що характеризують особу обвинуваченої, з огляду на положення ст. 91 КПК України, підлягали доказуванню стороною обвинувачення у кримінальному провадженні відповідно до вимог ч. 1 ст. 92 КПК України.

Дані обставини стали відомі тільки з апеляційної скарги прокурора та долученої ним в якості додатку до апеляційної скарги копії вироку Деснянського районного суду м. Києва від 20.05.2022, що, на переконання колегії суддів, не може свідчити про порушенням вимог кримінального процесуального закону при призначенні обвинуваченій ОСОБА_7 покарання.

При цьому колегія суддів звертає увагу на те, що питання про застосування покарання за наявності кількох вироків може бути вирішено в порядку ч.1 п.11 ст.537, ст. 539 КПК України.

Враховуючи вище викладене, вирок Деснянського районного суду м. Києва від 13 липня 2022 року щодо ОСОБА_7 відповідає вимогам закону, підстав для зміни чи скасування цього вироку колегія суддів не вбачає, у зв`язку із чим залишає цей вирок без змін, а апеляційну скаргу прокурора - без задоволення.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу прокурора Деснянської окружної прокуратури м. Києва залишити без задоволення.

Вирок Деснянського районного суду м. Києва від 13 липня 2022 року щодо ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвалу може бути оскаржено у касаційному порядку протягом трьох місяців з дня проголошення, засудженим, який перебуває під вартою - в той же строк з дня отримання копії ухвали.

СУДДІ

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4