Провадження №: 1-кс/755/215/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"01" лютого 2023 р. м. Київ

Слідчий суддя Дніпровського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участі прокурора ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання прокурора Дніпровської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_4 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0002830, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 15.09.2022 р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 358 КК України,

УСТАНОВИВ:

У провадження слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва надійшло клопотання прокурора Дніпровської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_4 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0002830, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 15.09.2022 р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 358 КК України, в якому останній просить накласти арешт на гаражно-будівельний кооператив «Лівобережний» (), розташований за адресою: 02098, м. Київ, вул. Березняківська, буд. 29-Б, із встановленням заборони внесення змін до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

В обґрунтування клопотання зазначено, що 02.09.2022 р. ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , голова гаражно-будівельного кооперативу «Лівобережний» (), який розташований за адресою: м. Київ, вул. Березняківська, 29-Б, отримавши витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань стосовно ГБК «Лівобережний» (), виявив, що 31.08.2022 приблизно о 11 год. 25 хв., державним реєстратором приватним нотаріусом ОСОБА_6 (номер свідоцтва 7521, контактні дані: АДРЕСА_1 , не житлове приміщення № 202 (літ.А)), тел. , здійснено реєстраційні дії, запис №009002888, внаслідок яких новим головою ГБК «Лівобережний», став ОСОБА_7 .

У подальшому, внаслідок вищевикладених дій, невстановленою досудовою розслідуванням особою, невстановленим шляхом, змінено банківські реквізити та доступ до банківської інформації ГБК «Лівобережний», з метою вчинення протиправних дій відносно активів ГБК «Лівобережний».

Так, шляхом проведення слідчих (розшукових) дій встановлено, що невстановлена досудовим розслідуванням особа подала приватному нотаріусу ОСОБА_6 , для проведення реєстраційної дії, ряд документів, зокрема протокол № 1 загальних зборів ГБК «Лівобережний» від 03.06.2022, згідно якого, ОСОБА_7 став головою ГБК «Лівобережний» та припинено повноваження попереднього складу правління ГБК «Лівобережний», ОСОБА_5 звільнено з посади голови правління та позбавлено права вчиняти правочини від імені ГБК «Лівобережний».

Крім того, до вищевказаного протоколу надано додаток № 1, результати поіменного голосування членів ГБК «Лівобережний» на загальних зборах, однак особи, анкетні дані та підписи яких містяться у даному додатку, фактично не є членами ГБК «Лівобережний» та існують суттєві підозри вважати, що фактично не були присутні на даних загальних зборах.

Викладене підтверджується показаннями свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 .

Таким чином, документи, які були подані приватному нотаріусу ОСОБА_6 , для проведення реєстраційної дії відносно ГБК «Лівобережний» містять явні ознаки підробки.

Крім того встановлено, що після поновлення у правах голови ГБК Лівобережний ОСОБА_8 , невстановленими особами здійснено повторну безпідставну зміну керівництва кооперативу з використання завідомо підроблених документів (допит ОСОБА_8 від 25.01.2023).

З огляду на наведене, у органу досудового розслідування наявні підстави вважати, що гаражно-будівельний кооператив «Лівобережний» () є об`єктом кримінально протиправних дій.

В судовому засіданні ОСОБА_3 клопотання підтримав, наполягав на його задоволенні.

З матеріалів клопотання вбачається, що слідчим відділом Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0002830, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 15.09.2022 р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 358 КК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Частиною 2 ст. 170 КПК України визначено, що арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Статтею 100 КПК України визначено, що на речові докази може бути накладено арешт в порядку ст.ст. 170-174 КПК України, та згідно ч.ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, слідчий суддя накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що воно відповідає критеріям, визначеним в ч. 1 ст.98 КПК України.

Статтею 98 КПК України, визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Водночас частина друга ст. 171 КПК України встановлює вимоги до клопотання слідчого, прокурора. Так, у клопотанні про арешт майна повинно бути зазначено:

1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна;

2) перелік і види майна, що належить арештувати;

3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном;

4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.

В обґрунтування вимог клопотання прокурор зазначає, що метою накладення арешту є збережння речових доказів.

Втім, в порушення вимог абзацу другого ч. 2 ст. 171 КПК України, слідчому судді не надано доказів того, що вказаний гаражно-будівельний кооператив дійсно має значення речового доказа у даному кримінальному провадженні та, зокрема, визнаний речовим доказом у встановленому законом порядку із винесенням відповідної постановою.

При цьому, слідчий суддя зауважує на тому, що право власності будь-якої особи є непорушним і перебуває під захистом як національного, так і міжнародного права, зокрема, ст. 1 Протоколу 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Враховуючи наведене, слідчий суддя доходить висновку, що прокурором у клопотанні не доведені підстави та правове обґрунтування необхідності накладення арешту на майно, а накладення арешту на майно, щодо якого звертається прокурор, може потягти за собою обмеження прав третіх осіб. За таких обставин клопотання прокурора не підлягає задоволенню.

З урахуванням наведеного та керуючись ст.ст. 98, 170-173, 309, 372, 392, 532 КПК України, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання прокурора про накладення арешту у кримінальному провадженні №0002830, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 15.09.2022 р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 358 КК України, відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_11