Справа №186/125/23
Провадження №1-кп/0186/67/23
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 лютого 2023 року м.Першотравенськ.

Першотравенський міський суд Дніпропетровської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1

секретар ОСОБА_2

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні матеріали кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000040 від 13.01.2023 року по обвинуваченню:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Суми, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, працюючого слюсарем в ТОВ «Першотравенський РМЗ», несудимого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та проживає за адресою: АДРЕСА_2

у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4

захисника адвоката ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_3

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_3 02 січня 2023 року у період часу з 17 години 00 хвилин по 21 годину 10 хвилин перебував у квартирі за місцем проживання ОСОБА_6 , за адресою: АДРЕСА_3 , де побачив мобільний телефон марки «Realme С21Y», імеі 1: НОМЕР_1 , імеі 2: НОМЕР_2 » блакитного кольору, який належить потерпілій ОСОБА_6 , та в цей час у ОСОБА_3 виник злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, а саме мобільного телефону марки «Realme С21Y», імеі 1: НОМЕР_1 , імеі 2: НОМЕР_2 блакитного кольору, який належить потерпілій ОСОБА_6 .

Реалізуючи свій злочинний прямий умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_3 , приблизно о 21 годині 00 хвилин 02 січня 2023 року, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з корисливого мотиву, переслідуючи мету наживи, скориставшись тим, що його дії є таємними для потерпілої ОСОБА_6 , в умовах воєнного стану (який було введено в Україні у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року по теперішній час), шляхом вільного доступу, самовільно взяв мобільний телефон марки «Realme С21Y», імеі 1: НОМЕР_1 , імеі 2: НОМЕР_2 вартістю 3600 гривень, який належить ОСОБА_6 .

Після чого, ОСОБА_3 , разом з викраденим майном покинув місце вчинення злочину, обернувши його у свою власність та розпорядився ним на власний розсуд, завдавши таким чином потерпілій ОСОБА_6 матеріального збитку на суму 3600 гривень.

25 січня 2023 року між прокурором Першотравенської окружної прокуратури ОСОБА_4 , якому на підставі ст.37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні №0000040, з одного боку, та підозрюваним ОСОБА_3 з іншого боку, за участі адвоката ОСОБА_7 укладено угоду про визнання винуватості, за умовами якої підозрюваний ОСОБА_3 повністю визнав свою винуватість у зазначеному діянні та зобов`язався беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри у судовому провадженні.

Згідно угоди сторони погодились на призначення покарання ОСОБА_3 за ч.4 ст.185 КК України у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання у вигляді позбавлення волі з випробуванням та покласти обов`язки, передбачені ст.76 КК України.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить із наступного.

Прокурор ОСОБА_4 у підготовчому судовому засіданні зазначив, що при укладенні угоди про визнання винуватості дотримані вимоги та правила КПК України і КК України, тому просить угоду про визнання винуватості затвердити і призначити ОСОБА_3 узгоджене в угоді про визнання винуватості покарання.

Обвинувачений ОСОБА_3 беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України, в обсязі обвинувачення, дав згоду на призначення узгодженого виду та міри покарання у разі затвердження угоди про визнання винуватості та заявив, що здатний реально виконати взяті на себе, відповідно до угоди про визнання винуватості, зобов`язання. Просив угоду про визнання винуватості затвердити та призначити узгоджене покарання.

Захисник ОСОБА_5 у судовому засіданні зазначив, що угода відповідає вимогам КПК України та КК України та також, просив затвердити угоду про визнання винуватості.

Потерпіла ОСОБА_6 у судове засідання не з`явилася, надала суду заяву про розгляд кримінального провадження за її відсутності. Потерпіла також зазначила, що їй матеріальна шкода відшкодована у повному обсязі, претензій морального та матеріального характеру вона до обвинуваченого не має. Цивільний позов подавати не буде. Прохала суд призначити ОСОБА_3 покарання у виді 5 років позбавлення волі, звільнивши останнього, на підставі ст.75 КК України, від відбування покарання з випробуванням.

Згідно п.1 ч.3 ст.314 КПК України при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.

Відповідно до ст.468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно ст.469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі у випадках надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ним угоди.

25 січня 2023 року потерпілою ОСОБА_6 надано прокурору письмову згоду на укладення угоди про визнання винуватості між прокурором та ОСОБА_3 .

Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачений ОСОБА_3 визнав себе винним, відповідно до ст. 12 КК України, є тяжким злочином, що в силу вимог ч. 4 ст. 469 КПК України передбачає можливість укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні.

Умови угоди про визнання винуватості відповідають інтересам суспільства, не порушують права, свободи та інтереси сторін і інших осіб.

Таким чином, в даному кримінальному провадженні можливе укладання угоди про визнання винуватості, відповідно до ч. 4 ст. 469 КПК України.

Обвинувачений ОСОБА_3 погоджується на призначення узгодженого покарання, про що підтвердив під час проведення підготовчого судового засідання. Обвинувачений цілком розуміє права, визначені ч. 4 ст.474 КПК України, наслідки укладення та затвердження цієї угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винним, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Судом встановлено, що укладення угоди про визнання винуватості сторонами є добровільною, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, що підтверджено прокурором, обвинуваченим, та його захисником під час підготовчого судового засідання.

Крім того, ОСОБА_3 був ознайомлений з кримінальною відповідальністю, передбаченою ст. 389-1 КК України «Умисне невиконання угоди про примирення або про визнання винуватості».

Суд зазначає, що зміст угоди відповідає вимогам ст. 472 КПК України та положенням закону, правова кваліфікація злочину є правильною, за ч.4 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану, умови угоди не суперечать інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, сторони добровільно уклали угоду про визнання винуватості, зобов`язання взяті за угодою ОСОБА_3 можуть бути виконані повністю, наявні фактичні підстави для визнання винуватості. Підстави для відмови у затвердженні угоди, що передбачені ч. 7 ст. 474 КПК України, судом не встановлені.

Відповідно до ст. 66 КК України обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого - є щире каяття.

Обставиною, яка обтяжує покарання, відповідно до ст. 67 КК України є вчинення кримінального правопорушення у стані алкогольного сп`яніння.

Призначаючи покарання ОСОБА_3 , суд враховує, що він одружений, працює, в силу ст.89 КК України не судимий, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується добре, тому суд приходить до висновку, що обвинуваченому необхідно призначити покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі із звільненням його від відбуття покарання з іспитовим строком на підставі ст.75 КК України та покладенням на нього обов`язків, передбачених п.п.1,2 ч.1 ст.76 КК України.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором Першотравенської окружної прокуратури ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 за участі захисника адвоката ОСОБА_5 і призначення обвинуваченому узгодженої сторонами міри покарання.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Запобіжний захід ОСОБА_3 у вигляді домашнього арешту, застосований відповідно до ухвали слідчого судді від 19.01.2023 року, залишити без змін до набрання вироком законної сили.

У відповідність до ч.2 ст.124 КПК України стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судові витрати по залученню експерта (висновок експерта №224/23 від 16.01.2023 р.) в сумі 220 (двісті двадцять) гривень 00 копійки.

Речові докази по справі: мобільний телефон марки «Realme С21Y», імеі 1: НОМЕР_1 , імеі 2: НОМЕР_2 , блакитного кольору із червоним чохлом передані на зберігання потерпілій ОСОБА_6 , залишити за належністю; коробку від мобільного телефону «Realme С21Y», імеі 1: НОМЕР_1 , імеі 2: НОМЕР_2 , яка згідно постанови слідчої від 13 січня 2023 року визнана документом, зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Керуючись ст.ст.314,368,370,373-374,468,473-475 КПК України, - суд

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 25 січня 2023 року в кримінальному провадженні №0000040 між прокурором Першотравенської окружної прокуратури ОСОБА_4 та підозрюваним ОСОБА_3 , за участю адвоката ОСОБА_5 .

ОСОБА_3 визнати винним в скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст.185 КК України та призначити покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбуття призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку тривалістю 1 (один) рік не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

Згідно пунктів 1-2 ч.1 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_3 обов`язки:

-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судові витрати по залученню експерта у сумі 220 (двісті двадцять) гривень 00 копійок.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Запобіжний захід ОСОБА_3 у вигляді домашнього арешту, застосований відповідно до ухвали слідчого судді від 19.01.2023 року, залишити без змін до набрання вироком законної сили.

Речові докази по справі: мобільний телефон марки «Realme С21Y», імеі 1: НОМЕР_1 , імеі 2: НОМЕР_2 , блакитного кольору із червоним чохлом передані на зберігання потерпілій ОСОБА_6 , залишити за належністю; коробку від мобільного телефону «Realme С21Y», імеі 1: НОМЕР_1 , імеі 2: НОМЕР_2 , яка згідно постанови слідчої від 13 січня 2023 року визнана документом, зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

Вирок Першотравенського міського суду Дніпропетровської області на підставі угоди між прокурором та обвинуваченим про визнання винуватості може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду через Першотравенський міський суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення:

1) обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди;

2) прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1 .