Справа № 216/4081/15-к
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2023 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі колегії суддів:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю:

секретарів судового засідання - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

ОСОБА_8 ,

прокурорів - ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,

ОСОБА_12 ,

потерпілих - ОСОБА_13 , ОСОБА_14 ,

представника потерпілих - ОСОБА_15 ,

захисників - ОСОБА_16 , ОСОБА_17 ,

ОСОБА_18 ,

обвинувачених - ОСОБА_19 , ОСОБА_20 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кривому Розі кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0004065 від 23.12.2014 року щодо

ОСОБА_19 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Кривого Рогу Дніпропетровської області, українця, громадянство України, який має середню освіту, одружений, на утримані має трьох неповнолітніх дітей, працює фізичною особою-підприємцем, раніше не судимий, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п.п.3, 6, 12 ч.2 ст.115, ч.3 ст.146 КК України,

ОСОБА_20 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м.Кривого Рогу Дніпропетровської області, українця, громадянство України, який має середню освіту, не працює, на утримані неповнолітніх дітей не має, раніше не судимий, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п.п.3, 6, 12 ч.2 ст.115, ч.3 ст.146 КК України, -

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_19 , 06.09.2012 року під відсотки позичив у ОСОБА_21 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , грошові кошти в розмірі 50000 доларів США, зі строком їх повернення до кінця лютого 2014 року.

22.12.2014 року в вечірній час доби, ОСОБА_19 , з метою ухилення від виконання боргових зобов`язань в розмірі 50000 доларів США перед своїм знайомим ОСОБА_21 , перебуваючи за місцем свого проживання, за адресою: АДРЕСА_1 , вступив у попередню змову зі своїм знайомим ОСОБА_20 , спрямовану на викрадення та подальше заподіяння ОСОБА_21 смерті з корисливих мотивів за попередньою змовою групою осіб.

У середині грудня 2014 року, точну дату та час в ході судового слідства встановити не надалось за можливе, ОСОБА_19 , усвідомлюючи наближення строку виконання боргових зобов`язань перед ОСОБА_21 та відсутність у нього необхідної суми коштів, перебував за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 . В цей час, ОСОБА_19 запропонував своєму куму - ОСОБА_20 , який тимчасово проживав у нього в будинку, надати йому допомогу у «вирішенні проблеми» з боргом по відношенню до ОСОБА_21 , на що отримав згоду від ОСОБА_20 . Заручившись попередньою згодою ОСОБА_20 , приблизно о 19-00 годині 22.12.2014 року ОСОБА_19 повідомив йому про те, що сьогодні вони їдуть до ОСОБА_21

22.12.2014 року, приблизно о 20-00 годині, з метою реалізації спільного умислу, спрямованого на викрадення та подальше заподіяння ОСОБА_21 смерті, ОСОБА_19 по мобільному телефону домовився про зустріч з ОСОБА_21 біля приміщення гаражу, належного потерпілому, розташованого в гаражному блоці поблизу будинку АДРЕСА_2 . За вказівкою ОСОБА_19 , ОСОБА_20 на території домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , в якому мешкав разом з ОСОБА_19 , підшукав знаряддя вбивства - два невстановлені судовим слідством металеві прути, які поклав до салону автомобіля ВАЗ-2106, д.н.з. НОМЕР_1 , належного ОСОБА_19 .

По дорозі, рухаючись з с. Степове Софіївського району до м. Кривого Рогу, поблизу с. Трудолюбівка, ОСОБА_19 , зупинивши автомобіль, підібрав на трасі раніше знайомого ОСОБА_22 , який мав намір їхати до м. Кривого Рогу. У салоні автомобіля ОСОБА_19 повідомив ОСОБА_22 про намір ОСОБА_19 та ОСОБА_20 у м. Кривому Розі залякати ОСОБА_21 , якому ОСОБА_19 заборгував кошти, та попросив допомогти ОСОБА_22 , який погодився.

22.12.2014 року, приблизно о 21-00 годині, ОСОБА_19 , ОСОБА_20 та ОСОБА_22 , на автомобілі марки ВАЗ-2106 д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_19 приїхали на оговорене місце зустрічі з ОСОБА_21 , а саме до гаражу, належного потерпілому ОСОБА_21 , розташованого в гаражному блоці поблизу будинку АДРЕСА_2 .

Прибувши на місце, ОСОБА_20 та ОСОБА_22 вийшли з салону вказаного автомобіля, при цьому, ОСОБА_20 попередньо взяв металевий прут з салону автомобіля, та попрямували до гаража ОСОБА_21 , де в цей час знаходився останній.

Продовжуючи реалізацію спільного злочинного умислу, спрямованого на залякування ОСОБА_21 , як вважав ОСОБА_22 , ОСОБА_20 спільно з ОСОБА_22 , знаходячись біля входу до гаража, що належав ОСОБА_21 , постукавши в двері та дочекавшись коли ОСОБА_21 вийшов, почали наносити удари ОСОБА_21 у життєво важливий орган - голову та інші частини тіла. Так, ОСОБА_22 наніс не менше одного удару кулаком руки в ділянку тулуба ОСОБА_21 . Після чого, ОСОБА_20 наніс не менше одного удару металевим прутом в голову, внаслідок чого ОСОБА_21 упав на підлогу перед входом до гаража. В цей же час ОСОБА_19 , продовжуючи реалізацію спільного умислу з метою приховання скоюваного злочину, перегородив вихід з вказаного гаража власним автомобілем та включив на ньому дальнє світло фар, щоб випадкові перехожі не перешкодили вчиненню кримінального правопорушення.

Після чого, ОСОБА_19 та ОСОБА_20 попрямували до гаража потерпілого з метою пошуку та викрадення боргових розписок ОСОБА_19 . Закінчивши пошук, в ході якого ОСОБА_19 відшукав боргові розписки, співучасники злочину покинули приміщення гаража.

Після цього, ОСОБА_19 та ОСОБА_20 скориставшись безпорадним станом ОСОБА_21 , розуміючи, що в результаті їх протиправних дій, залишають останнього без вентиляції, в обмеженому просторі, позбавляють його можливості вільного пересування, створюють загрозу для його життю і здоров`ю і піддають особливим психічним і фізичним стражданням, взявши його за руки та ноги, помістили до багажного відділення автомобіля ВАЗ-2106 д.н.з. НОМЕР_1 , тим самим незаконно позбавивши його волі.

Далі, діючи з метою доведення до кінця свого злочинного умислу, ОСОБА_19 , ОСОБА_20 та ОСОБА_22 , повезли ОСОБА_21 до безлюдної ділянки місцевості - невстановлених судовим слідством гаражів, розташованих на вул. Пісочна м. Кривого Рогу.

ОСОБА_20 та ОСОБА_19 , усвідомлюючи, що ОСОБА_21 не буде у подальшому чинити опір їх злочинним діям, розуміючи що ОСОБА_22 виконав свою роль відповідно до спільного умислу налякати, як вважав сам ОСОБА_22 , висадили останнього з автомобіля на перехресті вулиць Старовокзальна (минула назва - Урицького) та Лермонтова в Центрально-Міському районі м. Кривого Рогу.

Прибувши до ділянки місцевості поблизу гаражів по вул.Пісочна м.Кривого Рогу, та зупинивши автомобіль, ОСОБА_19 , з метою доведення до кінця свого злочинного умислу - заподіяння смерті ОСОБА_21 з корисливих мотивів, разом з ОСОБА_20 дістали з багажного відділення, зазначеного транспортного засобу потерпілого ОСОБА_21 , який на той момент перебував у свідомості, однак не міг вчиняти активні дії, та поклали його на землю. Далі, умисно, зі значною силою, ОСОБА_20 та ОСОБА_19 завдали йому, кожний, кілька, але не менше трьох, ударів руками та ногами по всім частинам тіла та попередньо підшуканими металевими прутами, в тому числі, в життєво-важливий орган - голову.

Після цього, ОСОБА_19 разом з ОСОБА_20 , взявши потерпілого за руки та ноги, підняли його з землі та знову помістили до багажного відділення свого транспортного засобу, та, прагнучи довести злочинний умисел спрямований на вбивство ОСОБА_21 та приховання слідів злочину до кінця, сіли в автомобіль та поїхали у напрямку водойми, розташованої поблизу села Красне Криворізького району Дніпропетровської області.

Прибувши на берег водойми, яка розташована на повороті дороги за дамбою в напрямку села Красне Криворізького району Дніпропетровської області, ОСОБА_19 разом із ОСОБА_20 , зупинили автомобіль та витягли потерпілого ОСОБА_21 , який на той час перебував у свідомості, однак не міг вчиняти активних дій, із багажного відділення автомобіля марки ВАЗ-2106 д.н.з. НОМЕР_1 та поклали його спиною на землю.

Далі, ОСОБА_20 та ОСОБА_19 , доводячи до кінця умисел, направлений на умисне вбивство ОСОБА_21 , 22.12.2014 року приблизно о 22-00 годині, умисно, зі значною силою завдали потерпілому, який лежав на землі, численних ударів раніше підшуканими металевими прутами в життєво-важливий орган - голову, чим спричинили останньому несумісні з життям тілесні ушкодження, від яких той помер на місці злочину.

Відразу ж після цього, ОСОБА_20 , за вказівкою ОСОБА_19 з метою приховання вчинення ними особливо тяжкого злочину - умисного вбивства ОСОБА_21 , взявши тіло за нижні кінцівки перетягнув труп потерпілого до заростів очерету зазначеного водоймища, де тіло було знайдено співробітниками міліції 21.03.2015 року.

У результаті злочинних дій ОСОБА_20 та ОСОБА_19 , потерпілому ОСОБА_21 заподіяно тілесні ушкодження у вигляді: забитої рани в лобній області праворуч з переходом на тім`яну; крововиливи у м`які поривні тканини в тім`яно-потиличній області праворуч; множинні повні лінійні переломи лобних, тім`яних, скроневих, потиличної, основної кісток черепу, які між собою перехрещуються з утворенням уламків трикутної, прямокутної та не визначеної форми; крововиливи у залишених фрагментах мозкової речовини; крововиливи у м`які тканини правої щічної області; множинні повні лінійні переломи верхньої та нижньої щелеп праворуч та ліворуч; набряк головного мозку; синець на зовнішньо-бічній поверхні правого плеча у верхній третині; крововиливи у м`які тканини правого плеча у верхній третині.

Згідно з висновком судово-медичної експертизи №586 від 23.04.2015 року, виявлені на трупі ОСОБА_21 тілесні ушкодження: в області голови відносяться до комплексу відкритої черепно-мозкової травми та у сукупності за своїм характером відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя; в області правого плеча, за своїм характером відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень за ознакою тривалості розладу здоров`я на термін не більше 6 днів.

Відповідно до висновку судово-медичної експертизи №586 від 23.04.2015 року, причину смерті у даному випадку встановити утруднено, через виражені гнильні зміни, відсутність м`яких тканин та внутрішніх органів грудної клітини та шиї, однак враховуючи комплекс виявлених тілесних ушкоджень та дані додаткових методів дослідження можна припустити, що смерть потерпілого могла наступити від відкритої черепно-мозкової травми, яка супроводжувалася множинними переломами кісток черепу та ускладнилася набряком та набуханням головного мозку, що підтверджується морфологічними змінами з боку внутрішніх органів, а саме забита рана в лобній області праворуч з переходом на тім`яну; крововиливи у м`які поривні тканини в тім`яно-потиличній області праворуч; множинні повні лінійні переломи лобних, тім`яних, скроневих, потиличної, основної кісток черепу, які між собою перехрещуються з утворенням уламків трикутної, прямокутної та не визначеної форми; крововиливи у залишених фрагментах мозкової речовини; крововиливи у м`які тканини правої щічної області; множинні повні лінійні переломи верхньої та нижньої щелеп праворуч та ліворуч; набряк головного мозку.

Дії обвинуваченого ОСОБА_19 належить кваліфікувати за:

- ч.3 ст.146 КК України, за ознаками незаконного позбавлення волі та викрадення людини, вчинене за попередньою змовою групою осіб, з корисливих мотивів, що спричинило тяжкі наслідки;

- п.п.3, 6, 12 ч.2 ст.115 КК України, за ознаками умисного вбивства, тобто умисного протиправного заподіяння смерті викраденої людини, з корисливих мотивів, вчинене за попередньою змовою групою осіб.

Дії обвинуваченого ОСОБА_20 належить кваліфікувати за:

- ч.3 ст.146 КК України, за ознаками незаконного позбавлення волі та викрадення людини, вчинене за попередньою змовою групою осіб, з корисливих мотивів, що спричинило тяжкі наслідки;

- п.п.3, 6, 12 ч.2 ст.115 КК України, за ознаками умисного вбивства, тобто умисного протиправного заподіяння смерті викраденої людини, з корисливих мотивів, вчинене за попередньою змовою групою осіб.

Колегією суддів враховані наступні докази на підтвердження встановлених обставин.

Так, обвинувачений ОСОБА_19 в судовому засіданні вину у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.146, п.п.3, 6, 12 ч.2 ст.115 КК України, визнав в повному обсязі та пояснив таке.

06.09.2012 року він взяв у борг у ОСОБА_21 50000 доларів США під 2% місячних на придбання будівельних матеріалів. Вони домовилися, що він поверне позичені гроші в кінці лютого 2014 року. З будівництвом у нього не вийшло, і він повернув ОСОБА_21 50000 доларів США і частину відсотків за користування ними. Залишалося віддати, приблизно 20000 грн. відсотків, та вони домовилися, що він поверне їх в кінці 2014 року. 22.12.2014 року йому зателефонував ОСОБА_21 і вони домовилися зустрітися ввечері у нього. В той вечір він попросив ОСОБА_20 поїхати до ОСОБА_21 , щоб його побити та полякати, оскільки той вимагав повернення боргу і розмовляв з ним на підвищених тонах. Вбивати ОСОБА_21 вони не планували, хотіли тільки побити. По дорозі до міста, в с.Трудолюбівка, вони зустріли ОСОБА_22 та погодилися підвезти його до міста. Коли вони їхали, він попросив ОСОБА_22 поїхати з ними до ОСОБА_21 , щоб підтримати його, на що той погодився. Він зателефонував ОСОБА_21 та сказав, що знаходиться біля його під`їзду, але останній йому відповів, що знаходиться в гаражі. Під`їхавши до будинку ОСОБА_21 , він показав ОСОБА_22 та ОСОБА_20 , де знаходиться гараж ОСОБА_21 і попросив там його почекати. Приблизно о 20-00 годині, через 4-5 хвилин після дзвінка, він під`їхав до гаражу та побачив, як ОСОБА_20 виходить з гаражу, а ОСОБА_21 лежить на землі біля гаражу та стогне, оскільки був побитий, у нього на обличчі була кров. ОСОБА_21 побили біля гаража ОСОБА_20 та ОСОБА_22 , за його проханням. Вони з ОСОБА_20 поклали ОСОБА_21 в багажник автомобіля та поїхали в напрямку дому. На перехресті біля Центрального ринку, ОСОБА_22 побачив маршрутку та попросив зупинитися. Вони висадили останнього та поїхали далі. Потім, вони заїхали в гаражний кооператив, розташований на вул. Пісочна. Там, вони ще побили потерпілого ОСОБА_21 та хотіли його залишити в цьому місці. Однак він побоявся, що ОСОБА_21 швидко знайдуть, тому вирішив завезти його за місто в с. Красне. Біля с. Красне, від якого до будинку відстань приблизно 40 км., вони повернули до водойми та зупинилися там. Після цього, він та ОСОБА_20 витягли ОСОБА_21 з багажника та кинули на землю. Він достав з багажника автомобіля плоску металеву монтировку та наніс потерпілому не менше трьох ударів по голові. Після цього, ОСОБА_20 взяв у нього металеву монтировку та, також, наніс ОСОБА_21 декілька ударів. Коли останній лежав на землі, він наніс йому декілька ударів руками та ногами в різні частини тіла, по голові, по тулубу. Після ударів, ОСОБА_21 подавав слабкі ознаки життя, стогнав. Вже після цього, вони взяли ОСОБА_21 за руки та ноги та відтягли до очерету. Не може точно сказати, чи був живий потерпілий, коли вони пішли, оскільки пройшло багато часу після подій. Він розумів, що потерпілий ОСОБА_21 не зможе вижити від тієї кількості ударів, що вони йому нанесли. Після цього, вони сіли в автомобіль та поїхали додому. Вони відвезли ОСОБА_21 , щоб уникнути відповідальності. Коли він залишав ОСОБА_21 біля очерету, то здогадувався, що той помре, оскільки на вулиці було приблизно 5-6 градусів та йшов дощ. Він не хотів, щоб потерпілий вижив, тому що боявся, що той розповість про скоєне. Всі рази коли вони били потерпілого ОСОБА_21 , вони використовували металеві монтировки, як зазначено в обвинувальному акті.

Коли він брав гроші в борг у ОСОБА_21 , то писав розписки на 50000 доларів США, а після того, як борг повернув, ОСОБА_21 розписки порвав.

ОСОБА_19 , будучи допитаний як обвинувачений, також показав, що під час досудового слідства жодного тиску на нього з боку працівників поліції не чинилося, всі свої покази, в тому числі, на слідчому експерименті, він давав добровільно, а тому підтверджує їх в повному обсязі. Вину у вчиненні кримінальних правопорушень, які йому інкримінують, визнає в повному обсязі, обставини скоєного, викладені в обвинувальному акті, не заперечує, у скоєному розкаюється, просить суворо не карати. Цивільний позов визнає в повному обсязі.

Окрім того, обвинувачений ОСОБА_20 в судовому засіданні вину у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.146, п.п.3, 6, 12 ч.2 ст.115 КК України, визнав в повному обсязі та пояснив таке.

ОСОБА_19 він знає з дитинства. До того ж, він приблизно місяць проживав у останнього в гостях. 22.12.2014 року до нього підійшов ОСОБА_19 та сказав, що він заборгував велику суму грошей, а саме 50000 доларів США та йому погрожують. Останній попрохав у нього допомогти налякати чоловіка, якому він заборгував гроші. Цього ж дня, приблизно о 19-00 годині, він та ОСОБА_19 знаходились за адресою: АДРЕСА_1 . Звідти, в це й же час, вони зібрались та поїхали на автомобілі ВАЗ з шашечкою «Таксі», що належить ОСОБА_19 , до м. Кривого Рогу. По дорозі, вони підібрали ОСОБА_22 , який, також, прямував до міста. Він сидів на задньому сидінні автомобіля, а ОСОБА_19 та ОСОБА_22 попереду. Вони розмовляли та про щось домовлялись, після чого ОСОБА_22 вирішив поїхати з ними. Вони заїхали в двір, розташований в Центрально-Міському районі м. Кривого Рогу. Він та ОСОБА_22 пішли до гаражу, в якому знаходився чоловік, що погрожував ОСОБА_19 . Де знаходиться цей гараж, їм показав ОСОБА_19 . Вони постукали в двері гаражу, після чого звідти вийшов потерпілий. Він та ОСОБА_22 почали бити цього чоловіка по голові та по тулубу. Били вони його біля гаражу, приблизно одну хвилину. Потерпілий ОСОБА_21 спочатку чинив опір, а потім впав на землю та втратив свідомість. Потім, під`їхав ОСОБА_19 , вийшов з автомобіля та направився в гараж, він пішов за ним. В гаражі ОСОБА_19 шукав якісь документи, порозкидував папери, які лежали на столі. Окрім того, в гаражі була прибудова з кімнатою, в яку він зайшов та побачив з правого боку телевізор, він взяв цей телевізор та пішов до автомобіля. За ним вийшов ОСОБА_19 . Вони з ОСОБА_19 поклали потерпілого в багажник автомобіля, а телевізор він поклав на заднє сидіння. Потім, вони втрьох сіли в автомобіль та поїхали за місто, щоб налякати потерпілого, тобто ще його побити. По дорозі, ОСОБА_22 попрохав висадити його на зупинці громадського транспорту в Центрально-Міському районі м. Кривого Рогу, оскільки у нього там були справи. Вони висадили ОСОБА_22 та поїхали далі. В районі вул. Пісочна м. Кривого Рогу, ОСОБА_19 звернув в гаражний кооператив. Там, вони витягнули потерпілого з автомобіля та продовжили його бити руками і ногами по всім частинам тіла. Він сказав ОСОБА_19 , що достатньо вже бити потерпілого, і запропонував залишити його та поїхати додому. Також, він сказав йому, що потерпілого тут помітять та викликають швидку медичну допомогу. Тоді, ОСОБА_19 сказав, що вони відвезуть потерпілого в інше місце. Вони поклали потерпілого в багажник та поїхали за місто, в невідомому йому напрямку. Коли вони проїхали «Розвилку», він зрозумів, що вони рухались в напрямку м. Дніпро. Потім, вони звернули в бік с. Красне. Вони з`їхали в сторону водоймища, яке знаходилося за дамбою. Біля водойми вони витягли потерпілого з багажника та почали його бити руками і ногами, приблизно дві хвилини. Потерпілий стогнав, однак, не розмовляв, подавав ознаки життя, дихав. Не може точно сказати, чи був живий потерпілий, коли вони уходили, оскільки не пам`ятає, тому що пройшло багато часу після подій. За вказівкою ОСОБА_19 він відтягнув потерпілого до очерету та залишив там. Потім, вони сіли в автомобіль та поїхали додому. З потерпілим ОСОБА_21 та ОСОБА_22 до цього випадку, він знайомий не був.

Під час подальшого розгляду справи, ОСОБА_20 додатково пояснив, що коли вони били потерпілого ОСОБА_21 , то використовували металеві монтировки. Біля водоймища, вони з ОСОБА_19 наносили удари металевою монтировкою потерпілому ОСОБА_21 . Він наніс потерпілому ОСОБА_21 два удари в верхню частину тіла, коли останній лежав на спині. Він розумів, що ОСОБА_21 не зможе вижити від такої кількості отриманих ударів.

ОСОБА_20 будучи допитаний як обвинувачений, також показав, що під час досудового слідства жодного тиску на нього з боку працівників поліції не чинилося, всі свої покази, в тому числі, на слідчому експерименті, він давав добровільно, а тому підтверджує їх в повному обсязі. Вину у вчиненні кримінальних правопорушень, які йому інкримінують, визнає в повному обсязі, обставини скоєного, викладені в обвинувальному акті, не заперечує, у скоєному розкаюється, просить суворо не карати. Цивільний позов визнає в повному обсязі.

Крім визнання вини обвинуваченими ОСОБА_20 та ОСОБА_19 , у справі існує сукупність допустимих та належних доказів, на підставі яких можна зробити переконливий висновок щодо доведеності вини останніх в інкримінованих їм кримінальних правопорушеннях, передбачених ч.3 ст.146, п.п.3, 6, 12 ч.2 ст.115 КК України.

Так, допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_13 суду показала, що 22.12.2014 року, приблизно о 21-00 годині, вона з чоловіком ОСОБА_21 заходилась удома, за адресою: АДРЕСА_3 . В цей час, її чоловікові зателефонував ОСОБА_19 , який в той день телефонував не один раз. Чоловік пішов на зустріч з ОСОБА_19 в гараж, взявши з собою жовту теку з документами, сказавши, що невдовзі повернеться. Вона залишилася вдома та чекала чоловіка, але останній не повертався. Приблизно о 02-00 годині ночі, вона пішла до гаражу, що розташований поруч з будинком, однак, там нікого не було. Гараж був закритий, а прибудова була відчинена. Вона зайшла в прибудову та побачила, що там розкидані всі речі та присутні сліди бійки. Перед гаражем вона знайшла закривавлену бейсболку чоловіка та його розбиті окуляри. Потім, вона зрозуміла, що в жовтій теці, яку взяв з собою її чоловік, були документи, пов`язані з розписками від людей, яким її чоловік давав гроші в борг. Після цього, вона зателефонувала в поліцію, яка приїхала приблизно о 04-00 годині. Наступного дня, вдома в шафі, вона знайшла розписку ОСОБА_19 на 50000 доларів, які він взяв у борг у її чоловіка. Розписка була з відомостями про неповернення грошових коштів. Вказану розписку вона передала слідчому. Окрім того, потерпіла зазначила, що прибудова біля гаражу - це зона відпочинку з диваном, стільцями та телевізором. До гаражу можна потрапити через вказану зону відпочинку. Вона зазвичай закрита, а в той день вона була відчинена, там був безлад. Також, потерпіла вказала, що її чоловік надавав гроші в борг своїм знайомим.

Окрім того, допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_14 суду показав, що потерпілий ОСОБА_21 - це його батько, а з ОСОБА_19 він раніше працював на підприємстві «Дніпроспецремонт». В 2012 році обвинувачений ОСОБА_19 взяв у його батька позику в розмірі 50000 доларів США. Батько йому розповідав, що ОСОБА_19 повинен був повернути борг в грудні 2014 року, але не повернув. 23.12.2014 року, приблизно о 03-00 годині ночі, йому зателефонувала мати і сказала, що батька немає, а двері в прибудову гаража відкриті, там безлад, розкидані речі. Мати сказала, що батько пішов на зустріч з ОСОБА_19 та зник. Перед входом у прибудову до гаражу лежали розкидані аркуши паперу, що належали батькові, поряд були сліди крові та лежала кепка останнього. Вони викликали поліцію та розповіли, що батько пішов на зустріч з ОСОБА_19 , якому давав гроші в борг. Окрім того, вони з матір`ю вдома знайшли боргову розписку ОСОБА_19 про позику в розмірі 50000 доларів США, яку він отримав у батька, та віддали її працівникам поліції. Також, потерпілий пояснив, що батько давав кошти в борг і іншим особам. Покарання

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_32 суду показав, що знайомий з обвинуваченим ОСОБА_20 - це рідний брат його дружини ОСОБА_33 . Знайомий з ним з 1991 року. В грудні 2014 року сусідка ОСОБА_34 сказала, що у неї був ОСОБА_20 та залишив речі за адресою його проживання по АДРЕСА_4 . Вона віддала йому сумку з речами, і він відніс її додому. В той же день, чи наступного дня, точно не пам`ятає, приїхали працівники поліції, і в його присутності вилучили та описали речі з сумки. Там були чорне пальто, маленький плазмовий телевізор та інші речі, що конкретно, він не пам`ятає. Він особисто сумку не відкривав. Працівники поліції протокол складали в його присутності. Зі слів поліцейських, про сумку вони дізналися від ОСОБА_20 .

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_35 суду пояснила, що ОСОБА_20 - її хрещений батько, рідний брат її матері. В грудні 2014 року ОСОБА_20 приніс телевізор та поклав біля гаража по АДРЕСА_4 , де він мешкав з батьками. Телевізор потім забрали працівники поліції.

Показання вказаних свідків та потерпілих є послідовними та повністю узгоджуються між собою та щодо різних обставин провадження, тому колегія суддів приходить до висновку, що покази, які вони давали на досудовому слідстві та підтвердили в судовому засіданні - правдиві, оскільки знаходяться у взаємозв`язку з іншими об`єктивними письмовими доказами по справі, якими підтверджується винуватість обвинувачених ОСОБА_20 та ОСОБА_19 у вчиненні злочинів, за встановлених колегією судів обставин в межах обвинувачення, визнаного доведеним, а саме:

- рапортом інспектора Центрально-Міського РВ КМУ ГУНП в Дніпропетровській області майора міліції ОСОБА_36 від 23.12.2014 року, яким підтверджується надходження від потерпілого ОСОБА_14 повідомлення про втрату зв`язку з його батьком ОСОБА_21 (том 2 а.с.5);

- протоколом огляду місця події від 23.12.2014 року та фототаблицею до нього, складеного в присутності двох понятих, за участю спеціаліста та власника приміщення ОСОБА_13 . Предметом огляду є місцевість біля гаражу, який розташований поблизу будинку АДРЕСА_2 . В ході огляду виявлено та вилучено: два папірця з підрахунками сум; інструкцію з експлуатації телевізора ORION CCD 1526; мікрооб`єкти з поверхні стільця в кімнаті відпочинку поряд з письмовим столом; мікрооб`єкти з поверхні крісла в кімнаті; окуляри; бейзболку чорного кольору, сліди пальців рук; змиви речовини бурого кольору (том 2 а.с.8-12);

- протоколом огляду від 23.12.2014 року, складеного в присутності двох понятих, за участю власника приміщення ОСОБА_14 , відповідно до якого ОСОБА_14 видав: письмову «Ведомость учёта получения % на заём от ОСОБА_19 », в якій зазначені суми грошових коштів внесених ОСОБА_19 в рахунок погашення позики; письмову розписку від 06.09.2012 року, яка містить відомості про отримання ОСОБА_19 позики у розмірі 50070 доларів США від ОСОБА_21 на термін 5 місяців, тобто до кінця лютого 2014 року (том 2 а.с.29-32);

- висновком експерта №10 від 22.01.2015 року, яким встановлено, що виявлена речовина бурого кольору в ході огляду місця події 23.12.2014 року, поблизу господарської будівлі біля будинку №2 по мкрн. Військове містечко-1 м. Кривого Рогу є кров`ю (том 2 а.с.53-56);

- висновком експерта №55/01-311 від 05.01.2015 року та фототаблицею до нього, відповідно до якого слід фрагменту долоні руки розміром 20х45мм на липкій стрічці найбільшими розмірами 48х70мм, два сліди пальців рук розміром 11х19мм, 12х22мм на двох липких стрічках найбільшими розмірами 18х47мм, 18х49мм, один слід пальця руки розміром 16х30мм та один слід фрагменту долоні руки розміром 75х110мм на трьох липких стрічках, які частково накладені одна на одну, загальними найбільшими розмірами 132х226мм, придатні для ідентифікації особи, два сліди пальців рук розміром 14х23мм та 15х24мм на трьох ліпких стрічках, які частково накладені одна на одну, загальними найбільшими розмірами 132х226мм, непридатні для ідентифікації особи (том 2 а.с.66-72);

- протоколом тимчасового доступу до речей та документів від 09.02.2015 року, складеного в присутності представника ПрАТ «Київстар», за участі двох понятих про тимчасовий доступ до інформації про зв`язок споживачів телекомунікаційних послуг з абонентськими номерами: НОМЕР_2 (перебував в користуванні ОСОБА_21 ), НОМЕР_3 , НОМЕР_4 (перебували у користуванні ОСОБА_19 ), відповідно до якого представник ПрАТ «Київстар» видала один диск для лазерних систем зчитування СD-R формату з інформацією про зв`язок споживачів телекомунікаційних послуг (том 2 а.с.103-104);

- довідкою щодо обробки технічної інформації, а саме опрацювання виїмки трафіків - з`єднань абонентів операторів рухомого (мобільного) зв`язку ПрАТ «Київстар» за абонентським номером НОМЕР_5 , який належав потерпілому ОСОБА_21 , відповідно до якої 22.12.2014 року з 20-31 години до 21-08 години даний абонент отримав три вхідні дзвінки, тривалістю 00.01.02, 00.00.20, 00.00.20, відповідно, від абонента НОМЕР_4 . Надалі, в період з 21-29 години 22.12.2014 року по 10-36 годину 29.12.2014 року вказаний абонент отримує вхідні дзвінки нульової тривалості від абонента НОМЕР_4 , а саме о 21-29, 22-08 годині 22.12.2014 року та о 13.02 годині 23.12.2014 року. В період з 06-54 годину 30.12.2014 року по 17-49 годину 09.01.2015 року зазначений абонент отримує вхідні дзвінки нульової тривалості, вхідні СМС та о 17-49 годині 09.01.2015 року вмикається переадресація, реєстрація на базових станціях не визначена.

Окрім того, інформація по абонентському номеру НОМЕР_3 відсутня.

Також, щодо інформації за абонентським номером НОМЕР_4 , що перебував в користуванні ОСОБА_19 , за період з 22.12.2014 року по 13.01.2015 року, вказаний абонент використовував мобільний термінал IMEI НОМЕР_6 . За вказаний період, інтенсивність контакту з абонентом НОМЕР_5 , склала 8.

Абонентський номер НОМЕР_4 , що перебував в користуванні ОСОБА_19 , у період з 18-46 годину 22.12.2014 року по 08-47 годину 23.12.2014 року реєструється за маршрутом: АДРЕСА_5 (з 18-46 години по 19-32 годину 22.12.2014 року) - вул. Миколаївське шосе, 10-А до вул. Мерецкова, м. Кривий Ріг (20-25 година 22.12.2014 року) - вул. Першотравнева, 12, м. Кривий Ріг (20-25 година 22.12.2014 року) - вул. Миколаївське шосе, 10-А до вул. Мерецкова, м. Кривий Ріг (20-31 година 22.12.2014 року) - вул. Погребняка, 27 до вул. Хатаєвича, м. Кривий Ріг (21-08 година 22.12.2014 року) - перетин пр. Металургів з вул. Постишева, авторинок «Термінал», м. Кривий Ріг (21-29 година 22.12.2014 року) - вул. Дніпропетровське шосе, 56, виїзд з м. Кривого Рогу до м. Дніпро (21-45 година 22.12.2014 року) - вул. Садова, 20, територія СР, с. Новопілля, Криворізький район (22-08 година 22.12.2014 року) - АДРЕСА_5 (з 22-18 години по 22-35 годину 22.12.2014 року) - вул. Комсомольська, 19, територія СР, с. Надеждівка, Криворізький район (з 00-25 години по 00-31 години 23.12.2014 року) - вул. Дніпропетровське шосе, 56, виїзд з м. Кривого Рогу до м. Дніпро (08-47 година 23.12.2014 року).

При цьому, абонентський номер НОМЕР_5 , який належав потерпілому ОСОБА_21 , у період з 18-46 годину 22.12.2014 року по 08-47 годину 23.12.2014 року реєструється за маршрутом: вул. Миколаївське шосе, 10-А до вул. Мерецкова, м. Кривий Ріг (20-31 година 22.12.2014 року) - вул. Погребняка, 27 до вул. Хатаєвича, м. Кривий Ріг (21-08 година 22.12.2014 року) - перетин пр. Металургів з вул. Постишева, авторинок «Термінал», м. Кривий Ріг (21-29 година 22.12.2014 року) - вул. Садова, 20, територія СР, с. Новопілля, Криворізький район (22-08 година 22.12.2014 року) (том 2 а.с.108-111);

- протоколом тимчасового доступу до речей та документів від 17.02.2015 року, складеним в присутності представника ПрАТ «Київстар», за участі двох понятих про тимчасовий доступ до інформації про зв`язок споживачів телекомунікаційних послуг з абонентськими номерами: НОМЕР_4 , НОМЕР_7 (перебували в користуванні ОСОБА_19 ), відповідно до якого представник ПрАТ «Київстар» видала один диск для лазерних систем зчитування СD-R формату з інформацією про зв`язок споживачів телекомунікаційних послуг (том 2 а.с.116);

- довідкою з Управління оперативно-технічних заходів ГУМВС України в Дніпропетровській області про радіотехнічну розвідку місцевості №27/к-1113 від 29.12.2014 року, відповідно до якої було проведено радіотехнічну розвідку та встановлені базові станції, які працюють за адресою: мкрн. Військове містечко-1, буд.№2, м. Кривий Ріг: «Київстар» LAC 48183 CID 9991, 8893, LAC 47059 CID 9883; «МТС» LAC 33101 CID 57823, 57023, 57685, «Лайф» LAC 30406 CID 20073, 20592, 20952 (том 2 а.с.119);

- протоколом тимчасового доступу до речей та документів від 17.02.2015 року, складеним в присутності представника ПрАТ «Київстар», за участі двох понятих про тимчасовий доступ до інформації з наданням доступу до відомостей стосовно телефонних з`єднань абонентів ПрАТ «Київстар», відповідно до якого представник ПрАТ «Київстар» видала один диск для лазерних систем зчитування СD-R формату з інформацією про телефонні з`єднання абонентів (том 2 а.с.122, 123);

- довідкою щодо обробки технічної інформації, а саме опрацювання виїмки трафіків - з`єднань абонентів операторів рухомого (мобільного) зв`язку ПрАТ «Київстар», яка, окрім відомостей, зазначених у вказаній вище довідці (том 2 а.с.108-111), додатково містить таку інформацію за абонентським номером НОМЕР_7 , що перебував у користуванні ОСОБА_19 .

За період з 22.12.2014 року по 13.01.2015 року, вказаний абонент використовував мобільний термінал IMEI НОМЕР_8 .

Окрім того, в період з 21-44 години 22.12.2014 року по 11-11 годину 23.12.2014 року абонент реєструється за маршрутом: Дніпровське шосе, від вул. Пуріна до вул. Паровозна, м. Кривий Ріг (з 21-44 години по 21-45 години 22.12.2014 року) - вул. Дніпропетровське шосе, 56, виїзд з м. Кривого Рогу до м. Дніпро (21-45 година 22.12.2014 року) - АДРЕСА_6 (11-11 година 23.12.2014 року) (том 2 а.с.126-130);

- протоколом огляду місця події від 13.01.2015 року, складеного в присутності двох понятих, за участю спеціаліста та власника приміщення ОСОБА_13 , відповідно до якого при огляді квартири АДРЕСА_7 , вилучено п`ять слідів пальців рук, зубну щітку та гребінець ОСОБА_21 (том 2 а.с.133-134);

- висновком експерта №55/01-11 від 29.01.2015 року та фототаблицею до нього, відповідно до якого сліди пальців рук, вилучені 13.01.2015 року під час огляду квартири АДРЕСА_7 залишені не ОСОБА_13 , не ОСОБА_14 , а іншою особою (том 2 а.с.143-153);

- висновком експерта №55/01-100 від 04.03.2015 року, з якого слідує, що сліди пальців рук та долоней, які були вилучені 23.12.2014 року в ході огляду господарської будівлі біля будинку АДРЕСА_2 , та сліди пальців рук та долоней, які були вилучені 13.01.2015 року під час огляду квартири АДРЕСА_7 не є ідентичними (том 2 а.с.166-169);

- протоколом за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії, згідно з ст.263 КПК України, «зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж» від 06.02.2015 року, відповідно до якого співробітниками Центрально-Міського РВ КМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області проводилось зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж. Заходи проводились з 16.01.2015 року по 05.02.2015 року за номером мобільного телефону НОМЕР_9 , в якому використовувався мобільний термінал ІМЕІ НОМЕР_6 , який належить ОСОБА_19 .

В ході проведення негласної слідчої (розшукової) дії переглянуто матеріали аудіозаписів телефонних розмов ОСОБА_19 , серед яких виділено такі.

Так, 31.01.2015 року о 09-22 годині, зафіксована розмова ОСОБА_19 з ОСОБА_37 , тривалістю 06-05 хвилин. В ході розмови ОСОБА_19 питає у співрозмовника про наявність у нього знайомих в Центрально-Міському РВ та повідомляє про наявність у нього боргу перед знайомим чоловіком, який зник, у зв`язку з чим його сина викликали до райвідділу, тому прохав з`ясувати, чи є можливість вплинути на цю ситуацію. Також, повідомляв ОСОБА_37 про те, що працівники поліції приїздили до нього в село та перевіряли його алібі, оскільки підозрюють, що це він його вбив. Окрім того, 31.01.2015 року о 11-36 годині та 11-37 годині зафіксовано 2 розмови ОСОБА_19 з ОСОБА_37 , тривалістю 39 секунд та 29 секунд, відповідно, під час яких ОСОБА_19 просив співрозмовника зателефонувати його сину, який знаходився у райвідділі та поцікавитись, як у нього справи, оскільки останній довго не виходить на зв`язок.

Також, 31.01.2015 року о 11-51 годині зафіксовано розмову ОСОБА_19 з сином ОСОБА_39 , тривалістю 04-39 хвилини, в ході якої останній повідомив батькові, що йому показували боргову розписку, написану батьком, в якій він його зазначив поручителем, та фотографію невідомого йому чоловіка, і в цей час слідчий сказав, що знайшли труп саме цього чоловіка. При цьому, ОСОБА_19 з`ясовував у сина, чи називав слідчий місце, де саме знайшли труп.

Окрім того, 31.01.2015 року о 17-00 годині зафіксовано розмову ОСОБА_19 з дружиною ОСОБА_40 , тривалістю 02-04 хвилини, під час якої він розповідав останній, що зустрічався з ОСОБА_37 з приводу того, що сина викликають до слідчого (том 2 а.с.181-186);

- протоколом за результатами оперативного технічного заходу «зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж» від 11.03.2015 року, відповідно до якого співробітниками Центрально-Міського РВ КМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області проводилось зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж. Заходи проводились з 24.02.2015 року по 24.03.2015 року за номером мобільного телефону НОМЕР_9 , в якому використовувався мобільний термінал ІМЕІ НОМЕР_6 , який належить ОСОБА_19 .

В ході проведення негласної слідчої (розшукової) дії переглянуто матеріали аудіозаписів телефонних розмов ОСОБА_19 , серед яких виділено такі.

Так, 08.03.2015 року о 14-04 годині, зафіксована розмова ОСОБА_20 , з телефону ОСОБА_19 з матір`ю ОСОБА_41 , тривалістю 24-04 хвилин. В ході розмови ОСОБА_20 розповідає матері, що живе в селі у ОСОБА_19 та Ані, коштів на харчі немає, що він і ОСОБА_19 звідси убере, що він уже двох убрав, «царство їм небесне». Про все, що він скоїв знає малий Вовка. Якщо попадеться, то щоб мати мовчала. Мати йому відповіла, щоб не «молов язиком». Після цього, приблизно 15 хвилин ведуться розмови побутового характеру.

Окрім того, з вказаного номеру телефону ОСОБА_19 веде розмови з невідомим абонентом ( НОМЕР_10 ) та з абонентом на ім`я ОСОБА_44 , з яких слідує, що особа на ім`я ОСОБА_45 всіх здає, що необхідно про це ОСОБА_46 попередити, щоб не говорив зайвого (том 2 а.с.189-195);

- заявою ОСОБА_19 від 21.03.2015 року про вчинення ним кримінального правопорушення, в якій останній обставини скоєння ним злочину, що ставиться йому у провину (том 3 а.с.8-11);

- протоколом огляду трупа та прилеглої ділянки місцевості від 21.03.2015 року з фототаблицею, який проведено в присутності двох понятих, за участі ОСОБА_20 , потерпілого ОСОБА_14 , слідчого, прокурора та експерта. Всі учасники слідчої дії зібралися в каб. № 107 Центрально-Міського РВ ГУМВС України в Дніпропетровській області. З протоколу встановлено, що слідчим було запропоновано ОСОБА_20 , який звернувся з заявою про скоєння вбивства, розповісти, що за вбивство ним скоєне та де зараз знаходиться труп. ОСОБА_20 пояснив, що 22.12.2014 року він за проханням свого знайомого ОСОБА_19 мав налякати раніше незнайомого йому чоловіка, якому ОСОБА_19 заборгував значну суму грошей. В той день ОСОБА_19 привіз його та чоловіка на ім`я ОСОБА_22 до будинку потерпілого та потім до гаражу потерпілого. Він та ОСОБА_22 взяли арматурні прути та пішли в гараж потерпілого. ОСОБА_19 залишився в автомобілі. Після того як потерпілий відкрив двері, він та ОСОБА_22 нанесли кілька ударів прутами по голові та тулубу, від яких потерпілий впав. Потім вони поклали труп в багажник автомобілю ОСОБА_19 марки ВАЗ 2106 білого кольору. Після недовгої поїздки по м. Кривий Ріг ОСОБА_22 висадили, а він поїхав з ОСОБА_19 до якихось гаражів, де ОСОБА_19 витяг чоловіка з багажнику, той ще був живий. ОСОБА_19 та він завдали чоловіку кілька ударів. Після цього ОСОБА_19 , наказав покласти чоловіка до багажнику. Чоловік був живим. Після цього вони поїхали до с. Красне де за дамбою звернули на ґрунтову дорогу та ще трохи проїхали. Коли зупинилися то витягли чоловіка з багажнику та ОСОБА_19 , став знову його бити. Коли зрозуміли, що чоловік помер то він за командою ОСОБА_19 відтяг його до водойми та кинув у комиші. На пропозицію слідчого проїхати на місце де було залишено труп ОСОБА_20 погодився.

Всі учасники слідчої дії знаходяться на повороті дороги за дамбою в напрямку с. Красне Криворізького району Дніпропетровської області, на відстані приблизно 150 м по дорозі мається інформаційний знак «Краснінська сільська рада», праворуч від повороту мається ґрунтова дорога до водойми. На пропозицію слідчого пройти до місця знаходження трупу ОСОБА_20 погодився. Після цього всі учасники слідчої дії пройшли за ОСОБА_20 по ґрунтовій дорозі близько 400-т метрів та зупинилися на галявині з трьох сторін окутій комишами. ОСОБА_20 пояснив, що на цій галявині вони зупинили авто ОСОБА_19 та витягли потерпілого з багажнику, нанесли ще ударів потерпілому, від яких він помер. Після цього ОСОБА_20 вказав напрямок, де знаходиться труп. Пройшовши за ОСОБА_20 в комишах було виявлено труп чоловіка одягнений в синій куртці та чорні штани. На відстані приблизно 15 метрів знаходяться речі, стосовно яких ОСОБА_20 пояснив, що їх викинув з багажнику ОСОБА_19 . Речами є: ганчірка (рушник) в клітинку, частина обшивки автомобілю, дві поліетиленові сумки, пара робітничих рукавичок, кусок лінолеуму, килим. Вказані речі мають сліди обгорання, а на лінолеумі мається речовина бурого кольору.

Детальним оглядом трупу встановлено: труп чоловіка знаходиться лежачи на комишах, ногами звернутий на північ, головою звернутий в південно-східному напрямку. Верхні кінцівки відведені від тулубу та заведені за голову, зігнуті в ліктьових суглобах. Нижні кінцівки витягнуті та відведені в боки від вісі тулубу. На трупі одягнена кутка синя трикотажна з фірмовою емблемою та написом латинськими літерами «PROR». На лівім полі на груді, на пластмасовій, блискавці яка дещо розстебнута від ворота на відстані приблизно 20 см., шарф сіро-зелений вовняний, сорочка синя у чорну та білу смужку вовняна, з розривом тканини на лівій полі біля краю «Г»-подібної форми з розволокненними краями, на синіх пластмасових ґудзиках; футболка з довгими рукавами сіра бавовняна. Вище описаний одяг із піднятим до рівня шиї та плечових суглобів, просякнутий цупровичною рідиною з гнилістним запахом. Брюки чорні бавовняні, ремінь коричневий шкіряний із металевою вікончастою пряжкою, застебнутий; труси чорні бавовняні з візерунками білого та червоного кольорів у вигляді биків з написами латинськими літерами «BIG BOSS»; кросівки чорні шкіряні з білими смугами; шкарпетки чорні бавовняні.

Труп для подальшого огляду переміщено на більш доступну ділянку місцевості. Кросівки на трупі 45 розміру. Трупне заклякання відсутнє у всіх звичайно досліджуваних групах м`язів (12:06 год. 21.03.2015), через виражені гнильні зміни. Трупні плями не продивляються через явно виражені гнильні зміни. Гнильні зміни виражені у вигляді брудно-коричневого-чорного забарвлення шкіряних покровів; підсиханням м`яких тканин тулубу та кінчиків пальців рук; часткове скелетування грудної клітини з оголенням грудини, ребер ліворуч та грудної порожнини; часткове скелетування правої кисті; накладення плісняви на задній поверхні тулубу; мацерація лівої кисті та задньої поверхні тулубу. Труп на дотик холодний. Голова деформована у вигляді часткового сплощення у передньо-задньому напрямку та в напрямку з права наліво. При огляді виявлено ще одну кофту чорно-сірого кольору трикотажну спортивну, у лівому нагрудному кармані якої виявлено мобільний телефон марки (Нокіа слайдер) коричневого кольору у непрацюючому стані. В правому кармані брюк виявлено хустинку синього кольору. На лівому передпліччі виявлено годинник на металевому браслеті марки «TISSOT» (на момент огляду час на годиннику 13:57 год. 24.03. середа). На голові множинні рани, в лобнотімянопотиличних ділянках праворуч і ліворуч лінійної форми з виходом на зовні кісткових фрагментів та мозкової речовини. Множинні відкриті переломи верхньої та нижньої щелепи праворуч, ліворуч та по середній лінії; крепітація та паталогічна деформація кісток лицьового черепу. В щічній області праворуч чотири ділянки шкіри прямокутної форми з брудно-червоним вологим дном, розташовані паралельно одна другій. Дефект м`яких тканин шиї з переходом на грудну клітину неправильної овальної форми, з дрібнофестончастими краями. Відсутність органів та грудної порожнини. Дефект м`яких тканин в задньо-внутрішній ділянці лівої гомілки у нижній третині з оголенням кісток і м`язів. Кістки верхніх кінцівок та нижніх кінцівок на дотик цілі. Інших тілесних ушкоджень при зовнішньому огляді трупу не виявлено. Для встановлення причини смерті труп направляється в бюро СМЕ. За поясненнями ОСОБА_14 , труп чоловіка ймовірніше за все його батька ОСОБА_21 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Труп батька він впізнав за зростом, статурою та одягом, речами, телефоном та годинником (том 3 а.с.19-27);

- висновком експерта №586 від 23.04.2015 року, відповідно до якого виявлені на трупі ОСОБА_21 тілесні ушкодження: в області голови всі виявлені тілесні ушкодження відносяться до комплексу відкритої черепно-мозкової травми та оцінюються у сукупності, за своїм характером відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя; в області правого плеча за своїм характером відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень за ознакою тривалості розладу здоров`я на термін не більше 6 днів. Всі тілесні ушкодження прижиттєві, що підтверджується крововиливами в ушкоджених тканинах, виникли незадовго до настання смерті у проміжок часу, який становить від хвилин до десятків хвилин. Причину смерті у даному випадку встановити утруднено, через виражені гнильні зміни, відсутність м`яких тканин та внутрішніх органів грудної клітини та шиї, однак враховуючи комплекс виявлених тілесних ушкоджень та дані додаткових методів дослідження можна припустити, що смерть його могла наступити від відкритої черепно-мозкової травми, яка супроводжувалася множинними переломами кісток черепу та ускладнилася набряком та набуханням головного мозку, що підтверджується морфологічними змінами з боку внутрішніх органів, а саме забита рана в лобній області праворуч з переходом на тім`яну; крововиливи у м`які поривні тканини в тім`яно-потиличній області праворуч; множинні повні лінійні переломи лобних, тім`яних, скроневих, потиличної, основної кісток черепу, які між собою перехрещуються з утворенням уламків трикутної, прямокутної та не визначеної форми; крововиливи у залишених фрагментах мозкової речовини; крововиливи у м`які тканини правої щічної області; множинні повні лінійні переломи верхньої та нижньої щелеп праворуч та ліворуч; набряк головного мозку. З урахуванням розвитку трупних змін, перебування трупу на відкритій місцевості, пори року, причини смерті,часу виявлення трупу - 21.03.2015, то смерть потерпілого настала приблизно за 2-3 місяці на момент його виявлення. Крім того, беручи до уваги дані з протоколу огляду місця події, можна припустити, що місце виявлення трупа не є місцем його настання смерті (том 3 а.с.43-48);

- протоколом огляду від 23.03.2015 року та фототаблицею до нього, проведеного в присутності двох понятих, за участю ОСОБА_19 та його захисника, відповідно до якого при огляді автомобіля ВАЗ 21063 білого кольору, д.н.з НОМЕР_11 , виявлено та вилучено: мобільний телефон NOKIA 7390 з сім-картою «Київстар» № НОМЕР_9 , ІМЕІ: НОМЕР_12 ; мобільний телефон LG з сім-картою «Київстар» № НОМЕР_13 , ІМЕІ: НОМЕР_14 ; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_15 ; автомобіль ВАЗ 21063 білого кольору, д.н.з НОМЕР_11 (том 3 а.с.140-143);

- протоколом проведення слідчого експерименту та фототаблицею до нього, за участю підозрюваного ОСОБА_20 від 24.03.2015 року, в ході якого підозрюваний детально розповів про обставини скоєного ним кримінального правопорушення, а також підтвердив свої пояснення. Під час проведення слідчого експерименту, ОСОБА_20 показав, яким чином наносились удари, та у які ділянки тіла потерпілого ОСОБА_21 . Так, ОСОБА_20 пояснив, що 22.12.2014 року він разом з ОСОБА_22 і ОСОБА_19 , на прохання останнього, на автомобілі ВАЗ 2106 приїхали у м. Кривий Ріг, а саме до гаражу. В цей час, ОСОБА_19 зателефонував якомусь чоловікові та сказав йому виходити разом з документами. Коли вказаний, раніше незнайомий йому чоловік, вийшов з під`їзду та зайшов у гараж, то він в цей час з ОСОБА_22 підійшли до гаражу. За ними вслід під`їхав ОСОБА_19 . Коли ОСОБА_19 зателефонував вказаному чоловікові, та сказав йому вийти, він вийшов з гаражу і вони одразу з ОСОБА_22 нанесли йому декілька ударів металевими арматурами по голові, від яких цей чоловік впав. Вони у трьох поклали його тіло у багажник автомобіля, та після пройшли у гараж, де він взяв плазмовий телевізор, а ОСОБА_19 якісь документи. Що робив ОСОБА_22 він не бачив. Потім вони сіли у автомобіль та поїхали у інше місце. По дорозі ОСОБА_22 вийшов, а він з ОСОБА_19 поїхали далі, де зупинились поблизу гаражів, у місті. Там, вони витягнули з багажника вказаного чоловіка, та нанесли йому ще декілька ударів. Після чого, знову поклали його до багажника та поїхали за місто. По дорозі він питав у ОСОБА_19 , чи не боїться він, що їх зупинить ДАІ, на що він сказав, що ДАІ таксі не зупиняє. Приїхавши на галявину поблизу с. Красне, витягнувши з багажника незнайомого йому чоловіка, почав його бити металевою арматурою по голові. Він декілька разів його, також, ударив металевою арматурою по голові. Коли вони припинили бити потерпілого, то він прислухався до нього та зрозумів, що останній не дихає. ОСОБА_19 сказав йому відтягнути його в очерет, що він і зробив, після чого вони поїхали додому. На пропозицію слідчого проїхати до гаражу ОСОБА_20 погодився.

Всі учасники слідчої дії знаходяться поблизу будинку №2 у Військовому містечку-1 м. Кривого Рогу, де ОСОБА_20 добровільно вказав на місце, куди вони разом з ОСОБА_22 і ОСОБА_19 22.12.2014 року приїхали у вечірній час, де ОСОБА_19 зателефонував незнайомому чоловікові, сказавши при цьому, щоб він виходив та взяв з собою папку з документами. Через деякий час вказаний чоловік вийшов з під`їзду, та ОСОБА_19 сказав їм, що той взяв папку значить все добре. Через декілька хвилин він з ОСОБА_22 вийшли з автомобілю, взявши при цьому металеві арматури, пішли до гаражу, а ОСОБА_19 в цей час на автомобілі під`їхав до них. Далі, ОСОБА_20 вказав на гараж, до якого вони разом з ОСОБА_22 підійшли, а також як ОСОБА_19 поставив свій автомобіль - багажником до гаражу, та включив світло фар, щоб не було видно, що відбувається у гаражі. Коли вказаний чоловік відчинив двері, та вийшов з гаражу, то він разом з ОСОБА_22 нанесли йому удари металевими арматурами. Для уточнення, ОСОБА_20 за допомогою дерев`яної палки та ляльки вказав, куди він наніс удари, а саме у ділянку голови ззаду приблизно три удари. Після чого, ОСОБА_20 вказав як ОСОБА_22 наніс удари вказаному чоловікові - спереду нього, наніс металевою арматурою, яку тримав в обох руках приблизно три удари у ділянку голови спереду. Від вказаних ударів незнайомий чоловік впав обличчям до підлоги. Потім з автомобіля вийшов ОСОБА_19 , відкрив багажник та вони втрьох поклали вказаного чоловіка у багажник авто. Коли вони його погрузили, то ОСОБА_19 побіг у гараж, і він разом з ОСОБА_22 також зайшов за ним.

Далі, учасники слідчої дії пройшли до приміщення гаражу, де ОСОБА_20 вказав на стіл, де у папці ОСОБА_19 щось шукав, а він в цей час взяв з собою телевізор, та вийшов на вулицю. За ним вийшли ОСОБА_19 та ОСОБА_22 , вони сіли у автомобіль та поїхали по місту. На пропозицію слідчого проїхати до місця виявлення трупу ОСОБА_20 добровільно погодився.

Всі учасники дії знаходяться на узбіччі ОСОБА_54 шосе поблизу, села Красне, де ОСОБА_20 пояснив, що коли вони їхали по місту від гаражу, то по дорозі висадили ОСОБА_22 , а так як незнайомий чоловік, який знаходився в багажнику шумів, то вони удвох зупинилися поблизу невідомих йому гаражів, де нанесли металевими арматурами йому приблизно по п`ять ударів у ділянку голови. За допомогою макету ОСОБА_20 вказав, як знаходився невідомий йому чоловік - у положенні лежачи на спині, а також вказав куди ОСОБА_19 та він наносили удари металевими арматурами - по голові, обличчю. Далі, ОСОБА_20 пояснив, що після нанесення ударів вказаний чоловік був живий та дихав. Вони його знову поклали до багажника та поїхали у інше місце.

Всі учасники слідчої дії знаходяться на проїзній частині поблизу села Красне, де ОСОБА_20 попросив зупинитися та провів на галявину, де він разом з ОСОБА_19 вбили незнайомого йому чоловіка. На місці ОСОБА_20 пояснив, що вони з ОСОБА_19 витягнули незнайомого чоловіка з багажнику, та після вони продовжили його бити. За допомогою макету ОСОБА_20 вказав куди саме ОСОБА_19 та він наносили удари металевими арматурами - по голові більше десяти ударів, від яких незнайомий чоловік помер на місці. Після цього, ОСОБА_20 вказав на місце куди він відтягнув труп - до очерету водойми поблизу села Красне Криворізького району (том 3 а.с.148-154);

- протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 26.05.2015 року, складеного слідчим СВ Центрально-Міського РВ КМУ в Дніпропетровській області ОСОБА_55 , у присутності двох понятих, за участю свідка ОСОБА_56 , під час якого останній пояснив, що зможе на фотознімках впізнати раніше йому знайомого ОСОБА_19 , якому він продав автомобіль ВАЗ 21063 бежевого кольору д.н.з. НОМЕР_1 за загальними рисами обличчя та на фото №2 впізнав чоловіка, як ОСОБА_19 (том 4 а.с.51-52);

- актом судово-психіатричного експерта №154 від 28.05.2015 року щодо ОСОБА_20 , з якого слідує, що в період часу, до якого відноситься інкриміноване останньому діяння (22.12.2014 року), він будь-яким психічним захворюванням не страждав, у тимчасовому хворобливому розладі психічної діяльності не перебував і за своїм психічним станом міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. На теперішній час, ОСОБА_20 будь-яким психічним захворюванням не страждає, в тимчасовому хворобливому розладі психічної діяльності не перебуває і за своїм психічним станом може усвідомлювати свої дії та керувати ними. Застосування примусових мір медичного характеру не потребує (том 4 а.с.57-61);

- актом судово-психіатричного експерта №153 від 28.05.2015 року щодо ОСОБА_19 , з якого слідує, що в період часу, до якого відноситься інкриміноване останньому діяння (22.12.2014 року), він будь-яким психічним захворюванням не страждав, у тимчасовому хворобливому розладі психічної діяльності не перебував і за своїм психічним станом міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. На теперішній час, ОСОБА_19 будь-яким психічним захворюванням не страждає, в тимчасовому хворобливому розладі психічної діяльності не перебуває і за своїм психічним станом може усвідомлювати свої дії та керувати ними. Застосування примусових мір медичного характеру не потребує (том 4 а.с.68-72);

- висновком додаткової судово-медичної експертизи №586 від 02.06.2015 року, відповідно до якої виявлені при експертизі трупу ОСОБА_21 всі тілесні ушкодження були заподіяні у швидкій послідовності один за одним, отримані прижиттєво та виникли незадовго до настання смерті у проміжок часу, який становить від хвилин до десятків хвилин. Вказані тілесні ушкодження могли утворитись при обставинах, характеру, механізмі спричинення, які вказав підозрюваний ОСОБА_20 в ході слідчого експерименту 24.03.2015 року, що підтверджується анатомічною локалізацією та характером тілесних ушкоджень. Беручи до уваги анатомічну локалізацію та характер тілесних ушкоджень, з урахуванням обставин, про які стало відомо під час слідчого експерименту, можна припустити, що після нанесення тілесних ушкоджень потерпілий ОСОБА_21 не був спроможний робити самостійні активні дії (том 4 а.с.81-82);

- висновком додаткової трасологічної (дактилоскопічної) експертизи №55/01-199 від 09.06.2015 року, з якої слідує, що сліди пальців рук та долоней, що були вилучені 23.12.2014 року в ході огляду господарської будівлі біля будинку АДРЕСА_2 , зображені в ілюстрованій таблиці, яка додається до висновку експерта №55/01-311 від 05.01.2015 року, залишені не ОСОБА_20 , не ОСОБА_19 та не ОСОБА_22 , а іншою особою (том 4 а.с.117-125).

Відповідно до вимог ст.ст.85, 86, 98, 99 КПК України, зазначені вище відомості, що містяться в досліджених, кожному окремо, під час судового розгляду, доказах та письмових документах, отримані у порядку, встановленому КПК України, а отже є допустимими та належними доказами, як такі, що підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у цьому кримінальному провадженні та мають для нього суттєве значення. До того ж, вказані докази не оспорюються учасниками кримінального провадження, клопотань про їх виключення з обсягу доказів не надходило.

Відомості, що містяться у показах обвинувачених, потерпілих, свідків та наведених письмових доказах у їх сукупності підтверджують встановлені колегією суддів фактичні обставини справи, що свідчать про неможливість формування штучних доказів, однобічність проведення досудового розслідування.

При цьому, колегія суддів звертає увагу на те, що ані з боку сторони захисту, ані з боку обвинувачених, не було надано додаткових доказів та не заявлено обґрунтованих клопотань про необхідність дослідження додаткових доказів.

Так, згідно з положеннями ст.ст.85, 86, 94 КПК України, колегія суддів визнає належними та допустимими доказами протокол огляду трупа та прилеглої ділянки місцевості від 21.03.2015 року з фототаблицею та висновок експерта №586 від 23.04.2015 року, складений з урахуванням вказаного протоколу від 21.03.2015 року, з огляду на такі обставини.

Під час вивчення матеріалів кримінального провадження, колегією суддів встановлено, що 21.03.2015 року співробітниками Криворізького МУ ГУМВС України в Дніпропетровській області було проведено огляд трупа та прилеглої ділянки місцевості на підставі заяви ОСОБА_20 про скоєний ним злочин (том 3 а.с.12-13, 19-27).

При цьому, як слідує з вказаного вище протоколу огляду, працівниками поліції під час проведення зазначеної слідчої дії, не було прийнято до уваги, що дії ОСОБА_20 , про які він вказав у заяві, підпадають під диспозицію ст.115 КК України, яка відповідно до ст.12 КК України, є особливо тяжким злочином, та, відповідно, не забезпечено участь захисника.

В подальшому, на підставі зазначеного протоколу огляду від 21.03.2015 року, та з урахуванням відомостей, що містяться у ньому, було складено висновок експерта №586 від 23.04.2015 року.

Оцінюючи наявність підстав для визнання вказаних доказів недопустимими, колегія суддів виходить з того, що Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за цим правилом, саме національні суди повноважні оцінювати надані ним докази (параграф 34 рішення у справі «Тейскер де Кастро проти Португалії» від 09.06.1998, параграф 54 рішення у справі «Шабельник проти України» від 19.02.2009), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією, а саме: на свободу, особисту недоторканість, на повагу до приватного і сімейного життя (статті 5, 8 Конвенції).

Колегією суддів, також, врахована позиція Європейського суду з прав людини, викладена у рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978, «Коробов проти України» від 21.10.2011, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

Також, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, а саме п.44 рішення «Свєтіна проти Словенії», при визначенні справедливості розгляду у цілому слід також враховувати, чи було забезпечено право на захист. Зокрема, необхідно встановити, чи була у заявника можливість оскаржувати достовірність доказів і опротестовувати їх використання. Крім того, необхідно враховувати якість доказів, у тому числі, чи не викликають сумніви у їх достовірності або точності ті обставини, за яких вони були отримані. Хоча проблема справедливості не обов`язково виникає там, де отримані докази не підкріплені іншими матеріалами, треба зазначити, що у випадках, коли докази є досить вагомими і немає ризику щодо їх недостовірності, потреба в підтверджуючих доказах, відповідно, є меншою.

При цьому Конвенція не передбачає правила для розгляду доказів (Мантованеллі проти Франції, п.34). Прийнятність доказів і порядок їх розгляду, у першу чергу, регулюються національним законодавством і національними судами. Національні суди також оцінюють релевантність представлених доказів (Сентро Європа 7 С.Р.Л. проти Італії та Ді Стефано проти Італії), п.198), а завданням ЄСПЛ відповідно до Конвенції є визначення справедливості провадження загалом, враховуючи порядок прийняття доказів (Ельсгольц проти Німеччини), п.66).

Окрім того, як слідує з усталеної практики Верховного Суду (зокрема, справа №344/2995/15-к), не будь-яке формальне недотримання вимог кримінального процесуального закону при отриманні доказу автоматично тягне необхідність визнання доказу недопустимим. Натомість закон зобов`язує суд дати оцінку доказу з точки зору його допустимості з урахуванням того, чи було допущене порушення КПК істотним та яким чином воно перешкоджало забезпеченню та реалізації прав і свобод особи. Суд зазначає, що не у всіх випадках порушення навіть фундаментальних прав і свобод особи під час кримінального провадження має прямий вплив на дотримання гарантій справедливого судового розгляду, зокрема й на допустимість доказів. Тому, навіть якщо докази отримані в той час, коли сталося порушення того чи іншого права, однак це порушення прямо не впливало на отримання доказу, а лише співпадало у часі, це не є достатньою підставою для висновку, що докази отримані «внаслідок» такого порушення. Таким чином, для вирішення питання, чи може порушення певних основоположних прав і свобод особи стати підставою для визнання доказів недопустимими, необхідно взяти до уваги не лише сам факт такого порушення, але й встановити його вплив на процес і характер отримання доказів. За наявності процесуальних порушень порядку отримання доказів визнавати їх недопустимими слід лише тоді, коли вони: прямо та істотно порушують права і свободи людини; та/або надають підстави для сумнівів у достовірності отриманих фактичних даних, які не видалося за можливе усунути в ході судового розгляду.

Отже, з урахуванням вказаної вище практики Європейського суду з прав людини та Верховного Суду, оцінюючи обставини цього кримінального провадження, які можуть мати значення для встановлення об`єктивної істини у справі та їх вплив на допустимість доказів, колегія суддів зважає на дійсні обставини справи.

Так, дійсно, колегія суддів встановила, що під час проведення огляду трупа та місця події 21.03.2015 року, співробітниками поліції не було забезпечено участь захисника для здійснення захисту ОСОБА_20 .

Разом з цим, на думку колегії суддів, вказана бездіяльність працівників поліції жодним чином не призвела до порушення прав і свобод обвинуваченого ОСОБА_20 і не вплинула на справедливість судового розгляду в цілому.

До того ж, особисто ОСОБА_20 під час допиту в судовому засіданні категорично вказував на те, що заяву про вчинення злочину він писав добровільно, він сам прийшов до поліції, щоб зізнатися у вчиненні кримінального правопорушення, погодився проїхати на місце вчинення злочину без будь-якого примусу, жодного тиску з боку представників правоохоронних органів на нього не було, його не примушували вчиняти якісь дії, він все робив добровільно.

Окремо, колегія суддів зазначає, що під час написання ОСОБА_20 заяви про вчинення злочину, останньому належним чином було роз`яснено положення ст.63 Конституції України, якою, зокрема, гарантовано право на захист, яким останній не скористався (том 3 а.с.12-13). Також, обвинуваченому належним чином повідомлено про проведення огляду трупу та прилеглої території, зазначена слідча дія проводилася за участю експерта та у присутності двох понятих. При цьому, відповідно до протоколу огляду, він прочитаний учасникам вказаної слідчої дії вголос, будь-яких зауважень чи заперечень від них на протокол не надходило, зокрема, і від ОСОБА_20 , про що свідчить власноруч зроблений ним підпис (том 3 а.с.19-27).

Також, колегія суддів звертає увагу на положення ч.1 ст.52 КПК України, відповідно до якої участь захисника є обов`язковою у кримінальному провадженні щодо особливо тяжких злочинів. У цьому випадку участь захисника забезпечується з моменту набуття особою статусу підозрюваного.

Так, ОСОБА_20 обвинувачується, зокрема у вчиненні злочину, передбаченого п.п.3, 6, 12 ч.2 ст.115 КК України, який відповідно до положень ст.12 КК України, відноситься до категорії особливо тяжких злочинів.

Згідно з протоколом роз`яснення права на захист від 21.03.2015 року, таке право роз`яснено ОСОБА_20 , яким він виявив бажання скористатися та заявив про те, що бажає мати захисника безоплатно за рахунок держави (том 3 а.с.83).

При цьому, як слідує з повідомлення про підозру, останнє вручено обвинуваченому ОСОБА_20 21.03.2015 року у присутності захисника ОСОБА_17 (том 3 а.с.79 оборот).

Отже, на підставі викладеного та приймаючи до уваги те, що слідчим у цьому кримінальному провадженні належним чином забезпечено участь захисника з моменту набуття ОСОБА_20 статусу підозрюваного, колегія суддів приходить до висновку, що з боку працівників поліції не допущено будь-яких порушень права на захист обвинуваченого, тому є всі підстави вважати, що протокол огляду трупа та прилеглої ділянки місцевості від 21.03.2015 року, відповідає критеріям ст.ст.85, 86 КПК України.

Водночас слід зазначити, що відповідно до доктрини «плодів отруйного дерева» недопустимими є докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок суттєвого порушення прав та свобод людини. Ця доктрина передбачає заборону використання даних, отриманих на підставі або з використанням доказів, визнаних недопустимими. Тобто, слід надавати оцінку допустимості всього ланцюжка доказів, що базуються один за іншим, а не кожного окремого доказу автономно. Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що при недопустимості одного доказу в єдиному ланцюжку, суд повинен в подібному випадку вирішити питання про справедливість судового розгляду у цілому. Тобто, якщо процес по даній справі в цілому і загалом проведено справедливо, то і отримані у незаконний спосіб докази можуть бути прийнятними, що констатовано у рішенні ЄСПЛ у справі Хан проти Сполученого Королівства.

Таким чином, з урахуванням тієї обставини, що протокол огляду від 21.03.2015 року визнаний належним та допустимим доказом, колегія суддів вважає, що відсутні підстави для застосування принципу «плодів отруйного дерева» та визнання висновку експерта №586 від 23.04.2015 року таким, що підпадає під дію ст.87 КПК України.

Окрім того, відповідно до ст.ст.85, 86, 94 КПК України, оцінюючи досліджений у судовому засіданні висновок експерта № 55/01-199 від 09.06.2015 року, відповідно до якого проведено експертизу слідів пальців рук та долоней, що були вилучені 23.12.2014 року в ході огляду господарської будівлі біля буд. АДРЕСА_2 , колегія суддів вважає, що вказаний доказ є допустимим, але неналежним, оскільки висновком проведеної експертизи встановлено, що вони залишені не ОСОБА_20 , не ОСОБА_19 , не ОСОБА_22 , а іншою особою, отже цей висновок ані підтверджує, ані спростовує обставини, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.

Аналізуючи інші докази у кримінальному провадженні, колегія суддів приймає до уваги покази, надані в судовому засіданні потерпілою ОСОБА_13 , які підтверджують ту обставину, що обвинувачений ОСОБА_19 брав у борг грошові кошти в розмірі 50000 доларів США у її чоловіка ОСОБА_21 . До того ж, потерпіла вказувала, що в день, коли сталося вбивство її чоловіка, останній вийшов з дому та взяв з собою теку з документами, пов`язаними з розписками від людей, яким він давав гроші в борг. Також, потерпіла зазначала, що в цей же день ОСОБА_21 неодноразово телефонував обвинувачений ОСОБА_19 , з яким той і пішов на зустріч. При цьому, особисто обвинувачений ОСОБА_19 під час надання пояснень в суді, не заперечував ані того, що мав грошові зобов`язання перед потерпілим ОСОБА_21 , ані того, що 22.12.2014 року зустрічався з останнім з приводу питання повернення боргу. Ці обставини, також, підтвердив обвинувачений ОСОБА_20 під час допиту в судовому зсіданні.

Окрім того, як доказ наявності у ОСОБА_19 боргу перед ОСОБА_14 колегія суддів приймає протокол огляду від 23.12.2014 року, під час якого оглянуті: письмова «Ведомость учёта получения % на заём от ОСОБА_19 », в якій зазначені суми грошових коштів внесених ОСОБА_19 в рахунок погашення позики, та письмову розписку від 06.09.2012 року, яка містить відомості про отримання ОСОБА_19 позики у розмірі 50070 доларів США від ОСОБА_21 на термін 5 місяців, тобто до кінця лютого 2014 року.

Також, факт неповернення ОСОБА_19 боргу ОСОБА_21 підтвердив його син - потерпілий ОСОБА_14 , який під час надання пояснень в суді, вказав про наявність боргової розписки обвинуваченого перед його батьком на суму 50000 доларів США.

Отже, з урахуванням встановлених обставин, у колегії суддів є всі підстави вважати, що наявність у обвинуваченого ОСОБА_19 грошових зобов`язань перед потерпілим ОСОБА_21 та відсутність необхідної суми коштів для повернення боргу в зазначений в розписці строк, послугували для ОСОБА_19 підставою для вчинення по відношенню до потерпілого протиправних дій, направлених на позбавлення його життя задля ухилення від виконання грошового зобов`язання, що свідчить про наявність у останнього умислу на вбивство ОСОБА_21 саме з корисливих мотивів.

Окрім того, з довідки щодо обробки технічної інформації, а саме опрацювання виїмки трафіків - з`єднань абонентів операторів рухомого (мобільного) зв`язку ПрАТ «Київстар» слідує, що абонентські номери НОМЕР_4 , що перебував в користуванні ОСОБА_19 та НОМЕР_5 , який належав потерпілому ОСОБА_21 , в період вчинення злочину одночасно перебували за таким маршрутом: вул. Миколаївське шосе, 10-А до вул. Мерецкова, м. Кривий Ріг - вул. Погребняка, 27 до вул. Хатаєвича, м. Кривий Ріг - перетин пр. Металургів з вул. Постишева, авторинок «Термінал», м. Кривий Ріг - вул. Садова, 20, територія СР, с. Новопілля, Криворізький район. На думку колегії суддів, факт одночасного перебування обвинуваченого ОСОБА_19 та потерпілого ОСОБА_21 в час, дату та місці вчинення злочинів, що ставиться ОСОБА_19 у провину, може свідчити про безпосередню причетність останнього до скоєння інкримінованих йому злочинів.

До того ж, факт вчинення ОСОБА_20 злочинів, що ставляться йому у провину, підтверджується протоколом проведення слідчого експерименту та фототаблицею до нього, за участю останнього від 24.03.2015 року. Під час проведення вказаної слідчої дії, ОСОБА_20 послідовно та детально розповів про обставини скоєння за попередньою змовою з ОСОБА_19 злочинів. Зокрема, як слідує з вказаного протоколу, 22.12.2014 року ОСОБА_20 разом з ОСОБА_57 і ОСОБА_19 , на прохання останнього, приїхали у м. Кривий Ріг до потерпілого ОСОБА_21 . Потім, ОСОБА_19 зателефонував потерпілому та сказав йому виходити разом з документами. Після того, як ОСОБА_21 вийшов з під`їзду та зайшов у гараж, він з ОСОБА_57 підійшли до цього гаражу, а слідом за ними під`їхав на автомобілі ОСОБА_19 . Коли ОСОБА_21 вийшов з прибудованого до гаражу приміщення, він з ОСОБА_57 нанесли потерпілому декілька ударів металевими арматурами по голові, від яких останній знепритомнів та впав. Вони поклали тіло ОСОБА_21 у багажник автомобіля та пішли в гараж, де він взяв плазмовий телевізор, а ОСОБА_19 якісь документи. Потім, вони поїхали у інше місце. По дорозі, ОСОБА_58 вийшов з автомобіля, а він та ОСОБА_19 поїхали далі. Через деякий час вони зупинились поблизу невідомих йому гаражів. Там, вони витягнули з багажника потерпілого ОСОБА_21 та нанесли йому ще декілька ударів арматурами по голові та іншим частинам тіла. Після цього, знову поклали потерпілого до багажника та поїхали за місто. Приїхавши до водойми поблизу с. Красне, він з ОСОБА_19 витягнули з багажника ОСОБА_21 . При цьому, ОСОБА_19 почав бити потерпілого металевою арматурою по голові. Він також декілька разів ударив по голові ОСОБА_21 металевою арматурою. Коли вони припинили бити потерпілого ОСОБА_21 , він зрозумів, що останній помер. За вказівкою ОСОБА_19 , він відтягнув тіло потерпілого ОСОБА_21 в очерет та вони залишили місце злочину.

Факт протиправних дій, відносно потерпілого ОСОБА_21 , які відбувалися 22.12.2014 року та були вчинені обвинуваченими ОСОБА_20 та ОСОБА_19 , також, підтверджується показами останніх, наданими під час судового розгляду, а саме, обидва обвинувачених пояснили що наносили ОСОБА_21 , зокрема, металевою арматурою, удари по голові, від яких останній знепритомнів та впав, що також узгоджується з аналогічними показами ОСОБА_20 при проведенні слідчого експерименту 24.03.2015 року.

Крім того, таким, що беззаперечно підтверджує обставини, які підлягають доказуванню у цьому кримінальному провадженні, колегія суддів вважає висновок судово-медичної експертизи №586 від 23.04.2015 року, яким встановлено, що причиною смерті ОСОБА_21 є відкрита черепно-мозкова травма, яка супроводжувалась множинними переломами кісток черепу, та ускладнилася набряком та набуханням головного мозку. Смерть ОСОБА_21 настала за 2-3 місяці на момент його виявлення.

В свою чергу, відповідно до висновку додаткової судово-медичної експертизи №586 від 02.06.2015 року, виявлені під час експертизи трупу ОСОБА_21 тілесні ушкодження могли утворитись при обставинах, характеру, механізму спричинення, які вказав ОСОБА_20 в ході слідчого експерименту 24.03.2015 року. Виявлені тілесні ушкодження прижиттєві, виникли незадовго до настання смерті у проміжок часу, який становить від хвилин до десятків хвилин.

Об`єктивність вказаних експертиз не викликає у колегії суддів сумнівів, будь-яких суперечностей чи розбіжностей у висновках експертів не встановлено.

Також, колегією суддів враховано те, що вбивство потерпілого відбувалося в темну пору доби, в декількох локаціях, розташованих якнайдалі від сторонніх осіб. При цьому, спочатку на ОСОБА_21 напав обвинувачений ОСОБА_20 біля гаражу, розташованого неподалік від місця проживання потерпілого, а обвинувачений ОСОБА_19 розмістив свій автомобіль з увімкненими фарами так, щоб світло заважало випадковим очевидцям побачити їх протиправні дії, направленні на позбавлення життя потерпілого. Після цього, ще в двох інших місцях, вже разом, обвинувачені ОСОБА_19 та ОСОБА_20 вчинили активні дії щодо потерпілого, які виразилися у заподіянні останньому смертельних тілесних ушкоджень, шляхом нанесення численної кількості ударів, як руками, ногами, так і металевим предметом.

Колегія суддів вважає, що обвинувачені, завдаючи таку кількість ударів, зокрема, і металевим предметом, в голову потерпілого, свідомо допускали та не могли не усвідомлювати особливо небезпечний характер таких дій і їх наслідки у виді смерті ОСОБА_21 , проте продовжували здійснювати вказані дії, доки останній не перестав подавати ознаки життя.

Такі обставини дають колегії суддів підстави для висновку, що ОСОБА_20 та ОСОБА_19 мали намір саме на вчинення розправи над ОСОБА_21 , домінували над ним під час бійки і цілеспрямовано завдавали йому удари в життєво важливий орган - голову, що свідчить про наявність у обвинувачених прямого умислу на протиправне позбавлення життя потерпілого ОСОБА_21 .

Зазначені вище обставини дають колегії суддів підстави вважати, що всі вказані дії обвинувачених щодо викраденого потерпілого ОСОБА_21 , які спричинили смерть останнього, були вчинені саме ОСОБА_19 та ОСОБА_20 за попередньою змовою, з корисливих мотивів.

Аналізуючи покази обвинувачених, дослідивши та оцінивши вивчені в справі докази, за своїм внутрішнім переконанням, керуючись законом, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору їх достатності та взаємозв`язку, виходячи із сукупності досліджених судом обставин вчинених діянь, способу заподіяння тілесних ушкоджень потерпілому, кількості, характеру та локалізації тілесних ушкоджень у потерпілого, що знаходяться в прямому причинному зв`язку з його смертю, колегія суддів «поза розумним сумнівом» приходить до висновку про доведеність вини обвинувачених у вчиненні злочинів та кваліфікує дії:

ОСОБА_19 за:

- ч.3 ст.146 КК України, за ознаками незаконного позбавлення волі та викрадення людини, вчинене за попередньою змовою групою осіб, з корисливих мотивів, що спричинило тяжкі наслідки;

- п.п.3, 6, 12 ч.2 ст.115 КК України, за ознаками умисного вбивства, тобто умисного протиправного заподіяння смерті викраденої людини, з корисливих мотивів, вчинене за попередньою змовою групою осіб;

ОСОБА_20 за:

- ч.3 ст.146 КК України, за ознаками незаконного позбавлення волі та викрадення людини, вчинене за попередньою змовою групою осіб, з корисливих мотивів, що спричинило тяжкі наслідки;

- п.п.3, 6, 12 ч.2 ст.115 КК України, за ознаками умисного вбивства, тобто умисного протиправного заподіяння смерті викраденої людини, з корисливих мотивів, вчинене за попередньою змовою групою осіб.

Ухвалюючи вирок на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами та перевірені, а також оцінені згідно з положеннями ст.94 КПК України, колегія суддів приходить до висновку, що діяння, передбачені п.п.3, 6, 12 ч.2 ст.115, ч.3 ст.146 КК України, у вчиненні яких обвинувачуються ОСОБА_19 та ОСОБА_20 мали місце.

Вказаний висновок суду узгоджується з п.43 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Кобець проти України» (заява №1637/04), у якому зазначено, що суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом» (рішення у справі «Авшар проти Туреччини» п.282). Таке доведення має випливати і з сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

При призначенні покарання колегія суддів, у відповідності до положень ст.ст.65-67 КК України, враховує ступінь тяжкості та конкретні обставини вчинення кримінальних правопорушень, зокрема відомості, які характеризують особи обвинувачених, наявність обставин, що пом`якшують покарання та відсутність обставин, що обтяжують покарання.

Так, статтею 17 Закону України від 23.02.2016 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справи суди застосовують Конвенцію та практику суду, як джерело права.

У справі «Бакланов проти Росії» від 09.06.2005, так і в справі «Фрізен проти Росії» від 24.03.2005, Європейський суд з прав людини зазначив, що досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» п. 38 рішення від 16.10.2008 ЄСПЛ вказав, що для того, щоб втручання вважалось пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий тягар для особи».

Відповідно до ч.2 ст.50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень, як засудженими, так і іншими особами.

Згідно зі ст.ст.50, 65 КК України, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових кримінальних правопорушень. При цьому враховуються ступінь тяжкості вчиненого злочину, особа винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Загальні засади призначення покарання, а саме положення ст.65 КК України, наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступені тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи винного, обставин, що впливають на покарання. Реалізація цієї функції становить правозастосовну інтелектуально-вольову діяльність суду, в рамках якої і приймається рішення про можливість застосування того чи іншого покарання.

Так, колегія суддів, враховує фактичні обставини вчинення ОСОБА_20 та ОСОБА_19 вбивства ОСОБА_21 , а саме кількість, характер та локалізацію тілесних ушкоджень завданих обвинуваченими в життєво важливий орган потерпілого - голову, заздалегідь спланований порядок дій на вчинення цього особливо тяжкого злочину та корисливий привід для цього, спробу приховати сліди вчинених злочинів.

Відповідно до ч.1 ст.66 КК України, обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_20 колегія суддів, визначає щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінальних правопорушень.

Обставин, відповідно до ст.67 КК України, які обтяжують покарання ОСОБА_20 , колегією суддів не встановлено.

Обвинувачений ОСОБА_20 в період вчинення злочинів будь-яким психічним захворюванням не страждав, у тимчасовому хворобливому розладі психічної діяльності не перебував і за своїм психічним станом міг усвідомлювати свої дії та керувати ними (том 4 а.с.57-61), отже по відношенню до інкримінованих йому кримінальних правопорушень підпадає під дію ч.1 ст.19 КК України та є осудним (том 3 а.с.72).

Відповідно до ст.12 КК України, обвинувачений ОСОБА_20 вчинив тяжкий та особливо тяжкий злочини.

Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_20 , колегія суддів враховує ступінь тяжкості скоєних злочинів, особу обвинуваченого, який за місцем мешкання характеризується нейтрально (том 3 а.с.75), раніше не судимий (том 3 а.с.67-68), на обліку в КЗ «Криворізький психоневрологічний диспансер» ДОР» у лікарів психіатра та нарколога не перебував і не перебуває (том 3 а.с.70, 72).

Що стосується виду та міри покарання, яке необхідно призначити ОСОБА_59 , колегія суддів зважає на наступні обставини.

Так, ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 28.08.2019 року, було скасовано вирок Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 12.12.2016 року, ухвалений щодо ОСОБА_20 та ОСОБА_19 в частині їх засудження за ч.3 ст.146, п.п.3, 6, 12 ч.2 ст.115 КК України та направлено справу на новий судовий розгляд до суду першої інстанції (том 9 а.с.98-105). При цьому, скасовуючи вирок, колегія суддів вважала, що у разі, якщо під час нового розгляду вказаного кримінального провадження, буде доведена в повному обсязі винуватість обвинуваченого ОСОБА_19 , то покарання, що було визначене скасованим вироком слід вважати невиправдано м`яким.

Як слідує з положень ч.3 ст.415 КПК України, висновки і мотиви, з яких скасовані судові рішення, є обов`язковими для суду першої інстанції при новому розгляді.

Разом з цим, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що під час скасування попереднього вироку за результатами розгляду вказаного кримінального провадження, мали місце зовсім інші обставини, які враховувались судом під час визначення міри покарання обвинуваченому ОСОБА_19 та в подальшому були прийняти до уваги судом апеляційної інстанції. Так, останній вину у вчиненні інкримінованих цьому кримінальних правопорушень категорично заперечував, не розкаявся у скоєних злочинах та завдану потерпілим шкоду відшкодовувати не погоджувався.

Натомість, на теперішній час, під час нового судового розгляду, ОСОБА_19 усвідомив наслідки вчинених ним кримінальних правопорушень, негативно ставиться до їх скоєння, щиро розкаявся у скоєних злочинах, визнав цивільний позов в повному обсязі, погодився відшкодувати завдані потерпілим, як матеріальну, так і моральну шкоду. До того ж, ОСОБА_19 під час нового судового розгляду почав надавати правдиві та повні пояснення щодо обставин вчинення злочинів та жодним чином не намагався перешкодити розгляду справи по суті. Вказані обставини, на думку колегії суддів, суттєво впливають на міру покарання, яку необхідно призначити обвинуваченому.

Так, відповідно до ч.1 ст.66 КК України, обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_19 колегія суддів, визначає щире каяття.

Обставин, відповідно до ст.67 КК України, які обтяжують покарання ОСОБА_19 , колегією суддів не встановлено.

Обвинувачений ОСОБА_19 в період вчинення злочинів будь-яким психічним захворюванням не страждав, у тимчасовому хворобливому розладі психічної діяльності не перебував і за своїм психічним станом міг усвідомлювати свої дії та керувати ними (том 4 а.с.68-72), отже по відношенню до інкримінованих йому кримінальних правопорушень підпадає під дію ч.1 ст.19 КК України та є осудним (том 4 а.с.106).

Відповідно до ст.12 КК України, обвинувачений ОСОБА_19 вчинив тяжкий та особливо тяжкий злочини.

Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_19 , колегія суддів враховує ступінь тяжкості скоєних злочинів, особу обвинуваченого, який за місцем мешкання характеризується нейтрально (том 3 а.с.109), раніше не судимий (том 3 а.с.103-104), на обліку в КЗ «Криворізький психоневрологічний диспансер» ДОР» у лікарів психіатра та нарколога не перебував і не перебуває (том 3 а.с.106, 108). Окрім того, колегія суддів враховує наявність у обвинуваченого на утриманні трьох неповнолітніх дітей - ОСОБА_60 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_61 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_62 , ІНФОРМАЦІЯ_6 (том 3 а.с.111, 112, 113).

Отже, виходячи із загальних засад призначення покарання, з урахуванням вказаних вище обставин, колегія судів вважає за необхідне призначити обвинуваченим ОСОБА_20 та ОСОБА_19 покарання у виді позбавлення волі в межах санкцій статей кримінального закону, за якими визнає їх винуватими, з конфіскацією всього належного їм майна, із застосуванням положень ч.1 ст.70 КК України, а саме шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, вважаючи, що таке покарання буде справедливим, відповідатиме вчиненим злочинам та достатнім для виправлення обвинувачених.

На думку колегії суддів, підстави для застосування положень ст.69 КК України відсутні, оскільки встановлені пом`якшуючи покарання обставини істотно не знижують ступінь тяжкості вчинених обвинуваченими злочинів.

Колегія суддів вважає, що призначене обвинуваченим покарання забезпечить виконання завдань кримінального судочинства та слугуватиме цілям його застосування, встановленим ст.2 КПК України.

Приймаючи таке рішення, колегія суддів також враховує, що одним з проявів верховенства права є положення про те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори. Справедливість - одна з основних засад права, є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права (п.4.1 рішення Конституційного Суду України від 02.11.2004 року №15-рп/2004 у справі №1-33/2004).

Вимога додержання справедливості при застосуванні кримінального покарання закріплена і в міжнародних документах з прав людини, зокрема, у статті 10 Загальної декларації прав людини 1948 року, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10.12.1948 року, статті 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966 року, статті 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод 1950 року, які відповідно до ч.1 ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства України.

Окрім того, відповідно до ч.5 ст.72 КК України, в редакції Закону України №838-VIII від 26.11.2015 року, колегія суддів вважає за необхідне зарахувати ОСОБА_20 та ОСОБА_19 строк попереднього ув`язнення по день набрання вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Так, частина п`ята статті 72 КК України, в редакції Закону України №838-VIII «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» від 26.11.2015 року передбачала, що зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

У строк попереднього ув`язнення включається строк, зокрема тримання особи під вартою як запобіжний захід, обраний суддею, судом на стадії досудового розслідування.

Разом з тим, Законом України від 18.05.2017 року №2046-VIII «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо правила складання покарань та зарахування строку попереднього ув`язнення», який набрав чинності 21.06.2017 року, ч.5 ст.72 КК України викладено у такій редакції: «Попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день або за правилами, передбаченими у частині першій цієї статті...».

З питання застосування правил зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання, передбачених ч.5 ст.72 КК України у відповідній редакції, Велика Палата Верховного Суду висловила свою правову позицію в постанові від 29.08.2018 року (справа №663/537/17).

Як зазначено в п.106 зазначеної постанови Великої Палати Верховного Суду, якщо особа вчинила злочин до 20.06.2017 року (включно) і щодо неї продовжували застосовуватися заходи попереднього ув`язнення після 21.06.2017 року, тобто після набрання чинності Законом України № 2046-VIII, то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч.5 ст.72 КК України в редакції Закону № 838-VIII.

Так, згідно з протоколами затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, ОСОБА_63 та ОСОБА_19 затримано 21.03.2015 року (том 3 а.с.96-97, 134-135).

Отже, з урахуванням викладеного, та приймаючи до уваги, що злочини ОСОБА_20 та ОСОБА_19 вчиненні до 20.06.2017 року і щодо них продовжували застосовуватися заходи попереднього ув`язнення після 21.06.2017 року, в строк відбування покарання обвинуваченим підлягає зарахуванню строк попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі за період з 21.03.2015 року по день набрання вироком законної сили.

Строк покарання ОСОБА_64 та ОСОБА_19 необхідно відраховувати з 21.03.2015 року, тобто з моменту їх затримання (том 3 а.с.96-97, 134-135).

Окрім того, потерпілими ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , заявлений цивільний позов до обвинувачених ОСОБА_19 , ОСОБА_20 та ОСОБА_22 , відповідно до якого вони просять стягнути: солідарно з обвинувачених завдану моральну шкоду в розмірі 300000,00 грн. та 50190,00 грн. завдану матеріальну шкоду; з ОСОБА_19 - матеріальну шкоду в розмірі 450249,30 грн. (том 10 а.с.163-172).

Потерпілі та їх представник, в судовому засіданні підтримали заявлені ними вимоги.

Обвинувачені ОСОБА_20 та ОСОБА_19 визнали цивільний позов в повному обсязі.

Захисники обвинувачених не заперечували проти задоволення цивільного позову.

Прокурор, також, не заперечував проти задоволення цивільного позову потерпілих.

Вислухавши думку учасників судового розгляду, вивчивши матеріали кримінального провадження та цивільного позову, колегія суддів вважає, що позовні вимоги потерпілих підлягають залишенню без розгляду, виходячи з такого.

Колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 28.08.2019 року, було скасовано вирок Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 12.12.2016 року, ухвалений щодо ОСОБА_20 та ОСОБА_19 в частині їх засудження за ч.3 ст.146, п.п.3, 6, 12 ч.2 ст.115 КК України та направлено справу на новий судовий розгляд до суду першої інстанції. В іншій частині вирок від 12.12.2016 року - залишено без змін (том 9 а.с.98-105).

Тобто, рішення, прийняте минулим складом суду, за результатами розгляду цивільного позову потерпілих залишено без змін та в цій частині набрало законної сили.

При цьому, вироком Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 12.12.2016 року позовні вимоги ОСОБА_13 задоволені частково. Стягнуто солідарно з ОСОБА_19 та ОСОБА_20 на користь ОСОБА_13 9490 грн. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди; стягнуто з ОСОБА_19 на користь ОСОБА_13 в рахунок відшкодування моральної шкоди 200000 грн.; стягнуто з ОСОБА_20 на користь ОСОБА_13 в рахунок відшкодування моральної шкоди 200000 грн.; стягнуто з ОСОБА_22 на користь ОСОБА_13 в рахунок відшкодування моральної шкоди 50000 грн. Позовні вимоги ОСОБА_14 задоволені частково. Стягнути з ОСОБА_19 на користь ОСОБА_14 в рахунок відшкодування моральної шкоди 200000 грн.; стягнуто з ОСОБА_20 на користь ОСОБА_14 в рахунок відшкодування моральної шкоди 200000 грн.; стягнути з ОСОБА_22 на користь ОСОБА_14 в рахунок відшкодування моральної шкоди 50000 грн. (том 7 а.с.99-126).

Разом з цим, звертаючись до суду з цивільним позовом після скасування попереднього вироку, цивільними позивачами було збільшено позовні вимоги, що не передбачено нормами чинного цивільного процесуального законодавства.

Так, відповідно до положень ч.5 ст.128 КПК України, цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Відповідно до ст.206 ЦПК України, позивач може відмовитись від позову, а відповідач визнати позов на будь-якій стадії провадження по справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, якщо визнання відповідачем позову не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову в прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Таким чином, враховуючи, що визнання відповідачами цивільного позову суперечить нормам закону, що регулює спірні правовідносини, а також положенням ЦПК України, колегія суддів приходить висновку про необхідність відмови в прийнятті визнання відповідачами ОСОБА_20 та ОСОБА_19 цивільного позову та вважає за необхідне залишити його без розгляду, що за змістом ч.7 ст.128 КПК України не перешкоджає пред`явленню позову в порядку цивільного судочинства.

Окрім того, відповідно до положень ст.124 КПК України, колегія суддів вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_20 та ОСОБА_19 в дохід держави витрати пов`язані з проведенням судових експертиз на загальну суму 1105 грн. 20 коп., тобто по 552 грн. 60 коп. з кожного.

Питання речових доказів колегією суддів вирішується в порядку, передбаченому ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 369, 370, 373, 374 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

ОСОБА_19 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених п.п.3, 6, 12 ч.2 ст.115, ч.3 ст.146 КК України.

Призначити ОСОБА_19 покарання за:

- п.п.3, 6, 12 ч.2 ст.115 КК України, у виді позбавлення волі на строк 15 (п`ятнадцять) років з конфіскацією всього належного йому майна;

- ч.3 ст.146 КК України, у виді позбавлення волі на строк 10 (десять) років.

На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_19 покарання у виді позбавлення волі на строк 15 (п`ятнадцять) років з конфіскацією всього належного йому майна.

Строк відбування покарання ОСОБА_19 обчислювати з моменту затримання, тобто з 21.03.2015 року.

На підставі положень ч.5 ст.72 КК України, зарахувати ОСОБА_19 в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі за період з 21.03.2015 року по день набрання вироком законної сили.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_19 скасувати та звільнити останнього з-під варти в залі суду негайно, в зв`язку з фактичним відбуттям призначеного покарання.

ОСОБА_20 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених п.п.3, 6, 12 ч.2 ст.115, ч.3 ст.146 КК України.

Призначити ОСОБА_20 покарання за:

- п.п.3, 6, 12 ч.2 ст.115 КК України у виді позбавлення волі на строк 15 (п`ятнадцять) років з конфіскацією всього належного йому майна;

- ч.3 ст.146 КК України у виді позбавлення волі на строк 10 (десять) років.

На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_20 покарання у виді позбавлення волі на строк 15 (п`ятнадцять) років з конфіскацією всього належного йому майна.

Строк відбування покарання ОСОБА_20 обчислювати з моменту затримання, тобто з 21.03.2015 року.

На підставі положень ч.5 ст.72 КК України, зарахувати ОСОБА_20 в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі за період з 21.03.2015 року по день набрання вироком законної сили.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_20 скасувати та звільнити останнього з-під варти в залі суду негайно, в зв`язку з фактичним відбуттям призначеного покарання.

Цивільний позов ОСОБА_13 , ОСОБА_14 до ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_22 про відшкодування майнової та моральної шкоди, заподіяної внаслідок скоєння кримінального правопорушення - залишити без розгляду.

Речові докази:

- один аркуш паперу формату А4 та три листка (відомості) з підрахунками, що знаходяться в матеріалах кримінального провадження - залишити в матеріалах кримінального провадження (том 2 а.с.29-33);

- вилучену 23.12.2014 року в ході огляду місця події, марлеву серветку з наявною на ній кров`ю, що знаходяться в матеріалах кримінального провадження - залишити в матеріалах кримінального провадження (том 2 а.с.56, 57);

- вилучені 23.12.2014 року в ході огляду місця події, один слід фрагменту долоні та три сліди пальців рук, що знаходяться в матеріалах кримінального провадження - залишити в матеріалах кримінального провадження (том 2 а.с.77);

- вилучений диск для лазерних систем зчитування CD-R формату №5393 з інформацією про зв`язок кінцевих з`єднань споживачів телекомунікаційних послуг з абонентськими номерами: НОМЕР_5 , НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , що знаходиться в матеріалах кримінального провадження - залишити в матеріалах кримінального провадження (том 2 а.с.111, 112);

- вилучені два диски для лазерних систем зчитування CD-R формату з інформацією про зв`язок кінцевих з`єднань споживачів телекомунікаційних послуг з абонентськими номерами: НОМЕР_4 , НОМЕР_7 та моніторингу місця скоєння злочину, що знаходяться в матеріалах кримінального провадження - залишити в матеріалах кримінального провадження (том 2 а.с.129-131);

- диск для лазерних систем зчитування DVD-R формату з інформацією аудіозаписів телефонних розмов ОСОБА_19 за період часу з 16.01.2015 року по 05.02.2015 року, що знаходиться в матеріалах кримінального провадження - залишити в матеріалах кримінального провадження (том 2 а.с.186, 187);

- диск для лазерних систем зчитування DVD-R формату з інформацією аудіозаписів телефонних розмов ОСОБА_19 за період часу з 24.02.2015 року по 10.03.2015 року, що знаходиться в матеріалах кримінального провадження - залишити в матеріалах кримінального провадження (том 2 а.с.195, 196);

- диск для лазерних систем зчитування DVD-R формату з відеозаписом огляду місця події та трупу ОСОБА_21 , що знаходиться в матеріалах кримінального провадження - залишити в матеріалах кримінального провадження (том 3 а.с.28, 29);

- наручний годинник «TISSOT», мобільний телефон «Nokia 6270» imei НОМЕР_16 з абонентським номером НОМЕР_17 , хустинку синього кольору, які передані на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_14 - залишити останньому, дозволивши розпоряджатися ними на власний розсуд (том 3 а.с.30-31);

- фрагмент обшивки салону автомобіля, килим коричневого кольору, дві полімерні сумки, дві рукавички, фрагмент лінолеуму, рушник в клітинку, відрізок мотузки, які передані на зберігання до камери схову Центрально-Міського ВП КВП ГУНП в Дніпропетровській області - знищити (том 3 а.с.30-31).

- інструкцію з експлуатації телевізора «Orion LCD 1526», чоловічі окуляри та бейсболку чорного кольору, які передані відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_14 - залишити останньому, дозволивши розпоряджатися ними на власний розсуд (том 3 а.с.32);

- мікрооб`єкти з поверхні стільця у кімнаті відпочинку, мікрооб`єкти з поверхні крісла, які передані на зберігання до камери схову Центрально-Міського ВП КВП ГУНП в Дніпропетровській області - знищити (том 3 а.с.32);

- аркуш паперу з підрахунками рукописного тексту, який знаходиться в матеріалах кримінального провадження - залишити в матеріалах даного кримінального провадження (том 3 а.с.32);

- телевізор «Orion» марки LCD 1526, чорного кольору, який переданий на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_14 - залишити останньому, дозволивши розпоряджатися ним на власний розсуд (том 3 а.с.58);

- диск для лазерних систем зчитування DVD-R формату з відеозаписом допиту підозрюваного ОСОБА_20 , який знаходиться в матеріалах кримінального провадження - залишити в матеріалах даного кримінального провадження (том 3 а.с.90);

- диск для лазерних систем зчитування DVD-R формату з відеозаписом допиту підозрюваного ОСОБА_19 , який знаходиться в матеріалах кримінального провадження - залишити в матеріалах даного кримінального провадження (том 3 а.с.128);

- мобільний телефон «Nokia 7390» слайдер, imei: НОМЕР_18 з сім картою оператора Київстар № НОМЕР_9 , мобільний телефон LG «GT 540» imei: НОМЕР_14 з сім картою оператора Київстар № НОМЕР_13 , які передані на зберігання до камери схову Центрально-Міського ВП КВП ГУНП в Дніпропетровській області - знищити (том 3 а.с.144);

- диск для лазерних систем зчитування DVD-R формату з відеозаписом слідчого експерименту за участю підозрюваного ОСОБА_20 від 24.03.2015, який знаходиться в матеріалах кримінального провадження - залишити в матеріалах даного кримінального провадження (том 3 а.с.153);

- один слід фрагменту долоні руки, та три сліди пальців рук, які передані на зберігання до камери схову Центрально-Міського ВП КВП ГУНП в Дніпропетровській області - знищити (том 4 а.с.130).

Стягнути з ОСОБА_20 в дохід держави витрати пов`язані з проведенням судових експертиз в розмірі 552 (п`ятсот п`ятдесят дві) грн. 60 коп.

Стягнути з ОСОБА_19 в дохід держави витрати пов`язані з проведенням судових експертиз в розмірі 552 (п`ятсот п`ятдесят дві) грн. 60 коп.

На вирок можуть бути подані апеляційні скарги протягом 30 днів з дня його проголошення до судової палати у кримінальних справах Дніпровського апеляційного суду через Саксаганський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3