Справа № 692/661/22
Провадження № 1-кп/692/71/22
У Х В А Л А
14 грудня 2022 року смт Драбів
Драбівський районний суд Черкаської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
за участю: секретаря ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
потерпілого ОСОБА_4
представника потерпілого ОСОБА_5
обвинуваченого ОСОБА_6
захисника ОСОБА_7
ОСОБА_6 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 15 ч. 1 ст. 115, ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 309 КК України,
Начальник Драбівського відділу Золотоніської окружної прокуратури ОСОБА_3 звернулась до суду з клопотанням вх. №3097/22-Вх від 03.10.2022р. про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно обвинуваченого ОСОБА_6 , де просила застосувати відносно обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту строком на 2 місяці, заборонивши останньому залишати місце свого проживання: АДРЕСА_1 , у період часу з 23:00 год. до 06:00 год. наступного дня та покласти на ОСОБА_6 такі передбачені ч.5 ст. 194 КПК України обов`язки: прибути до суду за кожною вимогою; не відлучатись із населеного пункту; повідомляти про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; утримуватись від спілкування з свідками, потерпілим у даному кримінальному провадженні до завершення досудового розслідування; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, а також документи, які дають право на виїзд з України і в`їзд до України.
У судовому засіданні 14.12.2022р. прокурор заявлене клопотання підтримала у повному обсязі. Вказала, що раніше до обвинуваченого було застосовано домашній арешт на певний час доби з 23:00 год. до 06:00 год., оскільки були наявні ризики, передбачені ст. 177 КПК України. ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі до 15 років. Метою застосування запобіжного заходу є запобігання ризикам, передбаченим п. 1,3,4,5 ч. 1 ст. 177 КПК. Вважає що застосування домашнього арешту не становить надмірного втручання управа та свободи обвинуваченого. Зазначила про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінальних правопорушень, наявність ризиків та вказала, що більш м`який захід не забезпечить завдань кримінального провадження. Враховуючи вік та стан здоров`я обвинуваченого, які не перешкоджають даному запобіжному заходу просила застосувати вказаний у клопотанні запобіжний захід та покласти на обвинуваченого зазначені обов`язки. Наголосила, що на даний час у зв`язку з обмеженнями воєнного стану з 23:00 год. всі зобов`язані перебувати вдома, однак виконання обвинуваченим умов запобіжного заходу буде контролюватись правоохоронними органами.
Захисник обвинуваченого - адвокат ОСОБА_7 проти задоволення клопотання заперечував. Зазначив, що ОСОБА_6 , перебуваючи під домашнім арештом жодного разу заходи обмеження не порушував. Ризики, на які вказала прокурор не підходять до даного випадку, оскільки з моменту надходження до суду справи у липні 2022р. ОСОБА_6 не переховується від суду та з`являється в судові засідання, дані ризики відсутні і не підтверджені жодними доказами. Так само ризик тиску на свідків відсутній, оскільки не підкріплений жодним доказом. На даний час лише адвокати обвинуваченого та потерпілого спілкувались щодо відшкодування шкоди та примирення. Обвинувачений в силу ст. 89 КК України є не судимим, його вину не доведено і ризик вчинення нових правопорушень є недопустимим. Посилання в клопотанні на практику ЄСПЛ не може бути застосовано у даному випадку, оскільки у ній говориться про повторність, чого нема зараз. Вказав, що обвинувачений виконує всі обов`язки і без ухвали суду. Тому у задоволенні клопотання просив відмовити.
Обвинувачений ОСОБА_6 з доводами адвоката ОСОБА_7 погодився та у задоволенні клопотання просив відмовити.
Представник потерпілого ОСОБА_5 просив обрати запобіжний захід згідно заявленого клопотання прокурора.
Потерпілий ОСОБА_4 просив клопотання про обрання запобіжного заходу задовольнити.
Дослідивши клопотання та долучені до нього матеріали, вислухавши думку учасників судового розгляду, суд приходить до наступного.
Ухвалою слідчого судді Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 25.07.2022р. до підозрюваного ОСОБА_6 було застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту строком в нічний час, а саме з 23:00 год. до 06:00 год. та покладено ряд процесуальних обов`язків. Строк дії ухвали до 22 вересня 2022р. включно.
До суду 21.09.2022р. за вх. № 3005/22-Вх надійшло клопотання начальника Драбівського відділу Золотоніської окружної прокуратури ОСОБА_3 про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.
При цьому дане клопотання в судовому засіданні 21.09.2022р. не було розглянуто у зв`язку з хворобою обвинуваченого ОСОБА_6 .
У подальшому, до суду 03.10.2022р. за вх. №3097/22-Вх надійшло клопотання начальника Драбівського відділу Золотоніської окружної прокуратури ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.
Відповідно до ч.1 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.
Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України.
Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст.178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, крім наявності зазначених обставин, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.
Після спливу певного часу подальше існування обґрунтованої підозри перестає само по собі бути підставою для обмеження свободи, а суди зобов`язані обґрунтувати рішення про продовження обмеження свободи підозрюваної особи іншими підставами, які мають бути чітко вказані, про що неодноразово наголошував у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини.
Як зазначає у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, ризики неналежної процесуальної поведінки підозрюваного з часом зменшуються (справа «Ткачов проти України» від 13.12.2007 p., «Єлоєв проти України» від 06.11.2008р.).
Звертаючись до суду з даним клопотанням прокурор підставою застосування запобіжного заходу вказала наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення та наявність ризиків, визначених п. 1,3,4,5, ч. 1 ст. 177 КПК України, вважаючи, що застосування більш м`яких заходів буде недостатньою мірою, оскільки не забезпечить виконання ОСОБА_6 покладених на нього процесуальних обов`язків, не зможе запобігти спробам перешкоджання здійсненню кримінального провадження, незаконного впливу на свідків, скоєнню інших кримінальних правопорушень та спробам переховатись від органів досудового розслідування та суду, а також забезпеченню можливості виконання процесуальних рішень.
Згідно ч. 1,2 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Суд зважає на те, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні трьох кримінальних правопорушень, одне з яких є особливо тяжким злочином, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі від 7 до 15 років, що є суттєвим елементом при оцінюванні наведених ризиків. У той же час, тяжкість обвинувачень сама по собі не може бути виправданням тривалих періодів застосування запобіжних заходів, на що неодноразово звертав увагу ЄСПЛ (п. 94 рішення «Єчюс проти Литви», п. 81 рішення «Ілійков проти Болгарії»).
Суд зазначає, що з моменту застосування до обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді домашнього арешту до даного часу відсутні відомості про наявність нових обставин, що підтверджують наявність ризиків, визначених ст. 177 КПК України, окрім вказаних в ухвалі Золотоніського міськрайонного суду від 25.07.2022р.
При цьому після закінчення строку запобіжного заходу (22.09.2022р.) ОСОБА_6 до даного часу під обмеженнями запобіжного заходу не перебуває, проте продовжує виконувати процесуальні обов`язки без застосування засобів примусу, оскільки випадки неявки обвинуваченого в судове засідання були пов`язані виключно зі станом здоров`я, що було підтверджено стороною захисту у судовому засіданні.
Звертаючись до суду з даним клопотанням сторона обвинувачення не надала жодних доказів, що свідчать про наявність ризиків, визначених у ч.1 ст. 177 КПК України на які вона посилається, звертаючись з даним клопотанням. При цьому ризики, що були підставою для обрання ОСОБА_6 запобіжного заходу 25.07.2022р. не можуть бути враховані у даному випадку у зв`язку з тривалим спливом часу.
Судом також враховано в сукупності обставини, визначені ст. 178 КПК України (підозрюваний є раніше не судимим в силу ст. 89 КК України, має сталі соціальні зв`язки: постійне місце проживання, одружений, має на утриманні 2 дітей, має постійне місце роботи, дотримання умов запобіжного заходу, відсутність завданої майнової шкоди, відсутність ризиків продовження чи повторення протиправної поведінки).
Згідно ч. 5 ст. 132 КПК України під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються.
Згідно ч. 2 ст. 194 КПК України слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.
Суд вважає, що стороною обвинувачення не доведено наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, оскільки докази протилежного суду не надані, доцільність застосування запобіжного заходу у тому виді, про який просить прокурор (домашній арешт у період часу з 23:00 год. до 06:00 год.), враховуючи введення воєнного стану та наявність комендантської години, не обґрунтовано, а також відсутні всі обставини, передбачені ч. 1 ст. 194 КПК України, що вказують на необхідність застосування запобіжного заходу, тому у задоволенні клопотання про обрання запобіжного заходу у виді домашнього арешту слід відмовити.
Оскільки у задоволенні клопотання про обрання обвинуваченому запобіжного заходу відмовлено, враховуючи добровільне виконання ОСОБА_6 своїх процесуальних обов`язків, вимога про покладення на обвинуваченого обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України до застосування не підлягає.
На підставі ст.ст. 131-132, 176, 177, 178, 182, 194, 395 КПК України
У задоволенні клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно ОСОБА_6 відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_8

Повний текст ухвали виготовлено 19 грудня 2022 року.