ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 638/1856/21
Провадження № 11кп/818/114/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 квітня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

за участю прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Харків апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Дзержинського районного суду м.Харкова від 11 листопада 2021 року у кримінальному провадженні, внесеному 14 листопада 2020 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000962 за обвинуваченням

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований та мешкає за адресою : АДРЕСА_1 , судимого:

- 24 червня 1996 року вироком Дзержинського райсуду м. Харкова за ч.3 ст. 81 КК України (в редакції Закону від 1960 року ) до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки з конфіскацією 1/2 частини майна;

- 22 січня 2001 року вироком Дзержинського райсуду м. Харкова за ч.2 ст. 81 КК України (в редакції Закону від 1960 року ) до покарання у виді позбавлення волі на строк 9 місяців з конфіскацією 1/6 частини майна;

- 14 квітня 2003 року вироком Дзержинського райсуду м. Харкова за ч.1 ст.309 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування призначеного покарання з випробуванням (іспитовим строком 2 роки);

- 28 квітня 2005 року вироком Краснокутського райсуду Харківської області за ч.2 ст.309, ст. 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки 3 місяці;

- 13 березня 2009 року вироком Дзержинського райсуду м. Харкова за ч.2 ст.309, ч.2 ст.307, ст.69, 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки;

- 15 червня 2012 року вироком Дзержинського райсуду м. Харкова за ст.307 ч.2 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років з конфіскацією майна;

- 06 лютого 2017 року вироком Ленінського райсуду м. Харкова за ч.1 ст. 186, ст. 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 1 місяць; звільненого з місць позбавлення волі 28 березня 2019 року у зв`язку з відбуттям строку покарання,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.309 КК України,

УСТАНОВИЛА:

Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставини:

Вироком Дзержинського районного суду м.Харкова від 11 листопада 2021 року засуджено ОСОБА_6 за ч.1 ст.309 КК України до покарання у виді арешту на строк 3 місяці.

Цим же вироком постановлено стягнути з ОСОБА_6 в дохід держави процесуальні витрати на залучення експерта в сумі 1471 грн. 05 коп.

Ухвалено рішення щодо речових доказів.

Згідно з вироком суду, ОСОБА_6 13 листопада 2020 року, через програму миттєвих повідомлень «Теlegram» через соціальну групу «ІНФОРМАЦІЯ_2» із невстановленою в ході досудового розслідування та судового провадження особою, узгодив умови придбання наркотичного засобу - «метадон», з метою особистого вживання, без мети збуту та після внесення обумовленої оплати отримав SMS - повідомлення яке містило інформацією про адресу місцезнаходження пакунку з наркотичним засобом - «метадон», а саме на ділянці місцевості поблизу житлового будинку № 105, розташованого по вул. Кузнецька в Шевченківському районі м. Харкова .

В цей же день, близько 21 год. 30 хв. ОСОБА_6 , перебуваючи за зазначеною в SMS - повідомленні адресою, у вказаному місті відшукав пакет з фольги, в якому знаходився наркотичний засіб - «метадон», маса якого в перерахунку на масу речовини склала 0,1212 грам. Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_6 під час руху, близько 21 год. 34 хв. зазначеного дня, перебуваючи поблизу будинку № 105, розташованого по вул. Кузнецька в Шевченківському районі м. Харкова, був зупинений співробітниками поліції та в ході діалогу з останніми повідомив їм, що при собі має пакунок з наркотичним засобом, який він зберігає при собі для особистого вживання без мети збуту.

У подальшому, в період часу з 22 год. 30 хв. до 22 год. 44 хв. зазначеного дня, в ході проведення огляду місця події, співробітники поліції в присутності понятих, виявили та вилучили у підсудного ОСОБА_6 пакунок в якому знаходився вказаний наркотичний засіб - «метадон».

Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 , не оспорюючи висновки суду першої інстанції щодо доведеності його вини, за її змістом вважає оскаржуваний вирок суворим, просить його змінити та призначити йому покарання, не пов`язане з обмеженням волі.

В обґрунтування посилається на те, що він проходить курс лікування від наркозалежності, та йому щоденно під особистий підпис видають ліки, а якщо він буде арештований, то позбавиться можливості отримувати ліки.

Також просить врахувати, що він вину визнав, розкаявся; має на утриманні дружину, дитину та матір, які потребують його підтримки та допомоги; до початку війни працював 2 роки; сам він має хронічні захворювання.

Водночас просить взяти до уваги, що на момент розгляду кримінального провадження в суді першої інстанції він проходив курс лікування від наркозалежності, однак суд не врахував це при призначенні покарання.

Позиції інших учасників судового провадження

Прокурор ОСОБА_5 в судовому засіданні вважала необґрунтованою апеляційну скаргу обвинуваченого та просила залишити її без задоволення.

Обвинувачений в судовому засіданні вимоги апеляційної скарги підтримав в повному обсязі та наполягав на їх задоволенні.

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого на підтримку апеляційної скарги, зваживши на доводи прокурора, обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, та перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга обвинуваченого задоволенню не підлягають.

Мотиви суду

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно з вимогами ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу, тобто кожний доказ повинен бути оціненим з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Як убачається з вироку суду, судовий розгляд було проведено за процедурою, передбаченою ч.3 ст.349 КПК України, з врахуванням цього суд встановив фактичні обставини кримінального провадження та відповідно кваліфікував дії ОСОБА_6 за ч.1 ст.309 КК України, а тому висновки суду щодо фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, доведення винуватості та кваліфікації його дій, які в апеляційній скарзі не оскаржуються, у відповідності з нормами ч.2 ст.394, ст.404 КПК України в апеляційному порядку не перевіряються.

Що стосується доводів обвинуваченого про суворість призначеного йому покарання, то колегія суддів визнає їх безпідставними.

Вирішуючи питання про призначення покарання ОСОБА_6 , суд першої інстанції з урахуванням вимог та обставин, передбачених статтями 50, 65-67 КК України, правових позицій, викладених у Постанові Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», з додержанням принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, вірно врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обставини та наслідки їх вчинення, данні про особу винного, який раніше неодноразово судимий в тому числі й за злочини у сфері обігу наркотичних засобів, маючи не зняту і не погашену судимість, знову вчинив кримінальне правопорушення у сфері обігу наркотичних засобів, що свідчить про його стійке небажання стати на шлях виправлення, змінити спосіб життя та схильність до вчинення злочинів певної категорії.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає призначене ОСОБА_7 покарання (його вид та строк) таким, що цілком відповідає загальним засадам призначення покарання та його меті, є необхідним та достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів, відповідає вимогам ст.50, 65 КК України та принципам законності, індивідуалізації та справедливості, є пропорційним і співмірним ступеню тяжкості вчиненого та його наслідкам.

При цьому, колегія суддів не вбачає підстав вважати призначене судом першої інстанції покарання, явно несправедливим внаслідок суворості, оскільки воно призначено близько до мінімальних меж санкції статті закону України про кримінальну відповідальність.

Дані про особу обвинуваченого, а саме те, що він має на утриманні цивільну дружину та матір, до початку війни працював, моє постійне місце проживання, а також ті обставини, що він вину визнав в повному обсязі та розкаявся, враховані судом, призначившим покарання фактично мінімальне, передбачене законом України про кримінальну відповідальність, не знижують ступінь тяжкості вчиненого ним злочину та не впливають на правильність висновків суду.

Щодо посилання в апеляційній скарзі обвинуваченого на те, що судом першої інстанції не враховано, що на момент розгляду кримінального провадження він проходив курс лікування від наркозалежності, є безпідставними, виходячи з наступного.

Так вирок суду було ухвалено 11 листопада 2021 року. Відповідно до наданої документації обвинуваченим до суду апеляційної інстанції, а саме: заяви від 26 жовтня 2022 року про отримання наркотичних засобів виконання призначень лікаря - ОСОБА_6 надано дозвіл на отримання наркотичних засобів та згідно листка призначень, ОСОБА_8 почав лікування з 07 листопада 2022 року, тобто майже через рік після ухвалення вироку.

Апеляційна скарга обвинуваченого не містить переконливих доводів, які би ставили під сумнів законність висновків суду щодо правильності призначеного йому покарання та справедливості обраного йому заходу примусу.

Таким чином, вирок суду щодо ОСОБА_6 є законним, обґрунтованим і вмотивованим, відповідає вимогам ст.370 КПК України, підстав для його зміни та пом`якшення покарання ОСОБА_6 , про що він просить в апеляційній скарзі, колегія суддів не вбачає.

На підставі викладеного, керуючись вимогами ст. 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 - залишити без задоволення.

Вирок Дзержинського районного суду м.Харкова від 11 листопада 2021 року щодо ОСОБА_6 - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала апеляційного суду може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Кримінального касаційного суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Колегія суддів:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3