Справа № 317/2716/22
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 березня 2023 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя в складі головуючого судді - ОСОБА_1 , секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

в ході розгляду у судовому засіданні кримінального провадження № 0000223 від 26.05.2022 за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Городище Черкаської області, громадянина України, не зареєстрованого за жодною адресою, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 191 КК України,

за участі прокурора- ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_5 ,

встановив:

В провадженні Комунарського районного суду м. Запоріжжя перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000223 від 26.05.2022 за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.5 ст. 191 КК України.

В судовому засіданні захисником заявлено клопотання про зміну обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на домашній арешт з 21:00 год. до 07:00 год. за адресою: АДРЕСА_2 , посилаючись на те, що ОСОБА_3 перебуває в умовах ізолятору протягом 10 місяців, а саме: з 07.06.2022 року без надання жодного доказу наявності тих ризиків, які заявлені прокурором, що є грубим порушенням презумпції невинуватості ОСОБА_3 на стадій судового розгляду справи. На теперішній час в провадженні органу досудового розслідування не перебуває жодного кримінального провадження щодо ОСОБА_3 , у зв`язку з чим ризик переховування від органу досудового розслідування втратив свою актуальність. Крім того, ризик незаконного впливу на потерпілих та свідків має декларативний характер, стороною обвинувачення не надано жодного доказу здійснення ОСОБА_3 впливу на учасників кримінального провадження. Ризик вчинення іншого кримінального правопорушення сам по собі також має ймовірний характер, потребує комплексного аналізу як негативних, так і позитивних характеризуючих особи. ОСОБА_3 ніколи не притягався до кримінальної відповідальності, згідно характеристики AT «Кредит Банк (Україна) обвинувачений зарекомендував себе позитивно, до затримання перебував у незареєстрованих шлюбних відносинах. На теперішній час, батько обвинуваченого - ОСОБА_6 , якому на праві приватної власності належить квартира АДРЕСА_3 , згоден на розміщення сина у вищевказаній квартирі до прийняття судом остаточного рішення у справі, у зв`язку з чим надав захиснику ОСОБА_3 фотокопії договору про належність йому вищезазначеного майна.

Обвинувачений ОСОБА_3 підтримав клопотання захисника, просив змінити йому запобіжний захід з тримання під вартою на нічний домашній арешт.

Прокурор заперечила проти клопотання захисника, просила продовжити обвинуваченому строк тримання під вартою на 60 діб, вказавши, що ризики, встановлені раніше, не припинили свого існування. Зміна запобіжного заходу на домашній арешт за місцем відбування у м. Черкасах, на думку прокурора, не зможе забезпечити з огляду на віддаленість знаходження м. Черкас від м. Запоріжжя своєчасне прибуття обвинуваченого до судового засідання, та, відповідно, розгляд кримінального провадження у розумні строки.

Вислухавши думку учасників кримінального провадження, суд приходить до наступних висновків.

За положенням ч.3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

За змістом ст.199 КПК, розглядаючи клопотання про продовження строку тримання під вартою, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, суд має з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе.

При вирішенні питання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою суд, крім наявності ризиків зазначених у ст.177 КПК, зобов`язаний оцінити та врахувати обставини, передбачені ст.178 КПК, зокрема тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому в разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується, міцність його соціальних зв`язків, та дані, які його характеризують.

Так, органом досудового розслідування ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 191 КК України, відносно нього ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 31 січня 2023 року продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк на 60 днів, тобто до 01 квітня 2023 року включно.

На даний час строк тримання під вартою обвинуваченого закінчується, однак завершити кримінальне провадження не є можливим.

Перевіряючи доводи клопотання прокурора на предмет наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК, суд встановив, що доводи прокурора є обґрунтованими, заявлені у клопотанні ризики того, що ОСОБА_3 буде переховуватись від суду, незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні на даний час існують.

Так, в рамках вказаного кримінального провадження ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину в умовах воєнного стану, раніше не судимий, не має стійких соціальних зв`язків та офіційного працевлаштування, не має місця реєстрації, проживав на тимчасово окупованій території України.

Враховуючи вищезазначене у сукупності, а також наявність обґрунтованої підозри у вчиненні злочину, за який передбачено покарання лише у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років, дають підстави вважати, що ОСОБА_3 , усвідомлюючи ступінь тяжкості вчиненого злочину та невідворотність покарання за його вчинення в разі доведення вини, буде переховуватись від суду.

Крім того, суд зауважує, що наразі частина території Запорізької області, де мешкає обвинувачений, тимчасово не контролюється українською владою, що може спонукати його до переховування саме на цій території.

Крім того, стороною обвинувачення підтверджений ризик незаконного впливу на свідків у цьому кримінальному провадженні, оскільки свідки, що допитані під час досудового розслідування, безпосередньо контактували з обвинуваченим, судом на стадії судового розгляду свідків не допитано, у зв`язку з чим, перебуваючи на свободі, останній може вчинити протиправні дії, щодо впливу на інших свідків злочину, зокрема цивільних осіб на окупованій території м. Мелітополь Запорізької області, де ним і вчинявся інкримінований злочин.

Відтак, з урахуванням конкретних обставин даного кримінального провадження, суд вважає, що прокурор довела обставини, які виправдовують подальше обмеження права обвинуваченого ОСОБА_3 перебувати на волі, оскільки застосування більш м`якого запобіжного заходу не буде достатнім для запобігання зазначених вище ризиків, враховуючи, що судовий розгляд провадження ще не закінчився.

Щодо зміни запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на домашній арешт, суд зауважує, що захисником не надано суду письмову згоду власника вказаного майна на проживання обвинуваченого у вказаній квартирі, як і не надано актуальні відомості стосовно належності вказаної в клопотанні квартири ОСОБА_6 , що перешкоджає суду вирішити питання про можливість застосування відносно обвинуваченого домашнього арешту.

А відтак клопотання захисника про зміну запобіжного заходу на домашній арешт не підлягає задоволенню.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слід задовольнити.

Керуючись ст. 176-177, 183, 331, 372 369-372 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання захисника адвоката ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_3 відмовити.

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_3 задовольнити.

Термін запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обраний відносно обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжити на строк 60 днів, тобто до 13 травня 2023 року включно з можливістю внесення застави в розмірах та умовах, визначених в ухвалі слідчого судді Запорізького районного суду Запорізької області від 19.10.2022.

Відкласти судовий розгляд кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 , у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.5 ст. 191 КК України на 13 квітня 2023 року о 10 годині 00 хвилин в приміщенні Комунарського районного суду м. Запоріжжя (м. Запоріжжя, вул. Європейська, 7).

Копію ухвали надіслати учасникам судового провадження для відома, начальнику слідчого ізолятора, де утримується обвинувачений для виконання.

Ухвала може бути оскаржена протягом семи днів з дня її оголошення до Запорізького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Комунарський районний суд м. Запоріжжя. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Суддя : ОСОБА_1