Справа № 157/1771/20
Провадження № 1-кп/162/16/2022
ЛЮБЕШІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

про застосування запобіжного заходу

13 грудня 2022 року смт Любешів

Любешівський районний суд Волинської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

законного представника обвинуваченого ОСОБА_7 ,

ОСОБА_6

захисника обвинуваченого ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_8 ,

ахисника обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_5 ,

ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_10 ,

представника служби в справах

дітей Камінь-Каширської РДА ОСОБА_11 ,

розглянувши клопотання прокурора відділу захисту інтересів дітей та протидії насильству Волинської обласної прокуратури ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Брониця Камінь-Каширського району Волинської області, громадянина України, який зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

який обвинувачується у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.296КК України, -

ВСТАНОВИВ:

До Любешівського районного суду Волинської області 13 грудня 2022 року надійшло клопотання прокурора відділу захисту інтересів дітей та протидії насильству Волинської обласної прокуратури ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні ОСОБА_4 .

Клопотання, захисник ОСОБА_10 та обвинувачений ОСОБА_4 отримали 13 грудня 2022 року, у залі судового засідання.

В клопотанні зазначено, що 19 квітня 2020 року близько 23 год. 00 хв. ОСОБА_4 спільно з неповнолітнім ОСОБА_6 та ОСОБА_9 , керуючись єдиним прямим умислом, знаходячись у громадському місці, зокрема на ґрунтовій дорозі, що пролягає по вул. Перемоги в с. Сошичне Камінь-Каширського району Волинської області, з хуліганських мотивів та з метою заподіяння потерпілому ОСОБА_12 тілесних ушкоджень, підійшов до автомобіля марки Mercedes-Benz, р.н. НОМЕР_1 , належного ОСОБА_13 , в салоні якого перебували ОСОБА_12 та ОСОБА_14 , та намагався спільно із ОСОБА_9 і ОСОБА_6 із застосуванням фізичної сили відчинити двері автомобіля та змусити потерпілого ОСОБА_12 вийти із нього.

У свою чергу, ОСОБА_6 з метою відчинення дверей автомобіля, подолання опору потерпілого ОСОБА_12 та нанесення останньому тілесних ушкоджень, використовуючи заздалегідь заготовлений для нанесення тілесних ушкоджень спеціальний предмет - газовий перцевий балончик, умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, свідомо передбачаючи їх наслідки та бажаючи їх настання, розпилив у салон автомобіля сльозоточивий газ, чим спричинив небезпеку для життя та здоров`я потерпілого ОСОБА_12 .

Подолавши опір потерпілого ОСОБА_12 після розпилення ОСОБА_6 в салоні автомобіля сльозоточивого газу, ОСОБА_4 , продовжуючи свої протиправні дії, об`єднані єдиним умислом, спрямовані на грубе порушення громадського порядку, спільно із ОСОБА_9 , діючи з особливою зухвалістю, після відчинення ОСОБА_6 дверей автомобіля, із застосуванням фізичної сили примусив потерпілого ОСОБА_12 вийти із автомобіля на дорогу.

Після того як ОСОБА_12 вийшов із автомобіля внаслідок застосування до нього фізичного насильства, незважаючи на присутність інших громадян (свідка ОСОБА_14 яка знаходилась неподалік від автомобіля марки Mercedes-Benz, р.н. НОМЕР_1 ) ОСОБА_4 , продовжуючи свої протиправні дії, спільно із ОСОБА_9 та ОСОБА_6 умисно, безпричинно, за для того щоб самоутвердитись за рахунок приниження інших осіб, наніс не менше п`яти ударів ногами та руками в обличчя та по тілу потерпілого ОСОБА_12 , чим заподіяв останньому легкі тілесні ушкодження з короткочасним розладом здоров`я у вигляді закритого перелому кісток носа, садна в ділянці обличчя, підшкірного крововиливу в лівій тім`яній ділянці голови.

Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні хуліганства, тобто у грубому порушенні громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, вчиненого групою осіб, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України.

Ухвалою Любешівського районного суду від 29.11.2021 у даному кримінальному проваджені призначено підготовче судове засідання.

В клопотанні вказує про те, що, в підготовчі судові засідання, призначені 18.10.2022 та 24.11.2022 обвинувачений ОСОБА_4 не з`явився з невідомих причин.

Повістку про виклик в судове засідання на 10.30 год. 13.12.2022 ОСОБА_4 не отримав, оскільки відсутній за місцем проживання.

В клопотанні прокурор зазначає на ризики, передбачені у п.п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема, це можливість обвинуваченого ОСОБА_4 переховуватись від суду; незаконно впливати на потерпілих, свідків, інших обвинувачених у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення, які на її думку є дастатніми для застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Обґрунтування ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, визначено те, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні нетяжкого злочину, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 4 років. Поряд з цим, ОСОБА_4 знаючи, що Любешівським районним судом розглядається кримінальне провадження стосовно нього на розгляд до суду не з`являється та про причини неявки суд не повідомляє. Вручити повістку останньому про виклик до суду не можливо, оскільки згідно поштових відправлень обвинувачений відсутній за місцем проживання.

Обґрунтування ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, визначено те, що обвинувачений ОСОБА_4 може незаконно впливати на потерпілого, свідків, інших обвинувачених у цьому ж кримінальному провадженні схиляючи їх давати неправдиві показання чи відмовитися їх надавати суду шляхом вмовляння, погроз чи підкупу, оскільки одним із вагомих доказів його причетності є показання останніх.

Обґрунтування ризику передбаченого п. 4 ч.1 ст.177 КПК України зазначено наступне обвинувачений ОСОБА_4 може схиляти інших обвинувачених давати неправдиві показання, чим перешкоджатиме кримінальному провадженню, з метою не доведення обставин його причетності до вчинення вказаних протиправних дій.

Враховуючи викладені обставини, які зумовлюють настання ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, і з метою їх запобігання та забезпечення судового розгляду даного кримінального провадження, враховуючи факт неможливості самостійного дотримання обвинуваченим ОСОБА_4 належної процесуальної поведінки, та з врахуванням того, що менш суворі запобіжні заходи не достатні для запобігання вищевказаним ризикам, та наявність обґрунтованого обвинувачення, а також наявність вищевказаних ризиків, запобігти яким шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів неможливо, прокурор вважає за доцільне обрати щодо обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжний захід в виді тримання під вартою, терміном на 60 днів, оскільки жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти вказаним ризикам.

В судовому засіданні прокурор клопотання підтримала в повному обсязі і просила його задовольнити.

Представник потерпілих ОСОБА_15 , та потерпілий ОСОБА_16 подали до суду клопотання, в яких клопотання прокурора підтримали та просили суд його задовольнити.

В судовому засіданні захисник ОСОБА_10 заперечував проти обрання його підзахисному запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки дане клопотання є безпідставним, а будь-яких письмових доказів щодо наявності ризиків передбачених КПК України, сторона обвинувачення суду не надала.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 підтримав думку свого захисника.

Суд заслухав учасників судового провадження, дослідив матеріали клопотання, дійшов висновку, що зазначене клопотання підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Згідно ст.2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України, який згідно ст. 12 КК України відноситься до категорії нетяжкого злочину.

Статтею 183 КПК України визначено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Відповідно до мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 8 липня 2003 року №14-рп/2003в справі №1-23/2003, тяжкість злочину законом не визначається, як підстава для застосування будь-якого виду запобіжного заходу, а не тільки взяття під варту, і при цьому, за своєю правовою природою запобіжний захід не є кримінальним покаранням.

Під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу прокурором не доведено обставин, передбачених ч.3 ст.194 КПК України, зокрема того, що у даному конкретному випадку є недостатнім застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.

Під час дослідження матеріалів кримінального провадження, судом встановлено, що ОСОБА_4 , будучи обвинуваченим у кримінальному провадженні, ознайомлений з правами та обов`язками передбаченими ст. 42 КПК України, зокрема: прибути за викликом до суду, а в разі неможливості прибути за викликом у призначений строк свідомо ухилявся від явки до суду, будучи відсутнім за місцем проживання виклики до суду свідомо не отримував. В суді не заперечив, що постійно спілкується з іншими обвинуваченими у даному кримінальному провадженні, які теж свідомо ухиляються від отримання судових викликів, оезультатом чого були неодноразові відкладення підготовчого судового засідання та неможливість розгляду справи судом в розумні стрки. З метою дотримання обвинуваченим ОСОБА_4 належної процесуальної поведінки, суд вважає за необхідне застосувати до обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Таким чином суд, згідно зі ч.4 ст.194 КПК України, має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на обинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою ст.194 КПК України, необхідність покладення яких встановлена для належної процесуальної поведінки обвинуваченого ОСОБА_4 .

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно обвинуваченого, суд враховує вимоги п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Зважаючи на практику Європейського суду, враховуючи, що матеріалами клопотання не доведена реальна можливість обвинуваченого перешкоджати судовому розгляду кримінального провадження, а тому вважати, що існують обґрунтовані ризики щодо цього у суду немає підстав. Ступінь тяжкості покарання не є безумовною підставою для обрання запобіжного заходу, що вказаний у клопотанні. Разом з тим, суд враховує, що ОСОБА_4 раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, має постійне місце проживання. Виходячи з викладених вище обставини у їх сукупності, приходжу до висновку про доцільність та можливість застосування більш м`якого запобіжного заходу, визначеного ст.176 КПК України, зокрема, у виді особистого зобов`язання, що достатньою мірою буде гарантувати виконання обвинуваченим покладених на нього процесуалиних обов`язків.

Виходячи зі змісту ст.179 КПК України особисте зобов`язання полягає у покладенні на обвинуваченого зобов`язання виконувати покладені на нього судом обов`язків, передбачених ст.194 цього Кодексу. Обвинуваченому письмово під розпис повідомляються покладені на нього обов`язки та роз`яснюється, що в разі їх невиконання до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Контроль за виконанням особистого зобов`язання здійснює слідчий, а якщо справа перебуває у провадженні суду, - прокурор.

Також, суд вважає за необхідне покласти на обвинуваченого обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст.176-179, 184,193,194 196, 205,395 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора відділу захисту інтересів дітей та протидії насильству Волинської обласної прокуратури ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Брониця Камінь-Каширського району Волинської області, громадянина України, який зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , - задовольнити частково.

Застосувати відносно обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Відповідно до ч.5 ст.194 КПК України покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 , наступні обов`язки:

1)отримувати судові повістки про виклик до суду; вчасно прибувати на судові засідання з метою реалізації ефективного розгляду справи;

2)не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу прокурора або суду;

3)повідомляти прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

Обов`язки, визначені ухвалою суду, покладаються на обвинуваченого, згідно ч. 7 ст. 194 КПК України, на строк не більше двох місяців. У разі необхідності цей строк може бути продовжено за клопотанням прокурора.

Ухвала судді підлягає негайному виконанню в порядку, передбаченому для виконання судових рішень, на підставі ст. 205 КПК України.

Строк дії запобіжного заходу рахувати з 13 грудня 2022 року по 13 лютого 2023 року.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора у даному кримінальному провадженні.

Копію ухвали вручити учасникам судового провадження.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Волинського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали складено 16 грудня 2022 року.

Головуючий суддя Любешівського

районного суду ОСОБА_17 . ГЛАДІЧ