Провадження №: 1-кс/752/292/23
У Х В А Л А

16.01.2023 року слідчий суддя Голосіївського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , адвокатів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві клопотання старшого слідчого відділу розслідування злочинів у сфері господарської та службової діяльності слідчого управління Головного управління Національної поліції у місті Києві ОСОБА_5 у кримінальному провадженні № 0000688, відомості щодо якого внесені 12.09.2022 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, про арешт майна, -

в с т а н о в и в :

старший слідчого відділу розслідування злочинів у сфері господарської та службової діяльності слідчого управління Головного управління Національної поліції у місті Києві ОСОБА_5 , за погодженням прокурора відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_6 , звернувся до слідчого судді з клопотанням про арешт майна, вилученого 26.12.2022 року під час проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: 199 банкнот номіналом 100 доларів США кожна; 37 банкнот номіналом 50 євро кожна; ноутбук Apple MacBook s/n CO2F7202Q614; жорсткий диск WD My passport s/n WXH1A661KAFX, метою забезпечення конфіскації як виду покарання та забезпечення відшкодування спричинених збитків.

В обґрунтування клопотання зазначено про те, що СУ ГУНП у м. Києві проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000688 від 12.09.2022, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України.

Органом досудового розслідування встановлено, що директором ТОВ "Епіцентр М" ОСОБА_7 , шляхом зловживання службовим становищем, достовірно знаючи, що ТОВ "Епіцентр М" не використовувала передбаченому Договором № 5-Госп невиключну ліцензію, обмежену щодо способів використання та програму HUBBER та невиключну ліцензію на використання знаку для товарів та послуг HUBBER, свідоцтва про права на знак для товарів та послуг номер 227048 від 25.05.2017, що визначені відповідно до п. п. 1.1, 1.2 Договору № 5-Госп, зазначених в актах виконаних робіт, та усвідомлюючи наслідки своїх дій і бажаючи їх настання, будучи службовою особою, за попередньою змовою групою осіб розтратив кошти, належні ТОВ "Епіцентр М" в сумі 15 434 933,37 грн., чим завдав збитків в особливо вилтиких розмірах.

26.12.2022 на підставі ухвали слідчого судді Голосіївського районного суду міста Києва від 28.11.2022 року було проведено обшук за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем проживання ОСОБА_7 .

26.12.2022 ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України.

У судовому засіданні адвокати ОСОБА_3 та ОСОБА_4 просили відмовити у задоволенні клопотання.

Прокурор в судове засідання не з`явився, подав заяву з проханням розглядати клопотання в його відсутність.

Вивчивши клопотання, та матеріали, якими воно обгрунтовується, прихожу до наступних висновків.

Заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження (ч. 1 ст. 131 КК України).

Питання арешту майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження (п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України).

Згідно із ст. 132 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно ж до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Частиною 2 ст. 170 КПК України визначено, що арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Разом з тим, постановою старшого слідчого СУ ГУНП у місті Києві ОСОБА_5 від 27.12.2022 ноутбук Apple MacBook s/n CO2F7202Q614 та жорсткий диск WD My passport s/n WXH1A661KAFX визнано речовими доказами у кримінальному провадженні № 0000688 від 12.09.2022.

Отже, слідчий суддя приходить до висновку, що вилучені речі відповідають вимогам ч. 1 ст. 98 КПК України і у встановленому закону порядку, визнані речовими доказами.

Відповідно до ч. 5 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Санкція ст. 191 ч. 5 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років та з конфіскацією майна.

Надані до суду матеріали свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження, слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної чи юридичної особи за вчинення кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що їх сукупність, відповідно до вимог ст. 170 КПК України, є достатньою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

Враховуючи наведене, оцінюючи в сукупності всі обставини, слідчий суддя приходить до висновку про те, що клопотання слідчого про накладення арешту, підлягає задоволенню, з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання.

На підстав викладеного, керуючись ст. ст. 131, 132, 170-173, 309 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя -

постановив:

клопотання старшого слідчого відділу розслідування злочинів у сфері господарської та службової діяльності слідчого управління Головного управління Національної поліції у місті Києві ОСОБА_5 , про арешт майна - задовольнити.

Накласти арешт на майно, вилучене 26.12.2022 року під час проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , а саме на:

- 199 банкнот номіналом 100 доларів США кожна;

- 37 банкнот номіналом 50 євро кожна;

- ноутбук Apple MacBook s/n CO2F7202Q614

- жорсткий диск WD My passport s/n WXH1A661KAFX

Ухвала виконується негайно слідчим та прокурором.

На ухвалу слідчого судді безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга. Якщо ухвалу постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання копії судового рішення.

Слідчий суддя: