Справа № 463/3698/22 Провадження № 1-кп/450/385/22
УХВАЛА
судового засідання

02 листопада 2022 року Пустомитівський районний суд Львівської області в складі :

головуючого-судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участі прокурора ОСОБА_3

обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5

захисника обвинувачених ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Пустомити клопотання прокурора ОСОБА_3 про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_6 про зміну запобіжного заходу в частині визначення розміру застави в межах обвинувального акту у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000119 від 11.03.2022 року про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України та ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України,-

в с т а н о в и в :
В провадженні Пустомитівського районного суду Львівської області перебуває кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000119 від 11.03.2022 року про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України та ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України.

В судовому засіданні прокурором подано клопотання про продовження ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою з визначенням застави у розмірі 508 605, 009 грн., та покладенням обов`язків, у випадку внесення застави.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_6 в судовому засіданні, заперечила, щодо клопотання прокурора, вважає що розмір застави, який визначений ухвалою та про яку просить прокурор, є необґрунтований. Подала клопотання про зміну запобіжного заходу, в частині визначення розміру застави просить визначити заставу у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб. Клопотання мотивує тим, що ні в клопотанні прокурора про продовження запобіжного заходу, ні в ухвалі суду необгрунтовано розмір застави 508 605, 00 гр. Вказує, що кримінальним правопорушенням, вчинення якого інкримінується ОСОБА_4 майнової шкоди не завдано, а відтак залишення застави для забезпечення цивільного позову або відшкодування шкоди немає. ОСОБА_4 перебуває під вартою з 14.03.2022 року і протягом вказаного часу останнім не було внесено заставу, що свідчить про те, що розмір такої є непомірним для обвинуваченого та його сім`ї і сплатити таку в останніх немає можливості. Окрім цього, на розгляді в Калуського міськрайонного суду Івано-Фоанківської області знаходиться кримінальне провадження № 0000057 від 18.06.2021 року про обвинувачення ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 за ч. 3 ст. 307, ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 317 КК України. В межах вказаного кримінального провадження відносно ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з визначенням розміру застави 200 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних собі, що становить 496 200, 00 грн. ОСОБА_4 бажає брати безпосередню участь у вищевказаному кримінальному провадженні, та готовий внести заставу в обидвох кримінальних провадженнях, однак визначені розміри, є занадто великими. ОСОБА_4 тимчасово не працює та немає доходу, що зокрема підтверджується довідкою ГУ ПФУ в Івано-Франківській області, з якої вбачається, що останній ніколи не був працевлаштований та не отримував заробітну плату чи інший дохід. . В обвинуваченого та членів його родини немає у власності цінного майна, тому у них відсутня можливість внести заставу у визначеному розмірі. Також ОСОБА_4 з багатодітної сім`ї, в його матері на утриманні перебувають двоє неповнолітніх дітей ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , а відтак всі доходи йдуть на забезпечення дітей та сім`ї зазначає, що ОСОБА_13 та ОСОБА_14 готові внести заставу у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб. ОСОБА_4 має стійкі соціальні зв`язки, зокрема родину та постійне місце проживання. Останній проживає разом з матір`ю та двома неповнолітніми сестрами. Станом на зараз в Україні введено воєнний стан та оголошено мобілізацію, а відтак ОСОБА_4 , як особа призовного віку, не має можливості покинути територію України. На підставі наведеного просить заявлене клопотання задоволити.

Обвинувачений ОСОБА_4 підтримав думку свого захисника.

Прокурор, щодо клопотання захисника ОСОБА_6 про зменшення розміру застави заперечила. Вказала, що злочин у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 відноситься до особливо тяжкого злочину. Відносно ОСОБА_4 на розгляді в суді перебуває інше кримінальне провадженя. Визначена сума застави, не є максимальною.

Проаналізувавши обвинувальний акт, клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу та клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_6 про зміну запобіжного заходу в частині визначення розміру застави з долученими матеріалами, з`ясувавши думку учасників процесу, суд, приходить до висновку, що клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу та клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_6 про зміну запобіжного заходу в частині визначення розміру застави підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного :

Ухвалою слідчого судді Пустомитівського районного суду Львівської області від 14.03.2022 року, ОСОБА_4 , обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою з визначенням застави у розмірі 508605, 00 грн., строком до 10.05.2022 року з покладенням обов`язків, який неодноразово продовжено востаннє ухвалою Пустомитівського районного суду Львівської області від 15.09.2022 року, строком до 14.11.2022 року з покладенням певних обов`язків.

За положеннями ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, знищити, сховати або спотворити документи, інше.

Обов`язок доведення цих обставин лежить на прокуророві.

Наведені прокурором у клопотанні доводи свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим ОСОБА_4 , кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України, а також про існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Так, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України, яке є особливо тяжким злочином, за який передбачено покарання у вигляді позбавленням волі на строк від дев`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зазначено, що кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: законний арешт або затримання особи, здійснене з метою до провадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин. Тримання особи під вартою може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; характер, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

Судове рішення повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Як зазначив Європейський суд з прав людини у справі "Летельє проти Франції" (Letellie v France, рішення від 26 червня 1991 р.), "особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які роблять виправданим попереднє затримання, принаймні, протягом певного часу.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності підстав, зазначених статтею 177 КПК України, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, які зазначені статтею 178 КПК України.

Частиною 1 статті 183 КПК України передбачено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

За положеннями ч. 2 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті. В ухвалі слідчого судді, суду зазначаються, які обов`язки з передбачених статтею 194 цього Кодексу будуть покладені на підозрюваного, обвинуваченого у разі внесення застави, наслідки їх невиконання, обґрунтовується обраний розмір застави, а також можливість її застосування, якщо таке рішення прийнято у кримінальному провадженні, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

Відповідно до ч. 1 ст. 182 КПК України, застава полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у доход держави в разі невиконання цих обов`язків. Можливість застосування застави щодо особи, стосовно якої застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, може бути визначена в ухвалі слідчого судді, суду у випадках, передбачених частинами третьою або четвертою статті 183 цього Кодексу.

Відповідно до п. 3 ч. 5 ст. 182 КПК України, розмір застави визначається у таких межах, щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину, - від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Статтею 7 Закону України «Про державний бюджет» визначено розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб 2481, 00 грн. (на момент обрання запобіжного заходу).

Обвинуваченому ОСОБА_4 попередньо визначено заставу у розмірі 205 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 508 605 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 201 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, до якого застосовано запобіжний захід, його захисник, має право подати до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування, а в кримінальних провадженнях щодо кримінальних правопорушень, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду, - до Вищого антикорупційного суду, клопотання про зміну запобіжного заходу, в тому числі про скасування чи зміну додаткових обов`язків, передбачених частиною п`ятою статті 194 цього Кодексу та покладених на нього слідчим суддею, судом, чи про зміну способу їх виконання.

В клопотанні про зменшення розміру застави захисник покликається, що визначений розмір застави для його підзахисного, є необґрунтовано високий, в нього на праві власності відсутнє будь яке майно, не отримує жодного доходу, та він немає змоги одночасно по двох кримінальних провадженнях внести визначенні розміри застави.

Відповідно до ч. 4 ст. 182 КПК України, розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Відповідно до рішення ЄСПЛ у справі «Гафа проти Мальти», було встановлено що гарантія, передбачена статтею 5 §3 Конвенції покликана забезпечити явку обвинуваченого у судовому засіданні. Тому розмір застави повинен бути встановлений з огляду на особу підозрюваного, належну йому власність, його стосунки з поручителями, іншими словами, з огляду на впевненість у тому, що перспектива втрати застави або заходів проти його поручителів у випадку його неявки до суду буде достатньою для того, щоб стримати його від втечі. Оскільки питання, яке розглядається, є основним правом на свободу, гарантованим статтею 5, органи влади повинні докладати максимум зусиль як для встановлення належного розміру застави, так під час вирішення питання про необхідність продовження тримання під вартою. Крім того, розмір застави, має бути належним чином обґрунтовано у рішенні про визначення застави і повинна враховувати майновий стан обвинуваченого. Нездатність національних судів оцінити здатність заявника сплатити необхідну суму може викликати виявлення Судом порушення. Проте обвинувачений, якого судові органи готові звільнити під заставу, повинні вірно подати достатню інформацію, яку можливо перевірити, якщо це буде необхідно, щодо суми застави, яку необхідно встановити.

Позиція Європейського суду стосовно питання обрання національними судами запобіжного заходу у вигляді застави та призначення її розміру, цілковито прослідковується в рішенні Суду у справі «Мангурас проти Іспанії» (Mangouras v. Spain) від 28 вересня 2010 року. У цій справі, посилаючись на пункт 3 статті 5 Конвенції, заявник стверджував, що сума застави у його справі була необґрунтовано високою та не враховувала конкретні обставини й умови його особистого життя. Суд підтвердив, що відповідно до вказаної статті Конвенції внесення застави може вимагатися лише за наявності законних підстав для затримання особи, а також те, що уповноважені органи влади повинні приділити визначенню суми застави стільки ж уваги, скільки і вирішенню питання про необхідність подальшого тримання обвинуваченого під вартою. Більше того, якщо навіть сума застави визначається виходячи із характеристики особи обвинуваченого та його матеріального становища, за певних обставин є обґрунтованим врахування також і суми збитків, у заподіянні яких ця особа обвинувачується.

Також, щоб розмір застави можна було вважати таким, який здатен забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого, суд повинен, врахувавши положення ст. 177, 178 КПК України, та раціонально співставити його з доведеними у справі ризиками, даними про особу підозрюваного, тяжкістю вчиненого злочину. При цьому, суду слід мати на увазі, що, виходячи з практики ЄСПЛ, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, для особи, щодо якої застосовано заставу, щоб остання не перешкоджала встановленню істини у кримінальному провадженні.

Відповідно до ст. 8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Відповідно до довідки Пенсійного фонду України від 31.10.2022 року про відсутність індивідуальних відомостей про особу, ОСОБА_4 РНОКПП НОМЕР_1 , слідує, що за зазначеними параметрами відомості про страховий стаж, заробітну плату (дохід, грошове забезпечення) та інші дані, необхідні для обчислення та призначення страхових виплат за окремими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування, в реєстрі застрахованих осіб відсутні.

Відповідно до довідки № 875796 виданої 20.10.2022 року Центром надання адміністративних послуг Калуської міської ради, ОСОБА_4 зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 , за вказаною адресою зареєстровані також ОСОБА_13 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 .

ОСОБА_13 , є матір`ю ОСОБА_4 , що стверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження № 8 від 27.03.2017 року.

Також ОСОБА_15 , є матір`ю ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що стверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження № 3 від 08.07.2021 року та матір`ю ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що стверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження № 9 від 08.07.2021 року.

Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру права власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, щодо суб`єкта № 312897008 від 20.10.2022 року, відомості в державних реєстрах ОСОБА_4 , РНОКПП НОМЕР_1 , відсутні.

Положення КПК України та практика ЄСПЛ орієнтують суд на такі критерії, які слід врахувати при визначенні розміру застави: обставини кримінального правопорушення; особливий характер справи; майновий стан підозрюваного; його сімейний стан, у тому числі матеріальне становище близьких осіб; масштаб його фінансових операцій; дані про особу підозрюваного; встановлені ризики, відповідно до ст. 177 КПК України; "професійне середовище" підозрюваного; помірність обраного розміру застави та можливість її виконання, а також за певних обставин шкода, завдана кримінальним правопорушенням.

Таким чином з врахуванням вищенаведеного, з врахуванням майнової стану обвинуваченого, що останній на праві власності немає зареєстрованого майна, що жодного доходу не отримує, з врахування ризиків передбачених ст. 177 КПК України, які були встановлені під час розгляду питання про застосування до нього запобіжного заходу та продовження існування яких не спростовано стороною захисту, клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу та клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_6 про зміну запобіжного заходу в частині визначення розміру застави підлягають частковому задоволенню.

Разом з тим, хоч під час розгляду цього клопотання стороною захисту і не доведено, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які були встановлені під час розгляду клопотання про застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу, перестали існувати, більше того, на переконання суду, вони продовжують існувати і надалі, однак, суд вважає, що визначений розмір застави обвинуваченому, слід змінити, з врахуванням вимог зазначених в ч. 4 ст. 182 КПК України та визначити заставу у розмірі 140 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 347 340, 00 грн. (триста сорок сім тисяч триста сорок гривень), оскілька такий розмір буде достатнім для забезпечення виконання обвинуваченим, покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігання існуючим ризикам, а також буде пропорційним, співмірним заходом, який не становитиме надмірний тягар.

Такий розмір з урахуванням майнового стану обвинуваченого та його індивідуальних обставин зможе забезпечити його належну поведінку, запобігти ризикам кримінального провадження.

Таким чином з огляду на наведене, вирішуючи питання про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, зокрема, що останній, перебуваючи на волі може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків та експертів; вчинити інше кримінальне правопорушення, суд враховує, в тому числі, тяжкість покарання, що загрожує останньому у разі визнання його винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, у вчиненні якого він обвинувачується, а також, враховуючи характер, ступінь суспільної небезпечності злочину, який інкримінується ОСОБА_4 , інші обставини, суд вважає, що останньому, слід продовжити запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк 60 днів оскільки, інший, менш суворий запобіжний захід не усуне ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, з визначенням застави у розмірі 140 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 347 340, 00 грн. (триста сорок сім тисяч триста сорок гривень).

Керуючись ст. ст. 177, 178, 182, 183 184, 193, 194, 196, 197, 199, 315 КПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :
клопотання прокурора ОСОБА_3 про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 ,- задоволити частково.

клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_6 про зміну запобіжного заходу в частині визначення розміру застави,- задоволити частково.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою, строком 60 (шістдесят) днів, тобто до 01.01.2023 року, включно, з визначенням застави, зменшивши розмір застави до 140 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 347 340, 00 грн. (триста сорок сім тисяч триста сорок гривень).

Роз`яснити, що обвинувачений або заставодавець (фізична або юридична особа) мають право у будь-який момент внести заставу на депозитний рахунок суду в розмірі, визначеному в ухвалі суду про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою протягом дії ухвали.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави, обвинувачений ОСОБА_4 , буде вважатися таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 у разі внесення застави, наступні обов`язки:

- прибувати за кожною вимогою прокурора, суду, в провадженні яких перебуватиме дане кримінальне провадження;

- не відлучатися з населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу прокурора, суду в провадженні яких перебуватиме дане кримінальне провадження;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

У разі внесення застави та з моменту звільнення обвинуваченого з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, обвинувачений зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

Ухвала суду підлягає негайному виконанню.

Ухвала про продовження запобіжного заходу припиняє свою дію після закінчення строку її дії.

Копію ухвали вручити прокурору, захиснику, обвинуваченому та скерувати начальнику ДУ «Львівська установа виконання покарань № 19».

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення.

СуддяОСОБА_1