Справа № 450/184/21 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/341/22 Доповідач: ОСОБА_2
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2023 року м. Львів Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_6 на вирок Пустомитівського районного суду Львівської області від 24.02.2021 року у кримінальному провадженні про обвинувачення ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , працює на посаді менеджера у ФОП « ОСОБА_8 », проживає по АДРЕСА_1 , раніше не судимого, у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

з участю прокурорів ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

представника потерпілого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_11 ,

захисника ОСОБА_12 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

встановила:

вироком Пустомитівського районного суду Львівської області від 24.02.2021 року ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки без позбавленням права керування транспортними засобами.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік та покладено обов`язки, передбачені ст.76 КК України.

Вирішено питання щодо речових доказів та судових витрат.

Згідно з вироком суду, ОСОБА_7 , 21.10.2019 р. о 21 год. 00 хв., керуючи транспортним засобом марки "ВАЗ 217030", номерний знак НОМЕР_1 , і рухаючись ним автодорогою "Київ-Чоп" в напрямку м.Чоп, при проїзді 557 км + 400 м. автодороги, яка розташована у с.Солонка, Пустомитівського району, Львівської області, порушив вимоги Р.1 п.п.1.5, 1.10 (в частині значення терміну дати дорогу), Р.2, п.2.3 "б, д", Р.10 п.п.10.1, 10.4, Р.16 п.16.11 та вимоги дорожнього знаку пріорітету 2.1 (дати дорогу) Правил дорожнього руху України, які виразились в тому, що він проявив неуважність до дорожньої обстановки та її змін, при розвороті і виїзді із другорядної дороги на головну "Київ-Чоп" не дав перевагу в русі мотоциклу марки "Ямаха", номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_6 , який рухався головною автодорогою "Київ-Чоп" в напрямку до м.Києва, внаслідок чого відбулось зіткнення транспортних засобів, під час якого водій ОСОБА_6 отримав середньої тяжкості тілесні ушкодження, а його пасажир ОСОБА_13 отримала тяжкі тілесні ушкодження.

Потерпілий ОСОБА_6 в апеляційній скарзі просить вирок суду в частині призначеного покарання скасувати та ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 максимальну міру покарання з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 роки.

В обгрунтування апеляційної скарги потерпілий покликається на те, що внаслідок спричиненої ОСОБА_7 ДТП постраждали троє осіб: ОСОБА_6 , ОСОБА_13 , яка на момент ДТП була вагітною та визнана інвалідом І групи та їхня дитина ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Також апелянт зазначає, що судом не враховано тривалий термін реабілітації ОСОБА_13 та великі матеріальні витрати, необхідність стороннього догляду. Крім цього, вказує, що ОСОБА_7 не вибачився перед потерпілими, а тому вважає призначене судом покарання таким, яке не відповідає ступеню тяжкості вчиненого злочину та наслідкам такого.

До початку апеляційного розглядупотерпіла ОСОБА_15 подала заяву про відмову від апеляційної скаргиу зв`язку з примиренням із обвинуваченим, в суді апеляційної інстанції підтримала її та вважала, що призначене судом першої інстанції покарання є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.

Ухвалою Львівського апеляційного суду від 02.03.2023 року апеляційне провадження за апеляційною скаргою потерпілої закрито.

Заслухавши доповідача, думку представника потерпілого, який підтримав апеляційну скаргу, прокурорів, які заперечили проти апеляційної скарги, вважають вирок суду першої інстанції правильним, обвинуваченого та його захисника, які заперечили проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали провадження, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково з наступних підстав.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні зазначеного у вироку злочинів відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується зібраними у справі та перевіреними в судовому засіданні доказами і є обґрунтованим, що в апеляційній скарзі не оспорюється.

Оскаржуваним вироком, суд першої інстанції прийшов до висновку про можливість не призначати ОСОБА_7 додаткове покарання за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, у виді позбавлення права керування транспортними засобами.

В мотивах свого рішення суд першої інстанції врахував характер і ступінь тяжкості вчиненого злочину, його особу, а саме те, що обвинувачений ОСОБА_7 працює на посаді менеджера у ФОП « ОСОБА_8 », який використовує при цьому власний автомобіль згідно довідки працедавця від 16.02.2021 року, наявність в нього на утриманні двох малолітніх дітей, один з яких потребує систематичного медичного спостереження та догляду.

Проте, колегія суддів вважає зазначене рішення суду першої інстанції необґрунтованим.

Так, інкримінований обвинуваченому ОСОБА_7 злочин, передбачений ч. 2 ст. 286 КК України, відноситься до тяжких.

Крім того, колегією суддів встановлено, що внаслідок вчинення злочину двоє потерпілих отримали тілесні ушкодження середнього та тяжкого ступеня, при цьому потерпіла ОСОБА_13 стала інвалідом першої групи.

Зазначені наслідки вчиненого злочину є тяжкими, що на думку колегії суддів, підвищує суспільну небезпечність, вчиненого обвинуваченим, злочину.

За наведених обставин, з метою недопущення вчинення обвинуваченим аналогічних злочинів у майбутньому, для його виправлення, колегія суддів приходить до переконання, що вирок Пустомитівського районного суду Львівської області від 24.02.2021 року в частині вирішення питання щодо призначення додаткового покарання обвинуваченому ОСОБА_7 не відповідає ступеню тяжкості вчиненого злочину, а також його наслідкам.

Відповідно до ч. 1 ст. 420 КПК України, суд апеляційної інстанції, серед іншого, скасовує вирок суду першої інстанції і ухвалює свій вирок у разі необхідності застосування більш суворого покарання.

Відтак, вирок Пустомитівського районного суду Львівської області від 24.02.2021 року, підлягає скасуванню в частині призначеного покарання у зв`язку з необхідністю призначення обвинуваченому додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, особи винного та обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Згідно з ч. 1 ст. 75 КК України, якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Колегія суддів приходить до переконання, що суд першої інстанції дотримався вказаних вимог закону, передбачених ст. ст. 65, 75 КК України.

При призначенні покарання суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, який раніше не судимий, має на утриманні двох малолітніх дітей, позитивно характеризується за місцем праці та посередньо по місцю реєстрації і проживання, на наркологічному та психіатричному обліках не перебуває, обставини, що пом`якшують покарання - щире каяття, визнання вини, відсутність обставин, що обтяжують покарання.

Під час судового розгляду потерпілий ОСОБА_6 подав заяву про відсутність претензій до обвинуваченого та прохання не позбавляти його волі.

При цьому, колегія суддів враховує, що на час апеляційного розгляду потерпіла ОСОБА_13 , якій внаслідок вчиненого злочину заподіяні найбільш тяжкі тілесні ушкодження, через що вона стала інвалідом першої групи, уклала угоду про примирення із обвинуваченим та відмовилась від апеляційної скарги, що вказує на відсутність у неї претензій до останнього.

На даний час колегією суддів встановлено, що на утриманні у обвинуваченого перебуває батько ОСОБА_16 , 1950 року народження, який є інвалідом третьої групи.

Відтак, суд апеляційної інстанції вважає, що на час розгляду апеляційної скарги змінились обставини, які впливають на вирішення питання щодо можливості призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_7 із звільненням від відбування покарання з випробуванням, і вважає такими, окрім обставин встановлених судом першої інстанції, наявність у обвинуваченого на утриманні батька інваліда третьої групи, а також примирення обвинуваченого із потерпілою ОСОБА_17 , яка відмовилась від апеляційної скарги та вважала призначене обвинуваченому покарання необхідним та достатнім для його виправлення.

Враховуючи вищенаведені обставини, колегія суддів приходить до переконання, що суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про призначення ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі в межах мінімальної межі, передбаченої санкцією ч. 2 ст. 286 КК України, із звільненням від відбування покарання з випробуванням, відповідно до ст. 75 КК України, що є необхідним та достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419, 420, ч. 15 ст. 615 КПК України, колегія суддів, -

постановила:

апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_6 задовольнити частково.

Вирок Пустомитівського районного суду Львівської області від 24.02.2021 року відносно ОСОБА_7 скасувати в частині призначеного покарання.

Ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки із позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Відповідно до ч. 1 ст. 75 КК України ОСОБА_7 звільнити від відбування основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, встановивши іспитовий строк один рік.

На підставі п.п.1, 2 ч.1 ст.76 КК України на період іспитового строку покласти на ОСОБА_7 обов`язок періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

В решті вирок суду залишити без змін.

Вирок суду набирає законної сили з моменту проголошення, та на нього може бути подана касаційна скарга протягом трьох місяців з дня його проголошення.

Судді :

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4