Справа № 308/3754/23
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05.04.2023 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі суддів: ОСОБА_1 (головуючого), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_4 , розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді судове провадження 11-сс/4806/149/23 за апеляційною скаргою представника власника тимчасово вилученого майна ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 14.03.2023.

Цією ухвалою частково задоволено клопотання прокурора Закарпатської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Західного регіону ОСОБА_7 про арешт майна у кримінальному провадженні№ 0000031 від 31.01.2023 та накладено арешт намобільний телефон, марки «Samsung» з ІМЕІ: НОМЕР_1 , належний ОСОБА_8 , мобільний телефон марки «Redmi» з ІМЕІ: НОМЕР_2 , належний ОСОБА_9 , мобільний телефон марки «POCO» з ІМЕІ: НОМЕР_3 , які було вилучено 10.03.2023 в ході огляду місця події.

Також, накладено арешт на транспортний засіб марки «Volkswagen Caddy» державний номерний знак НОМЕР_4 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_5 належить ОСОБА_5 , який було вилучено 10.03.2023 в ході огляду місця події, з позбавленням права на відчуження та розпорядження вказаним автомобілем, але без позбавлення права користування, передавши його на відповідальне зберігання ОСОБА_5 . В задоволенні решти вимог клопотання відмовлено.

В ході досудового розслідування встановлено, що 31.01.2023 Закарпатською спеціалізованою прокуратурою у військовій та оборонній сфері Західного регіону розпочато досудове розслідування за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 332, ч. 1 ст. 369 КК України відомості про які внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000031.

Підставою реєстрації кримінального провадження стали матеріали оперативних працівників відділу міграційної поліції ГУ НП в Закарпатській області та відділу внутрішньої та власної безпеки НОМЕР_6 прикордонного загону головного відділу внутрішньої та власної безпеки « ІНФОРМАЦІЯ_1 » Державної прикордонної служби України, з яких вбачається, що ОСОБА_10 звернувся до начальника відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 » НОМЕР_6 прикордонного загону майора ОСОБА_11 з пропозицією надання йому неправомірної вигоди, за сприяння в незаконному переправленні військовозобов`язаних осіб через державний кордон України в межах ділянки відповідальності ввіреного йому підрозділу та не вжиття передбачених законом заходів правового реагування.

-2-

10.03.2023 о 19 год 10 хв при проведення негласної слідчої (розшукової) дії контролю за вчиненням злочину, у вигляді спеціального слідчого експерименту, за адресою Тячівський район, с. Біла Церква, вул. Київська, біля будівлі №14, працівниками поліції було викрито, та у порядку ст. 208 КПК України, затримано ОСОБА_10 після вчинення ним кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 369, ч. 3 ст. 332 КК України.

Того ж дня, близько 19 год 15 хв працівниками Державної прикордонної служби України, в контрольно-пропускному пункті пропуску «ІНФОРМАЦІЯ_2», було затримано автомобіль марки «Volkswagen Caddy» д.н.з. НОМЕР_4 , під керуванням ОСОБА_5 , який здійснював перевезення двох військовозобов`язаних громадян України ОСОБА_8 та ОСОБА_9 . Надалі, на підставі заяви ОСОБА_5 про дозвіл на проведення огляду, на території КПП «ІНФОРМАЦІЯ_2», за адресою АДРЕСА_1, було проведено огляд місця події, в ході якого, було виявлено та вилучено належні: ОСОБА_5 мобільний телефон марки «Samsung» з ІМЕІ: НОМЕР_1 ; ОСОБА_8 мобільний телефон марки «Redmi» з ІМЕІ: НОМЕР_2 ; ОСОБА_9 мобільний телефон марки «POCO» з ІМЕІ: НОМЕР_3 ; автомобіль марки «Volkswagen Caddy» д.н.з. НОМЕР_4 ; свідоцтво про реєстрацію серії НОМЕР_5 , згідно якого власником автомобіля марки «Volkswagen Caddy» д.н.з. НОМЕР_4 , являється ОСОБА_5 , які постановою слідчого від 11.03.2023 визнано речовими доказами у кримінальному провадженні. Необхідність накладення арешту на майно прокурор зумовив тим, що вищевказаний автомобіль був знаряддям вчинення злочину, а саме за допомогою нього здійснювалося перевезення осіб, які мали намір незаконно перетнути державний кордон України, а в мобільних телефонах, може міститися інформація про фігуранта вказаного кримінального правопорушення, а також про інших учасників, роль кожного співучасника під час вчинення вказаного злочину, їхня ступінь співучасті (попередня змова, організована група), способи, знаряддя вчинення злочину та інші обставини даного кримінального провадження, які в кінцевому результаті поряд з іншими відомостями можуть бути використані прокурором в суді як доказ, а тому відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України, вони мають значення речових доказів по даному кримінальному провадженні й на них слід накласти арешт.

Ухвала слідчого судді про накладення арешту на майно мотивована тим, що зазначене у клопотанні майно визнане речовими доказами у кримінальному провадженні, розпочатого за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 332, ч. 1 ст. 369 КК України та з урахуванням можливості використання вилученого майна як доказів у кримінальному провадження, з метою збереження речових доказів та досягнення повноти та всебічності у даному кримінальному провадження, прийшов до висновку про наявність достатність підстав для накладення арешту на це майно, яке відповідає критеріям, передбачених ч. 1 ст. 170 КПК України.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_6 просить ухвали слідчого судді від 14.03.2023 скасувати. Вважає, що ухвала слідчого судді є незаконною та необґрунтованою, а викладені у ній висновки такими, що не відповідають фактичним обставинам. У даному кримінальному провадженні ОСОБА_5 не має жодного процесуального статусу, у тому числі йому не вручене повідомлення про підозру, а тому відсутні правові підстави для накладення арешту на належні йому автомобіль та мобільний телефон. Разом з тим, вважає, що прокурором у клопотанні не доведено, а слідчим суддею в ухвалі необґрунтовано відповідності вилученого майна критеріям, значеним у ст. 98 КПК України. В ухвалі не зазначено, як вилучене майно може бути використане, як доказ у даному кримінальному провадженні. Просить врахувати, що матеріали провадження не містять доказів про вчинення ОСОБА_5 кримінального правопорушення.

-3-

Судове провадження розглядається за відсутності прокурора, власника майна та його представника - адвоката ОСОБА_6 , неявка яких з урахуванням положень ч. 4 ст. 405 КПК України не перешкоджає його розгляду. При цьому враховується, що вказані особи належним чином повідомлені про час та місце розгляду апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді, а також те, що від них не надходили заяви чи клопотання про відкладення розгляду судового провадження на інший термін та відомості про поважність причин їх неявки.

Заслухавши доповідь судді, дослідивши матеріали судового провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

За приписами ст. 370, 372 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим.

Цим вимогам закону ухвала слідчого судді від 14.03.2023 відповідає у повній мірі.

Як вбачається з клопотання, ГУ НП в Закарпатській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження за № 0000031, відомості про яке 31.01.2023 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 332, ч. 1 ст. 369 КК України.

З долученого витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань вбачається, що досудове розслідування проводиться за фактом організації незаконного переправлення осіб через державний кордон України та пропозиції чи обіцянки службовій особі надати їй або третій особі неправомірну вигоду, а так само надання такої вигоди за вчинення чи не вчинення службовою особою в інтересах того, хто пропонує, обіцяє чи надає таку вигоду, чи в інтересах третьої особи будь-якої дії з використанням наданої їй влади чи службового становища.

Підставою для внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслудвань стало повідомлення начальника відділу внутрішньої та власної безпеки по НОМЕР_6 прикордонному загону Головного відділу внутрішньої та власної безпеки « ІНФОРМАЦІЯ_1 » ДПС України ОСОБА_12 про виявлення ознак кримінального правопорушення № 16/4-17 від 31.01.2023, у якому міститься інформація про те, що відділом у встановленому законом порядку було отримано дані про те, що ОСОБА_10 звернувся до начальника відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 » ІНФОРМАЦІЯ_4 з пропозицією надання йому неправомірної вигоди за сприяння в незаконному переправленні осіб через державний кордон України в межах ділянки відповідальності ввіреного підрозділу та не вжиття передбачених заходів правового реагування.

Огляд проводився за адресою АДРЕСА_1 , на території контрольно-пропускного пункту «ІНФОРМАЦІЯ_2» неподалік магазину « ІНФОРМАЦІЯ_5 », де виявлено автомобіль марки «Volkswagen Caddy» д.н.з. НОМЕР_4 , під керуванням ОСОБА_5 . Біля вказаного автомобіля виявлено також 2-х осіб громадян України ОСОБА_8 та ОСОБА_9 .. В ході огляду вказаний автомобіль виявлено та поміщено на спецмайданчик Ужгородського РУП, а також вилучено свідоцтво про реєстрацію на вказаний автомобіль серії НОМЕР_5 . Окрім того, в салоні вищевказаного автомобіля виявлено та вилучено три мобільні телефони, а саме: належні ОСОБА_5 , марки «Samsung» з ІМЕІ: НОМЕР_1 ; ОСОБА_8 , марки «Redmi» з ІМЕІ: НОМЕР_2 ; ОСОБА_9 , марки «POCO» з ІМЕІ: НОМЕР_3 .

До клопотання долучено заяву ОСОБА_5 від 10.03.2023, відповідно до якої він надає добровільний дозвіл на проведення огляду належного йому автомобіля марки «Volkswagen Caddy» д.н.з. НОМЕР_4 .

-4-

Постановою старшого слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУ НП в Закарпатській області від 11.03.2023, вилучені в ході огляду місця події 10.03.2023 речі, а саме: належні ОСОБА_5 мобільний телефон, марки «Samsung» з ІМЕІ: НОМЕР_1 , ОСОБА_8 мобільний телефон марки «Redmi» з ІМЕІ: НОМЕР_2 , ОСОБА_9 мобільний телефон марки «POCO» з ІМЕІ: НОМЕР_3 , автомобіль марки «Volkswagen Caddy» д.н.з. НОМЕР_4 , свідоцтво про реєстрацію серії НОМЕР_5 , визнано речовими доказами у кримінальному провадженні № 0000031 від 31.01.2023.

Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_5 , автомобіль «Volkswagen Caddy» реєстраційний номер НОМЕР_4 , 2006 року випуску належить ОСОБА_5 .

Під час допиту 11.03.2023 свідки ОСОБА_8 та ОСОБА_9 пояснили, що оскільки їх мама проживає в Румунії та вона важко захворіла, вони шукали шляхи як потрапити до Румунії. В ході пошуків вони зв`язалися з невідомою для них особою, яка повідомила, що може забезпечити безперешкодний перетин державного кордону України з Румунією через пункт пропуску «ІНФОРМАЦІЯ_2» без проходження паспортного контролю та без внесення в базу даних, на що вони погодилися. Близько 16:00 год. 10.03.2023 їх забрав водій автомобіля марки Лада на ім`я ОСОБА_13 , та сказав, що відвезе їх до ІНФОРМАЦІЯ_2 . Надалі, ОСОБА_13 висадив в центі с. ІНФОРМАЦІЯ_2 та передав водію автомобіля марки Фольксваген на ім`я ОСОБА_13 , що мав їх перевезти через пункт пропуску «ІНФОРМАЦІЯ_2». Орієнтовно о 18:00 10.03.2023 на автомобілі Фольцваген Кадді д.н.з. НОМЕР_4 під керуванням ОСОБА_15 вони попрямували в пропуску де ОСОБА_13 пройшов паспортний контроль, а вони залишилися в салоні автомобіля, тобто паспортний контроль не проходили та свої паспорти для виїзду за кордону не надавали. В той момент коли водій ОСОБА_13 пройшов паспортний контроль та зупинився біля ТЦ «Дютіфрі», що розташовано вже поза межами паспортного контролю в бік Румунії, до них підійшли працівники правоохоронних органів та розпочали проведення слідчих дій.

13.03.2023 прокурор Закарпатської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Західного регіону звернувся до слідчого судді з клопотанням про арешт майна в кримінальному проваджені № 0000031, відомості про яке 31.01.2023 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 332, ч. 1 ст. 369 КК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження, передбачений п.7 ч.2 ст.131 КПК України, який застосовується на підставі ухвали слідчого судді, постановленої згідно з вимогами ст. 170 - 173 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань

-5-

виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

За змістом ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально-протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Отже, саме до компетенції органу досудового розслідування належить встановлення чи є вказане майно знаряддям чи предметом злочину, для чого, з метою його збереження, запобігання приховування, пошкодження, псування, зникнення, втраті, знищення, використання, пересування, передачі, відчуження, слідчим суддею правомірно накладене на нього арешт як на речовий доказ.

Крім того, у рішенні Європейського суду з прав людини від 07.06.2007 у справі «Смирнов проти Росії» було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку - вимогами охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.

З матеріалів судового провадження вбачається, що слідчий суддя у відповідності до вимог ст. 170-173 КПК України, з`ясувала всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна, в тому числі належно перевірила наведені в клопотанні прокурора доводи про наявність підстав для накладення арешту на майно.

З матеріалів клопотання вбачається, що постановою старшого слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУ НП в Закарпатській області від 11.03.2023, вилучені в ході огляду місця події 10.03.2023 речі, а саме: належний ОСОБА_5 мобільний телефон марки «Samsung» з ІМЕІ: НОМЕР_1 ; ОСОБА_8 мобільний телефон марки «Redmi» з ІМЕІ: НОМЕР_2 ; ОСОБА_9 мобільний телефон марки «POCO» з ІМЕІ: НОМЕР_3 ; автомобіль марки «Volkswagen Caddy» д.н.з. НОМЕР_4 , свідоцтво про реєстрацію серії НОМЕР_5 , визнано речовими доказами у кримінальному провадженні № 0000031 від 31.01.2023.

У зв`язку з наведеним, колегія суддів приходить до висновку, що матеріали провадження містять достатньо даних вважати, що вказане у клопотанні майно має доказове значення щодо встановлення обставин кримінального провадження і обґрунтовано залучено до матеріалів кримінального провадження як речовий доказ, що свідчить про наявність обґрунтованих підстав для прокурора звертатись з клопотанням про арешт майна, та обґрунтованих підстав для слідчого судді накласти арешт на таке майно, з огляду на те, що таке майно підпадає під критерії, визначені положеннями ст. 98 КПК України, тому доводи адвоката ОСОБА_6 з приводу безпідставності накладення арешту на це майно є необґрунтованими.

-6-

Таким чином, як встановлено під час апеляційного розгляду, слідчий суддя обґрунтовано, відповідно до вимог ст. 131-132, 170-173 КПК України, наклала арешт на майно, з тих підстав, що воно у встановленому законом порядку визнано речовими доказами в рамках вказаного кримінального провадження та відповідає критеріям, передбаченим ст. 98 цього Кодексу.

Крім того, ст.100 КПК України визначено, що на речові докази може бути накладено арешт в порядку ст. 170-174 КПК України, та згідно ч. 2, 3 ст. 170 цього Кодексу, слідчий суддя накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що воно відповідає критеріям, визначеним в ч. 1 ст. 98 КПК України.

Колегія суддів вважає, що на даному етапі досудового розслідування, є всі підстави вважати, що вказане майно відповідає критеріям визначеним у ст. 98 КК України та при цьому враховує правову кваліфікацію та обставини кримінального провадження.

За таких обставин, є достатні підстави вважати, що арештоване майно є доказом у кримінальному провадженні № 0000031 від 31.01.2023, тому колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді щодо необхідності на час звернення прокурора з відповідним клопотанням в прийнятті рішення про накладення арешту на майно, оскільки лише такий захід забезпечення кримінального провадження може забезпечити належне збереження майна, яке є речовим доказом.

З урахуванням наведеного слідчий суддя, всупереч тверджень представника власника майна, встановила належні правові підстави, передбачені ст. 170 КПК України, для задоволення клопотання прокурора та накладення арешту на майно.

Всупереч доводів апеляційної скарги, матеріали судового провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна для виконання завдань арешту майна, якими є запобігання можливості розпорядження вищевказаним майном, в тому числі і його відчуження.

Колегія суддів зазначає, що на даному етапі провадження слідчий суддя не вправі вирішувати питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема оцінювати докази з точки зору їх достатності та допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення.

Слідчий суддя визначає лише, чи може майно бути предметом, доказом кримінального правопорушення, засобом чи знаряддям його вчинення, або воно набуте злочинним шляхом чи є доходом від вчиненого злочину або за рахунок доходів від вчиненого злочину та чи містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді про те, що прокурор довів існування достатніх підстав вважати, що вилучений автомобіль, а також інші особисті речі, могли бути використані як засіб чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та мають доказове значення для кримінального провадження, а відтак задля запобігання ризику знищення речових доказів, який необхідний для встановлення об`єктивної істини у кримінальному провадженні, обґрунтовано наклала арешт на дане майно, забезпечивши своїм рішенням розумність і співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

У свою чергу, в кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на даній стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий

-7-

суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість в тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Колегія суддів враховує, що при вирішенні питання про арешт майна, слідчий суддя, дослідила усі матеріали, що мають значення для вирішення питання про накладення арешту, врахувала правову підставу для накладення арешту, достатність доказів, що вказують на скоєння кримінальних правопорушень, наслідки арешту майна для інших осіб, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, тому необхідність накладення арешту на вказане майно, як захід забезпечення кримінального провадження, обґрунтована та доцільна.

Крім того, власник арештованого майна не позбавлений права звернутися до слідчого судді з клопотанням про скасування арешту майна в порядку, передбаченому абз. 2 ч. 1 ст. 174 КПК України, в якому визначено, що арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Доводи апеляційної скарги про те, що в клопотанні не зазначено правових підстав щодо обґрунтування накладення арешту на вказане майно не можуть вважатись обґрунтованими, з огляду на наявні дані в матеріалах клопотання.

При прийняття рішення, колегія суддів враховує і те, що арешт майна з підстав передбачених ч. 2, 3 ст. 170 КПК України по суті являє собою форму забезпечення доказів і є самостійною правовою підставою для арешту майна поряд з забезпеченням цивільного позову та конфіскацією майна та, на відміну від двох останніх правових підстав, не вимагає оголошення підозри у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.

Посилання в апеляційній скарзі на порушення слідчим суддею вимог ст. 170 КПК України, не можуть прийматися до уваги, оскільки арешт на вказане майно накладено з метою збереження речових доказів, і не суперечить вимогам ч. 3 ст. 170 цього Кодексу.

Апеляційний суд не вбачає підстав сумніватися в розумності та співрозмірності такого обмеження права власності на майно ОСОБА_5 завданням кримінального провадження. Можливість настання надмірно тяжких наслідків арешту майна для ОСОБА_5 апеляційним судом також не встановлено.

Доводи апеляційної скарги про те, що вилучені автомобіль та інші особисті речі не мають відношення до обставин кримінального провадження, колегія суддів оцінює критично, оскільки дані обставини можуть бути підтверджені лише шляхом проведення перевірки під час досудового розслідування для спростування або підтвердження даних доводів.

Також суд нагадує, що втручання в право на мирне володіння майном повинно бути здійснено з дотриманням «справедливого балансу» між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи. Зокрема, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, якої прагнуть досягти через вжиття будь-якого заходу для позбавлення особи її власності.

-8-

Як вбачається з оскаржуваного рішення, слідчий суддя, вирішуючи питання про арешт майна, діяла відповідно до вимог чинного законодавства з урахуванням обставин визначених у ст. 170-173 КПК України та положень, закріплених у ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», з наведенням мотивів прийняття зазначеного рішення.

Порушень норм кримінального процесуального закону, невідповідності висновків слідчого судді фактичним обставинам кримінального провадження, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, апеляційний суд не вбачає, а тому доводи адвоката ОСОБА_6 про незаконність та необґрунтованість ухвали слідчого судді слід визнати непереконливими та безпідставними і такі апеляційний суд відхиляє.

Згідно з положеннями п. 1 ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.

При розгляді апеляційної скарги колегія суддів, враховуючи положення кримінального процесуального закону, не перешкоджала учасникам судового розгляду в наданні ними доказів, можливостях доведення переконливості висунутих ними аргументів.

При прийнятті рішення колегія суддів враховує вимоги ст. 26 КПК України, зокрема те, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та в спосіб, передбачених цим Кодексом, ст. 404 цього Кодексу в частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги, положення ст. 220, 317 цього Кодексу про те, що саме за клопотанням учасників процесу сторони обвинувачення чи захисту апеляційний суд визначає необхідність дослідження тих чи інших доказів для з`ясування фактичних обставин справи, і те, що адвокат ОСОБА_6 не довів обґрунтованість доводів апеляційної скарги про незаконність ухвали слідчого судді про накладення арешту на майно.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 418, 422 КПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника власника тимчасово вилученого майна ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 14.03.2023 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0000031 відомості про яке 31.01.2023 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 332, ч. 1 ст. 369 КК України,- без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню в касаційному порядку не підлягає

Судді