Єдиний унікальний номер: 347/774/19
Номер провадження: 1-кп/0343/42/22
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 вересня 2022 року м. Долина

Долинський районний суд Івано - Франківської області в складі колегії суддів:

головуючого судді - Андрусіва І.М.,

суддів: Тураша В.А., Керніцького І.І.,

з участю: секретаря судового засідання Січки В.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференцзв`язку в залі Долинського районного суду Івано - Франківської області матеріали кримінального провадження №0000108 від 19.03.2017 про обвинувачення:

ОСОБА_1 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 28 - ч. 2 ст. 194, ч. 3 ст. 28 - ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 286 КК України,

ОСОБА_2 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 28 - ч. 2 ст. 194, ч. 3 ст. 28 - ч. 1 ст. 263 КК України,

ОСОБА_3 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 28 - ч. 2 ст. 194, ч. 3 ст. 28 - ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 263 КК України,

ОСОБА_4 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 28 - ч. 2 ст. 194, ч. 3 ст. 28 - ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 263 КК України,

за участю: прокурора Чемеринського Л.Я.,

обвинувачених: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

захисника: Савчука Р.Р.,

ВСТАНОВИВ:

на розгляді в Долинському районному суді Івано - Франківської області перебуває дане кримінальне провадження.

Обвинувачені ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в судове засідання не з`явились, у зв`язку із тим, що були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, що підтверджується наявними в матеріалах кримінального провадження документами (т. 17 а.к. 101-106).

Ухвалою суду від 27.07.2022 продовжено застосування до обвинуваченого ОСОБА_1 строк дії покладених обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, а обвинуваченому ОСОБА_2 продовжено застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту із покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

В судовому засіданні прокурор Чемеринський Л.Я. заявив клопотання про продовження строку дії покладених обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України відносно ОСОБА_1 та продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно ОСОБА_2 .

В обґрунтування клопотань посилається на те, що обвинувачені ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 з початку січня 2018 року по 06.09.2018 відповідно до спільно розробленого та узгодженого плану злочинних дій та розподілу ролей організували та вчинили розбійний напад на помешкання подружжя ОСОБА_6 та заволодіння їх майном за адресою: АДРЕСА_1 , організували та вчинили знищення та пошкодження майна ОСОБА_7 - приміщення ресторану " ОСОБА_8 " розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , придбали, перевозили та зберігали вибуховий пристрій. Крім цього, ОСОБА_3 вчинив придбання та зберігання бойових припасів без передбаченого законом дозволу, ОСОБА_4 - придбання та зберігання вибухової речовини, а ОСОБА_1 - порушення правил безпеки дорожнього руху, що спричинило смерть потерпілого.

Причетність обвинувачених ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 до вчинення інкримінованих їм злочинів підтверджується сукупністю належних і допустимих доказів. Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України, під час судового розгляду наявні ризики, передбачені п.п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілих, свідків, експертів та інших обвинувачених у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчинити інше кримінальне правопорушення.

Підстави для зміни запобіжних заходів на даний час відсутні. У разі застосування більш м`яких запобіжних заходів обвинувачені не будуть виконувати покладені на них процесуальні обов`язки та матимуть можливість перешкоджати швидкому судовому розгляду.

Прокурор Чемеринський Л.Я. в судовому засіданні клопотання підтримав, просив їх задовольнити.

Захисник Савчук Р.Р. стосовно підзахисних ОСОБА_1 та ОСОБА_2 просив відмовити в задоволенні клопотання прокурора, обрати більш м`які запобіжні заходи, а саме - особисте зобов`язання.

Обвинувачені ОСОБА_1 та ОСОБА_2 підтримали думку свого захисника.

Заслухавши думку учасників судового провадження, дослідивши клопотання, а також матеріали кримінального провадження, суд вважає за потрібне зазначити таке.

Розділ ІІ Кримінально процесуального кодексу України визначає, що з метою досягнення дієвості кримінального провадження застосовуються заходи забезпечення цього провадження. До заходів забезпечення згідно з п. 9 ч. 2 ст. 131 цього Кодексу віднесені також запобіжні заходи. Порядок застосування до особи запобіжних заходів визначений главою 18 КПК України.

У відповідності до ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити зазначені дії (ч. 2 ст. 177 КПК України).

Для об`єктивного вирішення питання про продовження строку дії запобіжних заходів або заміну запобіжного заходу на більш м`який колегії суддів необхідно дати відповіді на такі питання:

1) чи на цей час існують обґрунтовані ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України?

2) чи може будь-який із більш м`яких запобіжних заходів запобігти встановленим ризикам?

Згідно із даних матеріалів кримінального провадження суд констатує, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 обґрунтовано обвинувачуються у вчиненні інкримінованих їм злочинів.

Стосовно ризиків кримінального провадження суд вважає за потрібне зазначити таке.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. При визначенні ризиків закон не вимагає неспростовних доказів того, що обвинувачений однозначно, поза всяким сумнівом, здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає обґрунтування, що він має реальну можливість їх здійснити під час вирішення питання про продовження запобіжного заходу або в майбутньому. Отже ризики, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачені можуть здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК, слід вважати наявними за умови встановлення вірогідності їх здійснення.

Ризик кримінального провадження має прогностичний характер, його визначення у конкретний проміжок часу спрямоване на усунення негативного впливу на кримінальне провадження в майбутньому. Однак в переважній більшості випадків, враховуючи їх вірогідний характер, класичні категорії доказування, притаманні судовому процесу, при їх обґрунтуванні не застосовуються. При встановленні ризиків кримінального провадження суд застосовує стандарт достатності підстав вважати, що обвинувачений може вдатися до дій, які можуть зашкодити кримінальному провадженню. Оцінюючи вірогідність такої поведінки обвинуваченого суд має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: (1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим кримінального правопорушення; (2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу, і на які вказує прокурор; (3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

З огляду на зазначене вище, колегії суддів належить вирішити, чи довели сторони кримінального провадження обставини, на які вони посилаються.

Згідно зі ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.

Відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України, якщо під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, прокурор доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті, суд застосовує відповідний запобіжний захід, зобов`язує обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого визначеного органу державної влади, а також виконувати один або кілька обов`язків, необхідність покладення яких була доведена прокурором.

Згідно з ч. 7 ст. 194 КПК України, обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, можуть бути покладені на обвинуваченого на строк не більше двох місяців. У разі необхідності цей строк може бути продовжений за клопотанням прокурора в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу.

На переконання прокурора, в цьому провадженні існують ризики, що обвинувачені можуть: переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілих, свідків та інших обвинувачених у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчинити інше кримінальне правопорушення.

Заявлені ризики заслуговують на увагу.

В судовому засіданні встановлено, що обвинуваченим ОСОБА_1 та ОСОБА_2 інкриміновано ряд умисних тяжких злочинів, за які, у разі визнання їх винуватими, передбачена відповідальність виключно у виді позбавлення волі, а, отже, усвідомлюють неминучість покарання може спонукати їх переховуватись від суду та перешкоджати судовому провадженню.

На переконання колегії суддів, ймовірна можливість переховування обвинувачених від суду підтверджується тим, що злочини, у вчиненні яких вони обвинувачується, передбачають, зокрема, покарання у виді позбавлення волі, що вже саме по собі може бути підставою та мотивом для них переховуватись від суду.

Так, підставами вважати, що обвинувачені перебуваючи на волі можуть переховуватися від суду, є те, що вони обвинувачуються у вчиненні тяжких злочинів і у разі визнання їх винуватими, ризик втечі для них може бути менш небезпечним ніж призначене покарання і його відбування.

На переконання суду, з переходом на стадію судового провадження ризик незаконного впливу на свідків та потерпілих лише актуалізується, адже за наслідками ознайомлення з матеріалами кримінального провадження, обвинувачені стають обізнаним про всіх осіб, які допитувалися у цьому кримінальному провадженні.

Відповідний незаконний вплив може стосуватись як потерпілих, які безпосередньо вказують на обвинувачених як на осіб, що вчинили злочин, так і свідків, які можуть надати свідчення щодо інших важливих обставин кримінального провадження.

Клопотання захисника Савчука Р.Р. про зміну запобіжних заходів обвинуваченим на більш м`які колегія суддів відхиляє, оскільки такі не гарантуватимуть забезпечення покладених на них процесуальних обов`язків.

Враховуючи вищевикладене, застосувати інший, більш м`який вид запобіжного заходу, неможливо, оскільки такі не забезпечать запобіганню вищевказаним ризикам.

За таких обставин колегія суддів приходить висновку, що клопотання прокурора про продовження обвинуваченим строку дії покладених обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України та продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту слід задовольнити.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 110, 176-178, 181, 182, 184, 193, 194, 196, 205, 372 КПК України, суд у складі колегії суддів

П О С Т А Н О В И В:

клопотання прокурора про продовження строку дії покладених обов`язків та про продовження застосування запобіжного заходу обвинуваченим ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - задовольнити.

Продовжити застосування до обвинуваченого ОСОБА_1 на строк 2 (два) місяці, тобто до 23 листопада 2022 року покладених на нього обов`язків, а саме:

- прибувати до прокурора, суду за кожною вимогою;

- повідомляти суд про зміну свого місця проживання;

- утриматися від спілкування з потерпілими, свідками, експертами та іншими обвинуваченими у цьому кримінальному провадженні;

- здати на зберігання у Косівський районний відділ УДМС в Івано-Франківській області свої паспорти для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Продовжити застосування щодо обвинуваченого ОСОБА_2 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із забороною залишати житло за адресою: АДРЕСА_3 у період з 22.00 год до 07.00 год, на строк 2 (два) місяці, тобто до 23 листопада 2022 року включно.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_2 на строк 2 (два) місяці, тобто до 23 листопада 2022 року такі обов`язки:

- прибувати до прокурора, суду за кожною вимогою;

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає без дозволу суду;

- повідомляти суд про зміну свого місця проживання;

- утриматися від спілкування з потерпілими, свідками, експертами та іншими обвинуваченими у цьому кримінальному провадженні;

- здати на зберігання у Рахівський районний відділ УДМС у Закарпатській області свої паспорти для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Копію ухвали про продовження запобіжного заходу передати для виконання органу Національної поліції за місцем проживання обвинуваченого ОСОБА_2 .

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_2 , що відповідно до ч. 5 ст. 181 Кримінально процесуального кодексу України працівники органу Національної поліції з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних з виконанням покладених на нього зобов`язань.

Ухвала набирає законної сили з дня оголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя: І.М.Андрусів

Судді: В.А.Тураш

І.І.Керніцький