Справа № 393/348/22
пров. 1-кп/393/75/22

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 вересня 2022 року смт Новгородка

Новгородківський районний суд Кіровоградської області в складі:
головуючого-судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 ,
обвинуваченої ОСОБА_4 ,
захисника-адвоката
обвинуваченого ОСОБА_3 ОСОБА_5 ,
захисника-адвоката
обвинуваченого ОСОБА_4 ОСОБА_6 ,
прокурора ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Новгородка, в режимі відеоконференції з Кропивницьким апеляційним судом, клопотання прокурора відділу Кіровоградської обласної прокуратури про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в певний період доби обвинуваченій ОСОБА_4 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000078 від 13.03.2021р. за обвинуваченням ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.307 КК України,-

В С Т А Н О В И В:
В провадженні Новгородківського районного суду Кіровоградської області знаходиться кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.307 КК України.

В судовому засіданні прокурор заявив клопотання про обрання обвинуваченій ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в період доби з 22:00 год. до 06:00 год., строком на два місяці з покладенням на обвинувачену обов`язків, які передбачені ст. 194 КПК України. Прокурор обґрунтовує подане клопотання забезпеченням дотримання обвинуваченою належної процесуальної поведінки пов`язаної з явкою останньою до суду, а також наявністю ризиків, передбачених пунктами 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, зокрема обвинувачена може незаконно впливати на свідків та іншого обвинуваченого, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується. На думку прокурора, враховуючи серйозність та тяжкість висунутого обвинувачення, що свідчить про його суспільну небезпеку до обвинуваченої неможливо застосувати більш м`яких запобіжних заходів, ніж домашній арешт.
Обвинувачена ОСОБА_4 та її захисник адвокат ОСОБА_6 у судовому засіданні заперечували проти обрання обвинуваченій запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в період доби з 22:00 до 06:00 год. строком на два місяці, так як порушення процесуальної поведінки обвинувачена не допускала, а ризики заявлені прокурором не є доведеними належним чином та обґрунтованими, оскільки обвинувачена намірів впливати на свідків та іншого обвинуваченого не має, а також немає намірів вчинити інше кримінальне правопорушення.
Обвинувачений ОСОБА_3 та його захисник адвокат ОСОБА_5 у судовому засіданні підтримали позицію сторони захисту обвинуваченої ОСОБА_4 .
Вислухавши учасників процесу, розглянувши наявні матеріали, суд прийшов до наступного.
Так, в силу ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, в тому числі вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його проживання, в тому числі наявність в нього родини й утриманців; репутацію підозрюваного. Як зазначив Європейський суд з прав людини у своєму рішенні в справі «Манчіні проти Італії», за наслідками та способами застосування як тримання під вартою, так і домашній арешт прирівнюються до позбавлення волі для цілей статті 5 § 1(с) Конвенції.

Відповідно до норм ч. 1 ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.

Вирішуючи питання про обґрунтованість вказаного клопотання, суд зважає на те, що згідно вимог ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч.1 цієї статті.
Статтею 194 КПК передбачені випадки та умови за яких суд застосовує та відмовляє в застосуванні запобіжного заходу.
Так, відповідно до вимог ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті (ч.2 ст. 194 КПК України).
Проте, ч.3 ст. 194 КПК України передбачено, що слідчий суддя, суд має право зобов`язати підозрюваного, обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого органу державної влади, визначеного слідчим суддею, судом, якщо прокурор доведе обставини, передбачені пунктом 1 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктами 2 та 3 частини першої цієї статті.

Обвинуваченій ОСОБА_4 висунуто обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст. 307 КК України за обставин викладених в обвинувальному акті, які в свою чергу останньою не визнаються.
На підтвердження обставин обвинувачення до обвинувального акту додано реєстр матеріалів досудового розслідування.
Слід зазначити, що згідно ч.2 ст. 8 КПК України принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до практики ЄСПЛ «обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватися арешт, складає суттєву частину гарантії від безпідставного арешту і затримання, закріпленої у статті 5 § 1(с) Конвенції». За визначенням ЄСПЛ «обґрунтована підозра у вчиненні кримінального злочину, про яку йдеться у статті 5 § 1(с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин» (K.-F. проти Німеччини, 27 листопада 1997, § 57).

Таким чином, беручи до уваги, що ОСОБА_4 пред`явлено обвинувачення, суд вважає доведеним наявність обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченою кримінального правопорушення, тобто обставин передбачених п.1 ч.1 ст. 194 КПК України.

Що стосується доведення прокурором обставин передбачених пунктами 2 та 3 частини першої статті 194 КПК України, тобто наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, та недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні, то суд вважає їх недоведеними виходячи з наступного.

Так, в обґрунтування вищевказаного клопотання, прокурор посилається на наявність ризиків, передбачених пунктами 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме, в спробі обвинуваченої ОСОБА_4 незаконно впливати на свідків та іншого обвинуваченого в даному кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується.
Проте, на виконання вимог положень ч. 3 ст. 184 КПК України прокурором до клопотання не додано жодних копій матеріалів, якими останній обґрунтовує доводи клопотання, а тому суд прийшов до висновку, що вказані у клопотанні ризики жодним чином не доведені та не обґрунтовані прокурором.
Ризик, який передбачений п.3 ч.1 ст.177 КПК України а саме, в спробі обвинуваченої незаконно впливати на свідків та іншого обвинуваченого в даному кримінальному провадженні жодним чином не підтверджений та не доведений, так як прокурором не обґрунтовано та не надано належних доказів, як саме домашній арешт в період доби 22:00 год. до 06:00 год. зможе запобігти впливати та спілкуватись обвинуваченій зі свідками та іншим обвинуваченим. Крім цього прокурором взагалі не зазначено на покази яких саме свідків обвинувачена може впливати, і яке саме значення для провадження мають покази вказаних осіб, тощо.
Існування ризику, який передбачений п.5 ч.1 ст.177 КПК України стороною обвинувачення також не доведено, оскільки обвинувачена раніше до кримінальної відповідальності не притягувалась, докази зворотнього відсутні, має постійне місце проживання. Сам по собі факт суворості можливого покарання за злочин у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 не свідчить про її наміри в майбутньому вчинити нове правопорушення або продовжувати вчинювати кримінальне правопорушення у якому вона обвинувачується. В обґрунтування наявності вказаного ризику передбаченого п.5 ч.1 ст.177 КПК України до клопотання також не додано жодного доказу.
Також, слід зазначити, що в клопотанні не обґрунтовано необхідність обрання щодо обвинуваченої ОСОБА_4 саме запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в період доби з 22:00 год. до 06:00 год., строком на два місяці з покладенням на обвинувачену обов`язків відповідно до вимог ст. 181 КПК України, так і обґрунтування про неможливість застосування до обвинуваченої більш м`якого запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, оскільки і з цього приводу на виконання вимог положень ч. 3 ст. 184 КПК України прокурором до клопотання не додано жодних копій матеріалів, якими останній обґрунтовує вказані доводи.
Крім цього на думку суду є безпідставними і доводи прокурора з приводу запобігання домашнім арештом в нічну пору доби порушення обвинуваченою належної процесуальної поведінки у виді явки до суду за викликом, оскільки в даному випадку запропонований запобіжний захід ніяким чином не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченої пов`язаною з прибуттям до суду на розгляд даного кримінального провадження.
З огляду на вищевказане, беручи до уваги, що при розгляді клопотання прокурором доведені обставини передбачені п.1 ч.1 ст. 194 КПК України, а саме наявність обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченою ОСОБА_4 кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст. 307 КК України, але не доведені обставини передбачені п.п. 2, 3 ч.1 ст. 194 КПК України тобто наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, та недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні, суд вважає, що в застосуванні запобіжного заходу у виді домашнього арешту в певний період доби відносно обвинуваченої ОСОБА_4 слід відмовити та на підставі ч.3 ст. 194 КПК України зобов`язати останню прибувати за кожною вимогою до суду.

Керуючись ст.ст. 177, 194, 195, 331, 371, 372 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В :
В задоволенні клопотання прокурора відділу Кіровоградської обласної прокуратури про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в певний період доби обвинуваченій ОСОБА_4 відмовити.
Зобов`язати обвинувачену ОСОБА_4 прибувати за кожною вимогою до суду.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Ухвала постановлена у нарадчій кімнаті та проголошено її резолютивну частину 12.09.2022 року.
Повний текст ухвали виготовлений та оголошений 15.09.2022 року о 09-45 год.

Суддя Є. ПОДЛІПЕНЕЦЬ