Житомирський апеляційний суд
Справа №274/117/20 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ст.391 КК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 вересня 2022 року Житомирський апеляційний суд

в складі: головуючого ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю: секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі кримінальне провадження №274/117/20 за апеляційною скаргою з доповненнями обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 02 червня 2022 року щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Красний Лиман Донецької області, громадянина України, з базовою загальною середньою освітою, неодруженого, проживаючого до засудження за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, останній раз:
- 19.06.2018 року Московським районним судом м. Харкова за ч. 1 ст. 121 КК України на 5 років позбавлення волі, -

обвинуваченого за ст.391 КК України, -

в с т а н о в и в:

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 просить вирок суду відносно нього скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції. Вважає вирок суду незаконним та необгрунтованим. Зазначає, що призначаючи йому покарання суд першої інстанції порушив ч.2 ст.416 КПК України, оскільки при новому розгляді справи відносно нього, призначив йому більш тяжке покарання ніж було призначено попереднім вироком, який було скасовано за його апеляційною скаргою. В доповненні до апеляційної скарги обвинувачений просить вирок суду скасувати та ухвалити новий вирок, в якому строк покарання не буде перевищувати відбутий ним строк.

В запереченні на апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 , яке надійшло від прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_8 , йдеться про безпідставність доводів апелянта та про залишення вироку суду без зміни.

Вироком Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 02 червня 2022 року ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ст.391 КК України, та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки 8 (вісім) місяців.
Початок строку відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_7 встановлено обчислювати з 09.08.2020 року.
Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_7 до набрання вироком законної сили залишено попередній - у виді тримання під вартою, але не довше ніж на два місяці з дня ухвалення вироку.
Вирішено питання щодо речових доказів.

Як встановлено судом та зазначено у вироку, ОСОБА_7 , відбуваючи покарання за вироком Московського районного суду м. Харкова від 19.06.2018 року за ч. 1 ст. 121 КК України у виді 5 років позбавлення волі, 09.11.2019 року о 05 годині 28 хвилин, перебуваючи в приміщенні камери № 1 ДІЗО державної установи «Райківська виправна колонія (№73)», будучи забезпеченим необхідним для прибирання інвентарем, у категоричній формі відмовився проводити прибирання згідно графіку засуджених, які здійснюють прибирання в камері ДІЗО № 1, затвердженого 08.11.2019 року першим заступником начальника державної установи «Райківська виправна колонія (№73)». При цьому ігноруючи законні вимоги адміністрації установи, демонстративно пошкодив наданий йому для прибирання інвентар, а саме: поламав дерев`яну швабру.
11 листопада 2019 року о 08 год. 52 хв. ОСОБА_7 , перебуваючи в приміщенні камери № 1 ДІЗО державної установи «Райківська виправна колонія (№ 73)», згідно з графіком засуджених, які здійснюють прибирання в камері ДІЗО № 1, затвердженим 08.11.19 року першим заступником начальника державної установи «Райківська виправна колонія (№ 73)», будучи забезпеченим необхідним для прибирання інвентарем, знову у категоричній формі відмовився проводити прибирання відповідно до даного графіку та ігноруючи законні вимоги адміністрації установи, демонстративно під відеозапис нецензурними словами став ображати присутніх працівників установи.
У подальшому, 15 листопада 2019 року о 05 год. 24 хв. ОСОБА_7 , перебуваючи в приміщенні камери № 1 ДІЗО державної установи «Райківська виправна колонія (№ 73)», згідно з графіком засуджених, які здійснюють прибирання в камері ДІЗО №1, затвердженим 08.11.19 року першим заступником начальника державної установи «Райківська виправна колонія (№ 73)», будучи забезпеченим необхідним для прибирання інвентарем, вкотре в категоричній формі відмовився проводити прибирання відповідно до даного графіку.
Після цього, у той же день та час начальник оперативного відділу державної установи «Райківська виправна колонія (№ 73)» ОСОБА_9 в присутності трьох працівників установи зачитав засудженому ОСОБА_7 письмове розпорядження начальника даної установи від 15.11.19 року про обов`язок прибирання камер, карцерів, ДІЗО, ПКТ та ОК засудженими, які в них тримаються, почергово за графіком, а також попередив про кримінальну відповідальність за ст. 391 КК України у разі злісної непокори адміністрації установи.
Засуджений ОСОБА_7 , будучи ознайомленим із законними вимогами адміністрації державної установи «Райківська випрана колонія (№ 73)», а також будучи попереджений про кримінальну відповідальність за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 391 КК України, в категоричній формі відмовився виконувати законне письмове розпорядження начальника державної установи «Райківська виправна колонія (№ 73)», а саме проводити прибирання камери ДІЗО № 1, в якій він тримався за порушення вимог режиму відбування покарання.
Таким чином, ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст. 391 КК України.
В судовому засіданні апеляційного суду обвинувачений ОСОБА_7 заявив, що послуг захисника не потребує і готовий захищати себе сам.
Заслухавши доповідача, доводи обвинуваченого в підтримання апеляційної скарги з доповненнями в частині призначення покарання, думку прокурора в заперечення апеляційної скарги, перевіривши доводи апеляційної скарги з доповненнями та матеріали кримінального провадження в межах доводів апеляційної скарги з доповненнями, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого з доповненнями підлягає задоволенню, з таких підстав.

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
В судовому засіданні обвинувачений просив в частині покарання обмежитися вже відбутим покаранням, тому колегія суддів переглядає вирок лише в частині призначення покарання.
Згідно положень ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Як вбачається з оскаржуваного вирку, суд першої інстанції не дотримався вимог законності при призначенні обвинуваченому ОСОБА_7 покарання.

Так, згідно положень ст.391 КК України, за вчинення даного кримінального правопорушення передбачено покарання у виді позбавленням волі на строк до трьох років.

Відповідно до матеріалів провадження, за вчинення кримінального правопорушення, в якому ОСОБА_7 обвинувачується, останній був засуджений вироком Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 01.12.2020 на 2 роки 3 місяці позбавлення волі. При цьому, відповідно до ч. 1 ст. 71 КК України до вказаного вироку частково приєднано невідбуте покарання за вироком Московського районного суду м. Харкова від 19.06.2018 та призначене остаточне покарання 2 роки 6 місяці.

В свою чергу, ухвалою Житомирського апеляційного суду від 28.01.2021 року вказаний вирок Бердичівського міськрайонного суду від 01.12.2020 року скасовано за апеляційною скаргою обвинуваченого з мотивів порушення норм кримінального процесуального закону та призначено новий розгляд даного кримінального провадження у суді першої інстанції.

Відповідно до ч.3 ст.416 КПК України, при новому розгляді в суді першої інстанції допускається застосування закону про більш тяжке кримінальне правопорушення та посилення покарання тільки за умови, якщо вирок було скасовано за апеляційною скаргою прокурора або потерпілого чи його представника у зв`язку з необхідністю застосування закону про більш тяжке кримінальне правопорушення або посилення покарання.

Не зважаючи на дані вимоги закону, а також на те, що апеляційний суд скасував попередній вирок відносно ОСОБА_7 по цьому ж обвинуваченню не з підстав необхідності застосування закону про більш тяжке кримінальне правопорушення або посилення покарання, суд першої інстанції, при ухваленні оскаржуваного вироку призначив обвинуваченому ОСОБА_7 за вчинення кримінального правопорушення, в якому він обвинувачується, покарання у виді 2 років 8 місяців позбавлення волі, яке є більш суворим, ніж те, що було призначено судом згідно скасованого вироку.

Такі дії суду першої інстанції щодо призначення обвинуваченому покарання, апеляційний суд вважає істотним порушенням вимог кримінального процесуального законодавства та відповідно до ст.409 КПК України, підставою для зміни оскаржуваного вироку.

З урахуванням наведеного, апеляційний суд вважає за необхідне вирок суду першої інстанції в частині призначення обвинуваченому покарання змінити та з урахуванням положень ст.416 КПК України, пом`якшити ОСОБА_7 покарання за ч.1 ст.391 КК України.

Керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу з доповненнями обвинуваченого ОСОБА_7 задовольнити.

Вирок Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 02 червня 2022 року щодо ОСОБА_7 змінити в частині призначеного покарання.

Пом`якшити ОСОБА_7 покарання за ч.1 ст.391 КК України у виді позбавлення волі на строк до 2 (двох) років 1 (одного) місяця 14 днів.

В решті вирок залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена безпосередньо до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців, а обвинуваченим ОСОБА_7 в той самий строк з моменту отримання копії судового рішення.

Судді: