У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2022 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_5 на ухвалу Заводського районного суду м. Миколаєва від 07 квітня 2022 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно
ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0001197.

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 07 квітня 2022 року відносно ОСОБА_5 продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 05.06.2022 р.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Обвинувачений ОСОБА_5 просить скасувати обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою для проходження ним військової служби за призовом під час мобілізації або обрати будь-який інший запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою.

Узагальнені доводи апелянта.

В апеляційній скарзі обвинувачений вважає ухвалу суду незаконною та такою, що підлягає скасуванню.
Обвинувачений, посилаючись на положення ст. 616 КПК України, вважає, що він підпадає під проходження військової служби за призовом під час мобілізації та придатний до несення військової служби в умовах воєнного стану.
Апелянт вказує на відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, оскільки він має наміри захищати Україну, має постійне місце мешкання, де, до затримання, проживав із сім`єю, тобто має міцні соціальні зв`язки, хоча раніше притягався до кримінальної відповідальності, проте спроб переховуватись від слідства та суду не мав, сумлінно виконував покладені на нього процесуальні обов`язки.
Обвинувачений звертає увагу на те, що в даному кримінальному провадженні він захищав ОСОБА_6 від нападу ОСОБА_7 , і в подальшому, останній намагався спричинити йому тілесні ушкодження, при цьому не мав умислу на спричинення тяжких тілесних ушкоджень потерплому ОСОБА_7 .
Апелянт вважає, що в його діях вбачається перевищення меж необхідної оборони.

Обставини, встановлені судом першої інстанції.

У провадженні Заводського районного суду м. Миколаєва перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.
Під час судового засідання прокурор звернувся до суду з клопотанням про продовження відносно ОСОБА_5 строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Клопотання мотивоване тим, що строк тримання обвинуваченого під вартою закінчується, а ризики можливого переховування від суду, впливу на свідків та вчинення іншого кримінального правопорушення не зменшились та продовжують існувати.
Врахувавши, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за який передбаченого покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 10 років позбавлення волі, раніше судимий, не має офіційних джерел доходу, не має міцних соціальних зв`язків, суд дійшов висновку, що зазначені у клопотанні ризики є дійсними та дають підстави вважати, що обвинувачений може переховуватись від суду, впливати на свідків або вчинити інші кримінальні правопорушення, тому застосування іншого, менш суворого запобіжного заходу, не забезпечить належної поведінки обвинуваченого та виконання ним процесуальних обов`язків.

Вивчивши матеріали, надані судом, та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступного.

Обставини, встановлені судом апеляційної інстанції. Мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходить при постановленні ухвали, і положення закону, яким керується.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань, суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.
До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Вказаних вимог закону судом дотримано в повному обсязі.

З матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 7 до 10 років позбавлення волі, раніше неодноразово судимий за вчинення умисних корисливих злочинів, міцних соціальних зв`язків не має, не працює. Судове провадження на даний час триває.
Наведені обставини дають підстави вважати, що обвинувачений ОСОБА_5 може переховуватися від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності, незаконно впливати на свідків з метою зміни їх показань на свою користь або іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню, вчинити нові кримінальні правопорушення, тобто наявні ризики, передбачені п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

З урахуванням наявних ризиків, тяжкості кримінальних правопорушень та покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про необхідність продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, для забезпечення виконання ОСОБА_5 процесуальних обов`язків.

Доводи обвинуваченого про можливість скасування обраного йому запобіжного заходу для проходження ним військової служби за призовом під час мобілізації є необґрунтованими, оскільки з урахуванням даних про особу обвинуваченого, характер кримінального правопорушення, який має високий ступінь суспільної небезпеки, зумовленої наслідками не лише для конкретної особи, а й для суспільства в цілому, апеляційний суд вважає, що підстав для застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_5 положень ст. 616 КПК України не має.

Доводи обвинуваченого про наявність у нього постійного місця мешкання та сім`ї не є підставою для скасування ухвали суду, оскільки не спростовують висновків суду про можливість вчинення ним дій, передбачених ст. 177 КПК України.

З урахуванням викладеного, апеляційний суд не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги обвинуваченого, тому ухвалу суду слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 7, 376, 404, 405, 407, 418, 419, 424, 532 КПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

ухвалу Заводського районного суду м. Миколаєва від 07 квітня 2022 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 залишити без змін, апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_5 без задоволення.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді

ОСОБА_1 ОСОБА_3 ОСОБА_2