УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 червня 2022 року

м. Київ
справа № 6646/5686/21

провадження № 51 1503 ск 22
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати
Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Червонозаводського районного суду м. Харкова від 2 грудня 2021 року та ухвалу Харківського апеляційного суду від 15 лютого 2022 року,
встановив:
За вироком Червонозаводського районного суду м. Харкова від 2 грудня 2021 року ОСОБА_4 засуджено до покарання у виді позбавлення волі: за ч. 1 ст. 152 КК на строк 5 років; за ч. 1 ст. 187 КК на строк 7 років. На підставі ч. 1 ст. 70 КК за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом часткового складання призначених покарань визначено ОСОБА_4 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років.
Ухвалою Харківського апеляційного суду від 15 лютого 2022 рокувирок місцевого суду залишено без змін.
Не погоджуючись з вищезазначеними судовими рішеннями, засуджений ОСОБА_4 поза межами строку на касаційне оскарження подав касаційну скаргу, в якій порушує питання про поновлення строку на касаційне оскарження.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 117 КПК пропущений із поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою суду.
Розглянувши наведені засудженим ОСОБА_4 причини пропуску ним строку на касаційне оскарження вироку місцевого та ухвали апеляційного судів, колегія суддів Верховного Суду визнає такі причини поважними, а тому вважає за необхідне поновити цей строк.
Однак, перевіривши касаційну скаргу на відповідність вимогам ст. 427 КПК, колегія суддів дійшла висновку, що скаргу слід залишити без руху, встановивши засудженому строк для усунення недоліків.
Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК касаційна скарга повинна містити обґрунтування заявлених скаржником вимог із зазначенням того, в чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення.
Відповідно до ч. 1 ст. 438 КПК підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК), неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК) чи невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК).
Посилаючись у касаційній скарзі на незаконність судового рішення, особа, яка подає касаційну скаргу, має вказати на конкретні порушення закону, що є підставами для скасування або зміни судового рішення, і які, на її думку, були допущені судами при винесенні судових рішень, навести конкретні аргументи в обґрунтування кожної позиції.
При цьому слід враховувати, що відповідно до ст. 433 КПК суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскаржуваному судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
Однак усупереч наведеним положенням процесуального закону, засуджений указуючи на допущені, на його думку, судами першої та апеляційної інстанцій порушення, не обґрунтовує, як ці порушення вплинули на законність та обґрунтованість постановлених щодо нього судових рішень, і чому їх слід відносити до підстав для скасування касаційним судом вказаних рішень, згідно з ч. 1 ст. 438 КПК та з огляду на положення статей 370, 412-414, 419 цього Кодексу.

Викладені засудженим у касаційній скарзі доводи стосуються, на його думку, неповноти судового розгляду та невідповідності висновків суду фактичним обставинам справи, що не є предметом розгляду суду касаційної інстанції.
Крім того, касаційна скарга засудженого не містить доводів щодо незаконності висновків суду апеляційної інстанції, наведених в ухвалі цього суду на спростування доводів апеляційної скарги сторони захисту.
До того ж, усупереч положенням ч. 5 ст. 427 КПК засуджений не долучив до касаційної скаргикопії оскаржуваних судових рішень. Це не лише становить формальне порушення ст. 427 КПК, але й по суті позбавляє Верховний Суд можливості перевірити дотримання суб`єктом подання касаційної скарги вимог статей 424, 426 КПКта розглянути його касаційну скаргу по суті.
Також, відповідно до ч. 3 ст. 427 КПК якщо особа не бажає брати участі у касаційному розгляді, вона зазначає про це в касаційній скарзі, проте зі змісту касаційної скарги не вбачається думка особи, щодо бажання чи небажання брати участь у касаційному розгляді.
Враховуючи, що касаційна скарга не відповідає вимогам, передбаченим ст. 427 КПК, колегія суддів вважає за необхідне на підставі ч. 1 ст. 429 КПК залишити скаргу без руху та встановити строк для усунення допущених недоліків.
Керуючись ч. 1 ст. 429 КПК, Верховний Суд
постановив:
Поновити засудженому ОСОБА_4 строк на касаційне оскарження вироку Червонозаводського районного суду м. Харкова від 2 грудня 2021 року та ухвали Харківського апеляційного суду від 15 лютого 2022 року.
Залишити касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 без руху і встановити п`ятнадцятиденний строк із дня отримання ухвали на усунення зазначених у ній недоліків.
У разі невиконання викладених в ухвалі вимог касаційну скаргу буде повернуто скаржникові.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3