Справа № 175/268/22
Провадження № 1-кс/175/284/22
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 червня 2022 року смт Слобожанське

Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючої: слідчої судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання: ОСОБА_2

за участю особи, яка заявила клопотання: ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна,

В С Т А Н О В И В:

До суду надійшло клопотання про скасування арешту майна.

В клопотанні зазначено, що ухвалою слідчого судді Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 28 січня 2022 року накладено арешт на майно, власником якого є ОСОБА_3 .. Особа, яка заявила клопотання, вважає, що арешт накладено необґрунтовано, а тому потреба в подальшому застосуванні арешту майна відпала. Особа, яка заявила клопотання, просить суд скасувати арешт майна автомобіля марки «Mersedes Benz 313D ПЕ», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , VIN- НОМЕР_2 , в кузові білого кольору, порушити кримінальне провадження відносно відповідальних осіб відділення поліції № 8 Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області та співробітників Слобожанської окружної прокуратури Дніпропетровської області, а також закрити кримінальне провадження за відсутністю події злочину.

В судовому засіданні особа, яка заявила клопотання, ОСОБА_3 заявлені вимоги підтримав та просив клопотання задовольнити в повному обсязі.

В судове засідання слідчий та прокурор не з`явилися, однак від прокурора надійшла заява про розгляд клопотання за його відсутності, заявлені в клопотанні вимоги не визнає та просить відмовити в задоволенні клопотання.

Суд, вислухавши пояснення особи, яка заявила клопотання, дослідивши матеріали клопотання, вважає, що клопотання не підлягає задоволенню за такими підставами.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Як встановлено в ході судового розгляду клопотання, ухвалою слідчого судді Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 28 січня 2022 року було накладено арешт на автомобіль марки «Mersedes Benz 313D ПЕ», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , VIN- НОМЕР_2 , в кузові білого кольору, в якому знаходилися: 15 спиляних стовбурів дерев «Акації білої», довжиною від 1,2 м до 2 м, діаметром від 12 см до 40 см; бензопила «SHTIL MS461 Germany», шляхом заборони їх відчуження та використання до скасування арешту майна у встановленому КПК України порядку.

Прийняття вказаного судового рішення було обумовлено необхідністю запобігання можливості приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження майна, яке є доказом кримінального правопорушення, та забезпечення збереження речових доказів у кримінальному провадженні.

Отже, арешт накладено в межах розслідування кримінального правопорушення цілком обґрунтовано та відповідно до чинного законодавства.

Станом на час розгляду клопотання досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженню триває, зазначене в клопотанні майно має статус речових доказів, а арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження, тому вбачається, що потреба у такому арешті не відпала.

Крім того, ухвалою слідчого судді Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 18 травня 2022 року було частково скасовано арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 28 січня 2022 року на автомобіль марки «Mersedes Benz 313D ПЕ», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , VIN- НОМЕР_2 , в кузові білого кольору; заборонено його відчуження у будь-який спосіб, передавати в управління іншим особам до закінчення кримінального провадження по справі та передано транспортний засіб ОСОБА_3 ..

Також в ході судового розгляду клопотання особою, яка заявила клопотання, не надано жодних доказів щодо того, що обраний спосіб арешту майна призвів до порушення будь-яких прав ОСОБА_3 , в тому числі й щодо права власності на його майно, оскільки положення чинного законодавства визначають, що особа може бути обмежена у здійсненні права власності лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Так, право ОСОБА_3 на користування і розпорядження автомобілем було обмежено не свавільно, а на підставі ухвали слідчого судді з метою забезпечення збереження доказів у кримінальному провадженні, в порядку, визначеному КПК України. При цьому, в теперішній час вказане обмеження стосується виключно права розпорядження відчуження і передачі в управління іншим особам цього майна, яке є доказом кримінального правопорушення, а у правах щодо володіння та користування майном ОСОБА_3 жодним чином не обмежений і таких прав не позбавлений, ці обставини були підтверджені ним в судовому засіданні. Відсутні такі докази й в матеріалах клопотання. Тому вбачається, що такі посилання особи, яка заявила клопотання, є необґрунтованими і безпідставними.

Таким чином, в ході судового розгляду клопотання особою, яка заявила клопотання, не доведено наявності достатніх підстав для скасування заходу забезпечення кримінального провадження, так само як не доведено, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Стосовно ж заявлених вимог про порушення кримінального провадження відносно відповідальних осіб відділення поліції № 8 Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області та співробітників Слобожанської окружної прокуратури Дніпропетровської області, а також про закриття кримінального провадження за відсутністю події злочину, то суд вважає, що такі вимоги задоволенню не підлягають. В даному випадку слід зауважити, що практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що, реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух.

З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Голдер проти Великої Британії» від 21 лютого 1975 року, «Осман проти Сполученого королівства» від 28 жовтня 1998 року, «Жоффре де ля Прадель проти Франції» від 16 грудня 1992 року, «Круз проти Польщі» від 19 червня 2001 року. У вказаних рішеннях Європейського суду з прав людини зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Тобто, як було встановлено судом в судовому засіданні, від слідчого судді особа, яка заявила клопотання, фактично вимагає вчинити дії та прийняти рішення, що віднесені до виключної компетенції слідчого та прокурора. Однак, такі дії слідчого судді суперечить вимогам закону та порушують принцип диспозитивності.

На підставі вищевикладеного, суд не вбачає передбачених законом підстав для задоволення клопотання та приходить до висновку, що в задоволенні клопотання про скасування арешту майна необхідно відмовити.

Керуючись ст.ст. 170 174, 309 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її оголошення.

Слідча суддя: