Провадження № 1-кс/947/5954/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.07.2022 року слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі клопотання старшого слідчого другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Одесі) ТУ ДБР, розташованого у м. Миколаєві ОСОБА_6 , яке погоджене заступником керівника Одеської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону ОСОБА_7 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в рамках кримінального провадження № 0000136 від 18.06.2022 року відносно:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця

с. Ананьїв Одеської області, українця, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, не одруженого, який на момент вчинення кримінального правопорушення обіймав посаду старшого майстра-дизеліста групи матеріально-технічного забезпечення зв`язку відділення зв`язку та інформаційних систем 1 загону морської охорони Державної прикордонної служби України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 369-2 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
1.Фактичні обставини даного кримінального провадження та обґрунтування поданого клопотання.
Другим слідчим відділом (з дислокацією у м. Одесі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000136 від 18.06.2022 за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України.

Процесуальне керівництво у вищевказаному кримінальному провадженні на здійснюється групою прокурорів Одеської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону.

ОСОБА_5 підозрюється у тому, що він проходячи військову службу на посаді старшого майстра-дизеліста групи матеріально-технічного забезпечення зв`язку відділення зв`язку та інформаційних систем 1 загону морської охорони Державної прикордонної служби України та маючи військове звання матрос, у порушення статей 3, 8, 19, 29, 68 Конституції України, статей 3, 22 Закону України «Про запобігання корупції», у кінці травня 2022 року, точної дати досудовим розслідуванням не встановлено, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою особистого незаконного збагачення шляхом одержання неправомірної вигоди, та будучи знайомим з посадовими особами 1 загону морської охорони Державної прикордонної служби України та штабу Регіонального управління Морської охорони Державної прикордонної служби України та підтримуючи товариські відносини з військовослужбовцем строкової служби електриком-рульовим катера морської охорони 1 рангу BG-106 «Златокрай» ОСОБА_8 , висловив вимогу останньому про надання йому неправомірної вигоди у розмірі 3000 доларів США за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функції держави посадових осіб 1 загону морської охорони Державної прикордонної служби України та штабу Регіонального управління Морської охорони Державної прикордонної служби України за вирішення питання про переміщення ОСОБА_8 на іншу посаду до штабу підрозділу у м. Одеса та не залучення до несення служби у місцевість, де тривають бойові дії, попередивши останнього, що у випадку не передачі визначеної неправомірної вигоди, він, використовуючи свої знайомства у штабі може вплинути на керівництво та погіршити умови проходження служби останньому, та в подальшому збільшивши суму неправомірної вигоди до 3700 доларів США.

Реалізуючи свій злочинний намір на одержання неправомірної вигоди ОСОБА_5 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, діючи умисно, всупереч інтересів служби, переслідуючи корисливі мотиви, 07.06.2022 о 21 год. 04 хв вимагав та одержав, шляхом переказу на заздалегідь надану ОСОБА_8 , банківську картку НОМЕР_1 на своє ім`я, від останнього першу частину неправомірної вигоди у розмірі 64 000 грн, в подальшому 09.06.2022 приблизно о 14 год. 28 хв. вимагав та одержав шляхом переказу на заздалегідь надану ОСОБА_8 , банківську картку НОМЕР_1 на своє ім`я, останнього другу частину неправомірної вигоди у розмірі 8029 грн та в подальшому, 27.06.2022 близько 14 год. 00 хв. перебуваючи у транспортному засобі марки «Тойота Carina» червоного кольору, державний номерний знак НОМЕР_2 у АДРЕСА_2 , вимагав та одержав частину неправомірну вигоду від ОСОБА_8 у розмірі 1700 доларів США за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функції держави посадових осіб 1 загону морської охорони Державної прикордонної служби України та штабу Регіонального управління Морської охорони Державної прикордонної служби України за вирішення питання про переміщення ОСОБА_8 на іншу посаду до штабу підрозділу у м. Одеса та не залучення до несення служби у місцевість, де тривають бойові дії.

У кримінальному провадженні ОСОБА_5 28 червня 2022 року повідомлено про підозру за ч.3 ст. 369-2 КК України.

Враховуючи обґрунтованість повідомленої ОСОБА_5 підозри, а також наявність ризиків, передбачених п.п. 1,3,5 ч.1 ст. 177 КПК України та неможливість їх запобігання шляхом застосування до підозрюваного ОСОБА_5 інших більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, так як жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти наведеним ризикам, сторона обвинувачення звертається до слідчого судді з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з відповідним визначенням розміру застави у розмірі 28 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

2.Позиції учасників судового засідання.
Прокурор в судовому засіданні вимоги поданого клопотання підтримав у повному обсязі.
Захисник в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання, зазначив, підозрюваний частково погоджується з підозрою, однак органом досудового розслідування не вірно кваліфіковано його дії за ч.3 ст. 369-2 КК України. Ризики прокурором не доведені, підозрюваний має постійне місце проживання у м. Ананьїв, позитивно характеризується за місцем служби, нагороджений почесними грамотами та подяками, до того ж хворіє на цукровий діабет. На підставі вищевикладеного просив застосувати запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою.

Підозрюваний в судовому засіданні підтримав думку захисника.

3. Норми законодавства, якими керується слідчий суддя при вирішенні клопотання про застосування запобіжного заходу.
Згідно ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Згідно ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 1, ч. 4 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

4. Висновки слідчого судді.
Вивчивши клопотання та матеріали, які обґрунтовують доводи клопотання, матеріали надані стороною захисту, вислухавши думку учасників судового засідання, слідчий суддя приходить до наступного переконання.

4.1. Обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 368 КК України.
27.06.2022 року ОСОБА_5 затримано в порядку ст. 208 КПК України.
28.06.2022 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру за ч.3 ст. 369-2 КК України, за кваліфікуючими ознаками: одержання неправомірної вигоди для себе за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави, поєднане з вимаганням такої вигоди.
Обґрунтованість підозри у вчиненні кримінального правопорушення, підтверджується:
-Повідомленням про виявлення ознак вчинення кримінального правопорушення від 18.06.2022 з ВВБ ГУВВБ «Південь» ДПСУ;
-Протоколом прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення відібраного від ОСОБА_8
-Матеріалами виконаного доручення з ВВБ ГУВВБ «Південь» ДПСУ;
-Протоколом допиту свідка ОСОБА_8 від 18.06.2022
-Протоколом обшуку автомобіля марки «Тойота» з державним номерним знаком НОМЕР_2 від 27.06.2022;
-Протоколом затримання ОСОБА_5 від 27.06.2022;
-Протоколом освідування ОСОБА_5 від 27.06.2022;
-Протоколом огляду, ідентифікації (помітки) та вручення грошових коштів від 27.06.2022;
-Протоколом допиту свідка ОСОБА_9 від 27.06.2022;
-Протоколом допиту свідка ОСОБА_10 від 27.06.2022;
-Повідомленням про підозру ОСОБА_5 від 28.06.2022;
-іншими зібраними матеріалами під час досудового розслідування кримінального провадження.
Зважаючи на дані, які містяться в наданих слідчому судді матеріалах, а також приймаючи до уваги п. 175 рішення ЄСПЛ у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.07.2011 року, згідно якого термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, слідчий суддя вважає доведеним у судовому засіданні наявність обґрунтованої підозри за фактом можливого вчинення ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч ч.3 ст. 369-2 КК України.
При цьому, слідчий суддя акцентує увагу, що слідчий суддя не вирішує питання винуватості особи у вчиненні тих чи інших кримінальних правопорушень, а лише на підставі долучених до клопотання доказів, вирішує питання наявності обґрунтованої підозри за фактом можливого вчинення таких кримінальних правопорушень.

4.2. Обставини, які свідчать про наявність/відсутність в рамках даного кримінального провадження ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.
Так, враховуючи обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч ч.3 ст. 369-2 КК України, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, слідчий суддя приходить до переконання, що наявний ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме ризик у вигляді можливого переховування підозрюваного від органу досудового розслідування та суду.
Аналізуючи вказаний ризик в контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Panchenko v. Russia (Панченко проти Росії)).
Розглядаючи ризик переховування підозрюваного в контексті практики Європейського суду з прав людини, слід звернути увагу на ту обставину, що ОСОБА_5 проходячи військову службу в НОМЕР_3 загону морської охорони Державної прикордонної служби України, будучи знайомим з посадовими особами цієї ж установи та штабу ІНФОРМАЦІЯ_2 зможе мати реальну можливість перетнути кордон з іншою державою. У зв`язку з цим, у правоохоронних органів України фактично не буде можливості затримати останнього та як наслідок, притягнути його до кримінальної відповідальності.

Враховуючи зазначені обставини, слідчий суддя приходить до переконання про обґрунтованість ризику переховування.
Кримінальний процесуальний кодекс України встановлює наступну процедуру отримання показань від свідків, у кримінальному провадженні, а саме, спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акта до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 ст. 23, ст. 224 КПК). Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому ст. 225 КПК. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (ч. 4 ст. 95 КПК).
Таким чином, такий ризик як вплив на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.
Враховуючи вищевикладене, а також те, що зокрема ОСОБА_5 може бути здійснений вплив на діючих військовослужбовців ДПСУ, інших свідків у цьому ж кримінальному провадженні, у тому числі які наразі проходять службу 1 загоні морської охорони Державної прикордонної служби та яким відомі обставини вчинення кримінального правопорушення, також і на тих, які на даний час встановлюються в ході проведення досудового розслідування.
Разом з тим, слідчий суддя зазначає, що посилання сторони обвинувачення на існування ризику передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується, є необґрунтованим з огляду на наступне.
Так, в своєму клопотанні, сторона обвинувачення обґрунтовує зазначений ризик в силу обізнаності ОСОБА_5 про способи охорони Державного кордону України та маючи відповідні зв`язки із іншими військовослужбовцями Державної прикордонної служби України може вчинити інше корупційне правопорушення у тому числі, яке пов`язане з незаконним перетинанням кордону.
Також, ОСОБА_5 будучи військовослужбовцем за контрактом зобов`язаний буде повернутись до військової частини в якій проходив службу до моменту вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України, яка наданий момент виконує бойові завдання з відсічі збройної агресії Російської Федерації, повернувшись до військової частини може мати доступ до зброї та боєприпасів, та використовуючи наявні у нього засоби скоїти нові кримінальні правопорушення.
Також у зв`язку із тим, що ОСОБА_5 є військовослужбовцем та обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину за який, передбачено понесення винною особою покарання у вигляді позбавлення волі строком від 3 до 8 років, у зв`язку із чим, усвідомивши невідворотність покарання, розуміючи тяжкість понесення покарання у разі визнання винним у вчиненні інкримінованого злочину, при цьому, останній може вчинити інший військовий або інший злочин, а саме ст. 408 КК України (дезертирство але зі зброєю)

Разом з тим, враховуючи, що ОСОБА_5 раніше не судимий, частково погоджується з підозрою та розкаюється, зазначений ризик, в контексті його обґрунтування стороною обвинувачення не знайшов свого підтвердження в судовому засіданні.

Окрім того, слідчий суддя бере до уваги, характеризуючі дані підозрюваного, а саме те, що підозрюваний має постійне місце реєстрації і проживання, офіційно працевлаштований, раніше не судимий, до кримінальної відповідальності притягується вперше.

4.3. Обставини, які свідчать про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Слідчий суддя враховує, що згідно ч. 1 ст. 176 КПК України, тримання під вартою є найсуворішим запобіжним заходом, при цьому більш м`якими запобіжними заходами по відношенню до нього є: 1) особисте зобов`язання; 2) особиста порука; 3) домашній арешт. Метою ж застосування того чи іншого запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання встановленим в ході розгляду клопотання ризикам (ч. 1 ст. 177 КПК України).
Підстав для застосування інших більш м`яких запобіжних заходів відносно підозрюваного ОСОБА_5 в судовому засіданні встановлено не було, зокрема, застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту та особистого зобов`язання є недоцільним, з огляду на м`якість, а також встановлені в судовому засіданні ризики, не забезпечать належне виконання підозрюваним обов`язків.
З огляду на фактичні обставини даного кримінального провадження, встановлені в ході розгляду даного клопотання відомості, в тому числі які стосуються наявності обґрунтованої підозри за фактом можливого вчинення підозрюваним ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 369-2 КК України, враховуючи характер вчиненого кримінального правопорушення, спосіб його вчинення, проходження ОСОБА_5 служби в загоні морської охорони ДПС, у зв`язку з чим він мав певний ступінь довіри від суспільства, те, що кримінальне правопорушення було вчинено в умовах воєнного стану, а також наявних в рамках даного кримінального провадження ризиків, забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного, можливо шляхом застосування відносно такої особи виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а відтак підстав для застосування відносно останнього більш м`якого запобіжного заходу слідчим суддею встановлено не було.

4.4. Відомості, які враховуються слідчим суддею при визначенні підозрюваному розміру застави.
Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатній для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Згідно ч. 5 ст. 182 КПК України, розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

Відповідно до ч. 4 ст. 182 КПК України, розмір застави визначається слідчим суддею з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

У рішенні «Мангурас проти Іспанії» від 20.11.2010 Європейський суд з прав людини зазначив, що гарантії, передбачені п. 3 статті 5 Конвенції, покликані забезпечити не компенсацію втрат, а зокрема явку обвинуваченого на судове засідання. Таким чином сума (застави) повинна бути оцінена враховуючи самого обвинуваченого, його активи та його взаємовідносини з особами які мають забезпечить його безпеку, іншими словами, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри (впевненості) при якому перспектива втрати застави, у випадку відсутності на суді, буде достатнім стримуючим засобом, щоб унеможливити перешкоджання особою встановленню істини у кримінальному провадженні. При цьому має бути враховано наявність грошових засобів у обвинуваченого.

Так, із структури статті 5 Конвенції, в цілому, та її пункту3, зокрема, випливає, що застава може вимагатись лише до тих пір, поки існують причини, що виправдовують затримання (§ 42 рішення ЄСПЛ у справі Musuc v. Moldova від 06.11.2007, заява №. 42440/06, та § 139 рішення ЄСПЛ у справі Олександр Макаров проти Росії від 12.04.2009, заява № 15217/07). Влада повинна бути уважною у встановленні відповідної застави, як і у вирішенні питання про необхідність продовження ув`язнення обвинуваченого. Більше того, сума застави повинна бути належним чином обґрунтована в рішенні суду, а також повинно бути враховано наявність грошових засобів у обвинуваченого (рішення ЄСПЛ у справі Mangouras v. Spain, заява № 12050/ 04, § 79).

Дослідивши клопотання та долучені в обґрунтування матеріали, слідчий суддя з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та соціального стану підозрюваного, розміру неправомірної вигоди, доведених ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, вважає, що застава у межах, визначених п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України здатна забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

Таким чином, запропонована стороною обвинувачення застава в розмірі 28 (двадцять вісім) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 69 468 (шістдесят дев`ять тисяч чотириста шістдесят вісім) гривень, здатна забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та запобігти його можливій протиправній поведінці.
Керуючись ст.ст. 176-178, 183, 193, 194, 196, 376 КПК України, слідчий суддя,

УХВАЛИВ:

Клопотання старшого слідчого другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Одесі) ТУ ДБР, розташованого у м. Миколаєві ОСОБА_6 , яке погоджене заступником керівника Одеської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону ОСОБА_7 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в рамках кримінального провадження № 0000136 від 18.06.2022 року задовольнити.
Застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Одеський слідчий ізолятор», строком до 25.08.2022 року, включно.
Визначити розмір застави, як запобіжного заходу, достатнього для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України в розмірі 28 (двадцять вісім) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 69 468 (шістдесят дев`ять тисяч чотириста шістдесят вісім) гривень.
Роз`яснити підозрюваному, що підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу на розрахунковий рахунок UA0005435, код отримувача (ЄДРПОУ) - 26302945, банк отримувача ДКСУ м. Київ, МФО 820172, отримувач - Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Одеській області.
У разі внесення застави, покласти на підозрюваного строком до 25.08.2022 року, включно, наступні процесуальні обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України, а саме:
1. Прибувати до органу досудового розслідування та/або суду за першою вимогою;
2. Не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає без дозволу слідчого, прокурора та/або суду;
3. Повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;
4. Не спілкуватися зі свідками, експертами у даному кримінальному провадженні;
5. Здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.
Роз`яснити підозрюваній, що відповідно до ч. ч. 8, 10, 11 ст. 182 КПК України, у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо підозрюваний, обвинувачений, будучи належним чином повідомлений не з`явився за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору. У разі звернення застави в дохід держави слідчий суддя, суд вирішує питання про застосування до підозрюваного, обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу з урахуванням положень ч. 7 ст. 194 КПК України. Застава внесена підозрюваним, обвинуваченим, може бути повністю або частково звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень. Застава внесена заставодавцем, може бути звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень тільки за його згодою.
Апеляційна скарга, на ухвалу слідчого судді може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Одеського апеляційного суду.
Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення, а подання апеляційної скарги зупиняє набрання ухвалою законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_1