"04" липня 2022 р. Справа № 939/1430/21
У Х В А Л А
Іменем України

04 липня 2022 року Вишгородський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,

розглянувши на підготовчому засіданні в залі суду м. Вишгороді обвинувальний акт у кримінальному провадженню № 0000270 відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Каховка Херсонської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Ірпінь Київської області, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 , раніше не судимого,

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м. Ірпінь Київської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_4 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_5 , раніше не судимого,

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженця м. Ірпінь Київської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_6 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_7 , раніше не судимого,

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженця м. Ірпінь Київської області, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_8 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 257, ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 289 КК України, -

встановив:
В провадженні Вишгородського районного суду Київської області знаходиться кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 257, ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 289 КК України.

Прокурор подав клопотання про обрання (продовження) запобіжних заходів у виді тримання під вартою відносно обвинувачених ОСОБА_11 та ОСОБА_9 у виді тримання під вартою, оскільки у обвинувачених спливає термін запобіжного заходу 09.07.2022 року, який обраний ухвалою суду від 09.05.2022 року. У судовому засіданні прокурор підтримав дані клопотання. Крім того, у клопотанні вказує на те, що підстав для обрання запобіжних заходів обвинуваченим ОСОБА_11 та ОСОБА_9 більш м`яких, з урахуванням існуючих ризиків визначених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, на даний час не з`явились та інші запобіжні заходи, не зможуть забезпечити належну процесуальну поведінку обвинувачених. Тому просить обрати відносно обвинувачений ОСОБА_11 та ОСОБА_9 запобіжних заходів у виді тримання під вартою в Державній установі «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України, без застосування застави.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_11 , адвокат ОСОБА_5 заперечував проти задоволення клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки тримання під вартою є виключний запобіжний захід, а обвинувачений ОСОБА_11 тривалий час перебуває під вартою. Вважає за доцільне обрати більш м`який запобіжний захід, у зв`язку з чим захисник заявив відповідне клопотання про зміну запобіжного заходу ОСОБА_11 з тримання під варти на домашній арешт за адресою: АДРЕСА_9 в період часу з 22-00 год. до 05-00 год. без застосуванням електронних засобів контролю, вказуючи на позитивні характеризуючи дані щодо ОСОБА_11 . Крім того, повідомив, що є заява про особисту поруку ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , які бажають взяти обвинуваченого ОСОБА_11 на особисту поруку. Також, захисник вказує, що ОСОБА_11 намагається працевлаштуватися та бажає допомогти захистити незалежність України і зокрема, його рідного міста Ірпінь, підтвердження надав відповідне клопотання від Ірпінської міської ради.

Обвинувачений ОСОБА_11 підтримав позицію свого захисника.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_9 , адвокат ОСОБА_14 заперечував проти задоволення клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки тримання під вартою є виключний запобіжний захід, а ризики на які посилається прокурор останнім не доведено. Вважає за доцільне обрати більш м`який запобіжний захід, у зв`язку з цим захисник заявив відповідні клопотання про зміну запобіжного заходу ОСОБА_9 з тримання під варти на домашній арешт, особисте зобов`язання та особисту поруку. Крім того, повідомив, що є заява про особисту поруку від ОСОБА_15 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_16 які бажають взяти обвинуваченого ОСОБА_9 на особисту поруку. Також, захисник вказує, що ОСОБА_9 має постійне місце проживання, намагається працевлаштуватися та бажає допомогти захистити незалежність України, на підтвердження даних обставин долучав до клопотання гарантійний лист ФОП ОСОБА_17 (ІПН НОМЕР_1 ) та клопотання Ірпінської міської ради.

Обвинувачений ОСОБА_9 підтримав позицію захисника.

У судовому засіданні ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_16 пояснили, що дійсно мають бажання взяти на поруки ОСОБА_18 та ОСОБА_9 відповідно та зобов`язуються забезпечити належну процесуальну поведінку останніх.

Інші, адвокат ОСОБА_19 та обвинувачені ОСОБА_10 , ОСОБА_8 , ОСОБА_7 підтримали позицію адвокатів ОСОБА_5 та ОСОБА_14 .

Заслухавши сторін кримінального провадження, дослідивши матеріали кримінальної справи, суд дійшов до наступного.

В провадженні Вишгородського районного суду Київської області знаходиться кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 257, ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 289 КК України.

09.05.2022 року ухвалою Вишгородського районного суду Київської області обвинуваченим ОСОБА_11 та ОСОБА_9 обрано міру запобіжного заходу у виді тримання під вартою до 09.07.2022 року включно, з визначеним розміром застави в 300 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Згідно ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Відповідно до частини 1 статті 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Статтею 194 КПК України визначено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_11 та ОСОБА_9 обвинувачуються у вчиненні особливо тяжких кримінальних правопорушеннях, за які передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 15 років, від 8 до 15 років із конфіскацією майна, та від 7 до 12 років із конфіскацією майна, відповідно.

При наданні оцінки наявності обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_11 та ОСОБА_9 інкримінованих кримінальних правопорушень, суд, враховує положення статей 368, 369, 371, 374 КПК України, змістом яких передбачено, що надання оцінки доказів у справі відбувається в нарадчій кімнаті на стадії постановлення вироку. Зазначене свідчить про те, що суд на стадії перебування обвинувального акту у суді на стадії розгляду не може робити висновок щодо «обґрунтованості підозри» шляхом надання оцінки всіх доказів у справі, а повинен виходити з поняття наявності відомостей, які здатні переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа могла вчинити це правопорушення, що узгоджується з висновками Європейського суду з прав людини.

Враховуючи, що кримінальні правопорушення, передбачені статтею 257, частиною четвертою статті 187, частиною третьою статті 289 КК України, у вчиненні яких обвинувачуються ОСОБА_11 , та ОСОБА_9 відповідно до частини шостої статті 12 КК України є особливо тяжкими, максимальна межа відповідальності за які є позбавлення волі строком на п`ятнадцяти років.

Отже, на підставі розумної оцінки сукупності встановлених у судовому засіданні фактів, суд визначає, що причетність обвинувачених до вчинення інкримінованих кримінальних правопорушень є вірогідною та достатньою для застосування щодо нього запобіжного заходу з огляду потреб судового розслідування.

У цьому зв`язку суд бере до уваги ту обставину, що досудове розлідування вже завершено, фактичні обставини вчинення кримінальних правопорушень вже встановлено.

Щодо наявності ризиків, передбачених пунктами 1, 3, 5 частини першої статті 177 КПК України, на які посилається прокурор у клопотаннях про обрання (продовження) запобіжних заходів у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_11 та ОСОБА_9 , суд зазначає наступне.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26.07.2001 ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Статтею 177 КПК України визначено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілих, свідків та вчинити інше кримінальне правопорушення.

Отже, посилання прокурора про наявність ризиків, суд вважає за необхідне зазначити, що всупереч пункту 5 частини першої статті 184 КПК України, прокурором не наведено жодної фактичної обставини, яка б свідчила про реальну можливість обвинувачених переховуватися від суду, незаконно вплинути на потерпілих та свідків, а також продовжувати вчиняти кримінальні правопорушення, у клопотанні відсутні посилання на підтверджуючі матеріали.

Ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню («Бекчиєв проти Молдови» §58). Серйозність покарання є релевантною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»).

Що стосується ризику вчинення іншого кримінального правопорушення, то вказаний ризик прокурором не доведений, обвинувачені ОСОБА_20 та ОСОБА_9 раніше не судимі, а матеріальний стан останніх не свідчить про безумовну наявність указаного ризику.

Сама тільки тяжкість кримінального правопорушення і загрожуване покарання не може бути єдиною підставою для обрання виняткового запобіжного заходу у виді тримання під вартою без внесення застави.

Отже, практика Європейського суду з прав людини (справа «Єлоєв проти України», пункт 60) а саме, пункт 3 статті 5 Європейської конвенції з прав людини та те, що зі спливом певного часу лише наявність обґрунтованої підозри перестає бути підставою для позбавлення свободи, і судові органі мають навести інші аргументи для продовження тримання під вартою.

Загальним правилом у практиці Європейського суду з прав людини є те, що особа, обвинувачена в правопорушенні, завжди має перебувати на волі до початку судового розгляду її справи, якщо держава не наведе «відповідних і достатніх» підстав для тримання цієї особи під вартою.

Таким чином, саме держава в особі прокурора, який звертається з клопотанням до суду, має довести необхідність тримання під вартою конкретної особи. Натомість суд вирішує питання про те, чи є достатні підстави тримати особу під вартою на основі принципу змагальності та повинен обов`язково виходити з презумпції на користь свободи.

При цьому, як неодноразово зазначав у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, якщо спочатку тяжкість злочину та підозра, що особа може втекти чи зашкодити слідству, можуть бути достатніми підставами для обрання такого запобіжного заходу, як тримання під вартою, то чим довше відповідна особа знаходиться під вартою, тим більш вагомими і конкретними мають бути підстави для продовження цього заходу, про що має бути зазначено в судовому рішенні.

Під час вирішення питання про обрання запобіжного заходу, згідно із статтею 178 КПК України, враховується: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; міцність соціальних зав`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного; майновий стан підозрюваного; наявність судимостей у підозрюваного; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Як встановлено під час судовому засіданні, що ОСОБА_11 та ОСОБА_9 раніше до кримінальної відповідальності не притягувалися, мають постійне місце проживання в м. Ірпінь, Київської області, обвинувачені мають гарантійний лист про подальше працевлаштування з метою забезпечення, мають позитивну характеристику, тобто мають достатньо міцні стримуючі соціальні зв`язки, ведуть усталений спосіб життя. Зазначене підтверджується письмовими доказами, які стороною захисту надано у судовому засіданні та долучено до клопотань про зміну запобіжного заходу.

Прокурором не доведено та у судовому засіданні не встановлено об`єктивних даних, які б свідчили про те, що забезпечення належної процесуальної поведінки обвинувачених можливо виключно в умовах ізоляції. Крім того, дані про їх репутацію, які б свідчили про інше, та про дії останніх спрямовані на перешкоджання слідству, суду не надано.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд враховує вимоги пункти 3, 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, зокрема, справу «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року, справу «Комарова проти України» від 16 травня 2013 року, «Калашников проти Росії» від 15.07.2002 року, в яких Європейським судом з прав людини викладено принципи, що їх дотримується суд при вирішенні питань щодо застосування тримання під вартою, а саме: тримання під вартою до вирішення питання про винність особи не має бути «загальним правилом», і слід виходити з презумпції залишення обвинуваченого на свободі у кожному випадку, коли вирішується питання щодо тримання під вартою або звільнення, діє презумпція на користь звільнення.

Відповідно до ст. 29 Конституції України, кожна людина має право на свободу та особисту недоторканність. Ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом. У разі нагальної необхідності запобігти злочинові чи його припинити уповноважені на те законом органи можуть застосувати тримання особи під вартою як тимчасовий запобіжний захід, обґрунтованість якого протягом сімдесяти двох годин має бути перевірена судом.

При розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів, передбачених законом (правова позиція, викладена у пункті 80 рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України»).

Суд бере до уваги принцип невинуватості особи, враховує повагу до особистої свободи і недоторканості особи, однак зважує ці принципи у сукупності із цілями і завданнями кримінального провадження, якими у відповідності до статті 2 КПК України є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав та законних інтересів учасників кримінального правопорушення, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Таким чином, з урахування того, що прокурор не довів існування ризиків, на які він посилається у клопотанні про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою передбачених статтею 177 КПК України, вагомих і конкретних підстав для обрання найсуворішого запобіжного заходу у виді тримання обвинуваченого під вартою не навів, а також, що фактичний строк тримання під вартою обвинувачених становить 18 місяців, обвинувальний акт скеровано до суду для розгляду, обвинувачені мають постійне місце проживання, за час перебування обвинувачених під вартою не було висунуто жодної підозри у вчиненні ними будь-якого іншого кримінального правопорушення, а тому суд доходить до висновку, що за можливе застосувати стосовно обвинувачених ОСОБА_11 та ОСОБА_9 альтернативний запобіжний захід у виді домашнього арешту.

Відповідно до статті 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі.

Орган Національної поліції повинен негайно поставити на облік особу, щодо якої застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту і повідомити про це слідчому або суду. Працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою підозрюваного, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених не неї зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.

За сукупності обставин встановлених судом, беручи до уваги дані про особу обвинувачених ОСОБА_11 та ОСОБА_9 , суд дійшов до переконання про застосування стосовно них запобіжного заходу у виді домашнього арешту, який на даній стадії судового розслідування, буде необхідним й достатнім для забезпечення належної їх процесуальної поведінки.

Застосовуючи до обвинувачених ОСОБА_11 та ОСОБА_9 запобіжний захід у виді домашнього арешту, суд вважає за необхідне покласти на останніх обов`язки, передбачені статтею 194 КПК України.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 315, 331 376 КПК України, суд,-

ухвалив:
У клопотаннях прокурора про обрання (продовження) запобіжних заходів у виді тримання під вартою відмовити.

Клопотання захисників ОСОБА_5 та ОСОБА_14 про зміну запобіжного заходу задовольнити частково.

Змінити ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , запобіжний захід у виді тримання під вартою назапобіжний захід у виді домашнього арешту з використанням електронних засобів контролю на певний період доби, на строк два місяці, тобтодо 04 вересня 2022 року включно, за адресою: АДРЕСА_9 .

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_11 , строком до 04 вересня 2022 року включно, такі обов`язки:

прибувати до Вишгородського районного суду Київської області за першою вимогою;

після 22-00 години по 07-00 годину не залишати місце постійного проживання;

не відлучатись за межі Київської області без дозволу суду, залежно від стадії кримінального провадження;

повідомляти прокурора та суд, залежно від стадії кримінального провадження, про зміну свого місця проживання;

утриматись від спілкування з потерпілими та свідками у даному кримінальному провадженні.

Роз`яснити ОСОБА_11 , що в разі невиконання покладених на нього обов`язків, до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід; працівники органу внутрішніх справ з метою контролю за поведінкою обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.

Змінити ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , запобіжний захід у виді тримання під вартою назапобіжний захід у виді домашнього арешту з використанням електронних засобів контролю на певний період доби, на строк два місяці, тобтодо 04 вересня 2022 року включно, за адресою: АДРЕСА_5 .

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_9 , строком до 04 вересня 2022 року включно, такі обов`язки:

прибувати до Вишгородського районного суду Київської області за першою вимогою;

після 22-00 години по 07-00 годину не залишати місце постійного проживання;

не відлучатись за межі Київської області без дозволу суду, залежно від стадії кримінального провадження;

повідомляти прокурора та суд, залежно від стадії кримінального провадження, про зміну свого місця проживання;

утриматись від спілкування з потерпілими та свідками у даному кримінальному провадженні.

Роз`яснити ОСОБА_9 , що в разі невиконання покладених на нього обов`язків, до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід; працівники органу внутрішніх справ з метою контролю за поведінкою обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.

Ухвалу про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту з використанням електронних засобів контролю передати через прокурора для виконання органу внутрішніх справ за місцем проживання обвинувачених та зобов`язати останніх негайно поставити обвинувачених на облік і повідомити про це суд.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора Київської обласної прокуратури ОСОБА_3 .

Копію ухвали про застосування запобіжного заходу вручити обвинуваченим негайно після її проголошення та довести до відома виконавців.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення.

Визначити час проголошення повного тексту ухвали 08.07.2022 року о 13-50 год.

Суддя ОСОБА_1