УХВАЛА

04 липня 2022 року
м. Київ
провадження № 51-1551 ск 22

Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Кагарлицького районного суду Київської області від 18 травня 2021 року щодо нього,

встановив:
У касаційній скарзі засуджений порушує питання про перегляд вказаного судового рішення у касаційному порядку.

Перевіривши касаційну скаргу на відповідність вимогам ст. 427 КПК України, колегія суддів дійшла висновку про необхідність залишення її без руху із наданням строку для усунення недоліків, з огляду на таке.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 427 КПК України, у касаційній скарзі зазначається найменування суду касаційної інстанції.
Так, ОСОБА_4 звернувся із касаційною скаргою, яку адресував Верховному Суду України, який з 15 грудня 2017 року припинив здійснювати судочинство на підставі Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів».

Натомість, згідно з ч. 3 ст. 33 КПК України кримінальне провадження у касаційній інстанції здійснює Верховний Суд.
Як слідує зі змісту касаційної скарги, в порушення п. 3 ч. 2 ст. 427 КПК України, в мотивувальній частині скарги зазначено, що вона подана на вирок Кагарлицького районного суду Київської області від 18 травня 2021 року і ухвалу Київського апеляційного суду від 10 лютого 2022 року, та в обґрунтування наведено доводи щодо незаконності вказаних судових рішень, однак у вимозі ОСОБА_4 просить скасувати лише вирок місцевого суду, при цьому в якості копії судового рішення, що оскаржується, додає копію ухвали апеляційного суду, чим допускає суперечностей.
Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК України в касаційній скарзі зазначається обґрунтування вимог особи, яка її подає, із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення.

Тобто, таке обґрунтування має узгоджуватися з положеннями ч. 1 ст. 438 КПК України, згідно з якими підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є лише: 1) істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК України); 2) неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК України); 3) невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК України).

Отже, посилаючись у касаційній скарзі на незаконність судового рішення, особа, яка подає касаційну скаргу, має вказати на конкретні порушення закону, що є підставами для скасування або зміни судового рішення і які, на її думку, були допущені судами при винесенні судових рішень, навести конкретні аргументи обґрунтувавши їх.

Відповідно до ч. 1 ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
Суд касаційної інстанції є судом права, а не факту, тому при розгляді касаційної скарги виходить із фактичних обставин, установлених судами першої та апеляційної інстанцій.

Водночас, обґрунтування вимог засудженого за своїм змістом стосуються незгоди з оцінкою певних доказів, наявних у матеріалах провадження, яким він надає власну оцінку, відмінну від оцінки наданої судами, при цьому вказує на неповноту судового розгляду та невідповідність висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження, що є підставами для зміни чи скасування вироку судом апеляційної інстанції, проте в силу статей 433, 438 КПК України не є предметом касаційного розгляду.

Також засудженим не вказано жодної підстави для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції, передбаченої ч. 1 ст. 438 КПК України та не наведено, за відповідною підставою, конкретних доводів та аргументів, з огляду на положення статей 412-414 вказаного Кодексу, з посиланням на матеріали кримінального провадження.
Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 427 КПК України касаційна скарга повинна містити вимоги особи, яка її подала із зазначенням того, яке рішення має прийняти суд касаційної інстанції.

Такі вимоги мають відповідати приписам ст. 436 КПК України, згідно з якими суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право: 1) залишити судове рішення без зміни, а касаційну скаргу без задоволення; 2) скасувати судове рішення і призначити новий розгляд у суді першої чи апеляційної інстанції;

3) скасувати судове рішення і закрити кримінальне провадження; 4) змінити судове рішення.

Викладені у касаційній скарзі вимоги до касаційного суду не узгоджуються з вищенаведеними положеннями в частині повноважень суду касаційної інстанції за наслідками касаційного розгляду. Так, ОСОБА_4 просить скасувати вирок місцевого суду і призначити новий розгляд у суді першої інстанції, однак не враховує цей вирок залишено без змін ухвалою апеляційного суду щодо якої засуджений вимогу перед Судом не порушує, при цьому вказаний вирок може бути оскаржений виключно разом із постановленою щодо нього ухвалою апеляційного суду.

Разом з цим, Верховний Суд звертає увагу, що у разі порушення вимоги щодо ухвали апеляційного суду засудженому необхідно вказати яких саме порушень допустив апеляційний суд в аспекті положень статей 404, 405 КПК України, з наведенням обґрунтування підстав для скасування рішення апеляційного суду з огляду на приписи статей 412-414, 419, 438 КПК України.

Також, в порушення положень ч. 5 ст. 427 КПК України до касаційної скарги не додано копії судового рішення, яке оскаржується - вироку Кагарлицького районного суду Київської області від 18 травня 2021 року.
Окрім цього, суд касаційної інстанції вважає за необхідне роз`яснити засудженому, що за приписами ч. 2 ст. 426 КПК України касаційна скарга на судові рішення може бути подана протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Таким чином, з метою перевірки дотримання засудженим строку на касаційне оскарження, ОСОБА_4 необхідно надати суду докази на підтвердження дати отримання ним копії ухвали Київського апеляційного суду від 10 лютого 2022 року.

Наявність вказаних недоліків унеможливлює відкриття провадження за касаційною скаргою засудженого.

У зв`язку із зазначеним, керуючись вимогами ч. 1 ст. 429 КПК України, касаційну скаргу ОСОБА_4 слід залишити без руху, надавши йому п`ятнадцятиденний строк з дня отримання копії ухвали для усунення зазначених недоліків.

Колегія суддів звертає увагу, що недоліки касаційної скарги можуть бути усунуті шляхом складання нового тексту касаційної скарги, якщо зауваження колегії суддів стосувалися змістовної частини скарги, та/або шляхом подання додаткових документів, якщо всупереч вимогам КПК України не додано усіх документів, які мають подаватися разом з касаційною скаргою.

На підставі викладеного та керуючись ч. 1 ст. 429 КПК України, Суд

постановив:
Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Кагарлицького районного суду Київської області від 18 травня 2021 року щодо нього залишити без руху, надавши йому п`ятнадцятиденний строк з дня отримання копії даної ухвали для усунення вказаних недоліків.

У разі неусунення в установлений строк недоліків касаційної скарги, залишеної без руху, така скарга повертається особі, яка її подала.

Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3