ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/807/647/22 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
Категорія: ст. 183 КПК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2022 року м. Запоріжжя
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Запорізького апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Запорізького апеляційного суду матеріали провадження за апеляційною скаргою захисника обвинуваченої ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 на ухвалу Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 24 грудня 2021 року, якою у відношенні

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, уродженки м. Ярославль, РФ, офіційно не працевлаштованої, не заміжньої, не маючої на утриманні неповнолітніх дітей, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 ,

обвинуваченої у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 305, ч. 3 ст. 307, ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 201, ч. 4 ст. 321 КК України,

продовжено застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 22 лютого 2022 року включно, -

В С Т А Н О В И Л А:

Як вбачається з матеріалів провадження, в провадженні Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області перебуває на розгляді кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 305, ч. 3 ст. 307, ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 201, ч. 4 ст. 321 КК України.

Ухвалою Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 24 грудня 2021 року було продовжено застосування у відношенні ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 22 лютого 2022 року включно.

Своє рішення суд першої інстанції мотивував тим, що обвинувачена ОСОБА_7 не має постійного джерела доходів, стійких соціальних зв`язків, на даний час обґрунтовано обвинувачується у вчиненні інкримінованих їй злочинів, за вчинення найтяжчого з яких, передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком до 12 років, наявність певних зв`язків на тимчасово окупованій території, що дасть можливість ухилитися від явки до суду. Крім того, існують підстави вважати, що ОСОБА_7 перебуваючи на свободі, з метою наживи, не маючи засобів до існування, вчинить нове кримінальне правопорушення.

Також, судом першої інстанції було враховано, що обвинуваченій за результатами проведеного досудового розслідування та відкриття матеріалів стали відомі анкетні відомості свідків у вказаному провадженні, що дає підстави вважати про наявність ризику незаконного впливу на них з метою зміни у суді наданих раніше показів.

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченої ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та постановити нову ухвалу, якою обрати ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту з застосуванням електронного засобу контролю за адресою: АДРЕСА_3 .

В обґрунтування своїх вимог вказує, що досудове розслідування у кримінальному провадженні завершено, а тому ризики, які були підставою для обрання ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суттєво зменшилися.

Зазначає, що прокурор не обґрунтував належним чином неможливість обрання ОСОБА_7 менш суворого запобіжного заходу, в тому числі домашнього арешту за місцем проживання її сина ОСОБА_9 , при цьому є відповідні документи, що підтверджують право власності ОСОБА_9 на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_3 .

Вказує, що повинно бути враховано стан здоров`я ОСОБА_7 , наявність в неї міцних соціальних зв`язків, відсутність судимостей.

Звертає увагу на те, що на сьогодні застава внесена, і ОСОБА_7 звільнена з-під варти, однак, особа, яка внесла за неї заставу - ОСОБА_10 , яка є цивільною дружиною ОСОБА_9 , мати 4 малолітніх дітей, і сума застави це фактично всі її грошові кошти, які взяті в борг у родичів, таким чином сума застави фактично позбавляє заставодавця та її сім`ю засобів для існування.

Вважає, що визначена судом першої інстанції сума застави є надмірною і ставить ОСОБА_10 та її малолітніх дітей у скрутне матеріальне становище, що є негуманним.

Крім того, в апеляційній скарзі викладено клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали суду першої інстанції.
Виходячи зі змісту клопотання, як на підставу поважності пропуску строку на апеляційне оскарження ухвали захисник посилається на те, що на даний час ним не отримано повного тексту оскаржуваної ухвали.
Заявлене клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається із матеріалів провадження, відомостей про отримання обвинуваченою ОСОБА_7 та її захисником оскаржуваної ухвали немає, у зв`язку з чим, колегія суддів приходить до висновку, що в даному випадку строк на апеляційне оскарження ухвали пропущений з поважних причин, а тому підлягає поновленню.

У судовому засіданні апеляційного суду прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги та зазначив, що судом першої інстанції при винесенні судового рішення було враховано всі обставини, зокрема, тяжкість інкримінованих кримінальних правопорушень та поведінку обвинуваченої. Зауважив, що наразі обвинувачена звільнена з-під варти, у зв`язку із внесенням визначеної судом застави.

Будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду провадження обвинувачена ОСОБА_7 та її захисник адвокат ОСОБА_8 до судового засідання апеляційного суду не з`явились, із заявами про відкладення судового розгляду не звернулись, у зв`язку із чим відповідно до ст. 405 КПК України їх неявка не перешкоджає розгляду провадження.

Заслухавши доповідь судді, прокурора, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи, наведені в апеляційній скарзі і провівши судові дебати, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Статтею 331 КПК України передбачено, що під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Вирішення судом питання щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 КПК України.

З огляду на статті 131, 132 КПК України запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до вимог ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а підставою наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; продовжити кримінальне правопорушення чи вчинити інше.

За положенням ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується, вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого, міцність його соціальних зв`язків, наявність у нього постійного місця роботи або навчання, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей, дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосування запобіжних заходів, якщо вони застосовувались до нього раніше, наявність повідомлень особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення тощо.

Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Порядок продовження строку тримання під вартою визначений ст. 199 КПК України.

Зокрема, частиною 3 статті 199 КПК України передбачено, що клопотання прокурора повинно містити виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

На переконання колегії суддів, в даному випадку суд першої інстанції вищевказаних вимог закону дотримався, перевірив доводи прокурора про доцільність продовження строку тримання під вартою, правильно встановив як наявність певних ризиків, так і неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Враховуючи тяжкість інкримінованих ОСОБА_7 злочинів, які відносяться до категорії особливо тяжких та тяжких злочинів, суворість можливого покарання у виді позбавлення волі на строк до 12 років з конфіскацією майна, що загрожує обвинуваченій в разі визнання її винною, відсутність постійного місця проживання та реєстрації на території Запорізької області, а також відсутність стійких соціальних зв`язків, продовжує й надалі існувати ризик переховування від суду.

Також не виключається можливість незаконного впливу на свідків, оскільки вони в судовому засіданні допитані не були, а обвинуваченій можуть бути відомі адреси їх проживання чи роботи, у зв`язку з чим, вона може здійснювати на них певний вплив з метою зміни ними показань або відмови від їх надання для уникнення кримінальної відповідальності, а факт їх допиту на стадії досудового розслідування не свідчить про відсутність вказаного ризику, оскільки вони повинні бути допитані безпосередньо в судовому засіданні для виконання вимог ч. 4 ст. 95 КПК України.

Крім того, ОСОБА_7 не працює, суспільно - корисною працею не займається, не має постійного джерела доходу, що в сукупності свідчить про наявність вкрай високого ризику можливості вчинення інших злочинів.

Встановлені ризики є надзвичайно високим, що в сукупності з тяжкістю можливого покарання, яке відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків, свідчить про недостатність застосування іншого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, адже більш м`який запобіжний захід не здатний забезпечити виконання ОСОБА_7 процесуальних обов`язків, а також запобігти спробам переховування від суду, незаконно впливати на свідків та вчинення іншого кримінального правопорушення.

Більш того, колегія суддів зазначає, що відповідно до наданої інформації, обвинувачена ОСОБА_7 30 грудня 2021 року була звільнена з-під варти з Запорізького слідчого ізолятору, у зв`язку із внесенням застави, а тому наразі відносно останньої діє альтернативний запобіжний захід у вигляді застави, а доводи захисника з приводу того, що визначений судом розмір застави є непомірним, є безпідставними.

Всі інші доводи апеляційної скарги були досліджені судом при продовженні ОСОБА_7 строку дії запобіжного заходу і ним надана належна оцінка, а жодних нових обставин, які б впливали на обґрунтованість поданої апеляційної скарги не встановлено.

З урахуванням викладеного, колегії суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є законним, обґрунтованим та ухваленим на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, у зв`язку з чим, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду першої інстанції - залишенню без змін.

На підставі зазначеного, керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 199, 404, 405, 407, 419, 422-1 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Поновити захиснику обвинуваченої ОСОБА_7 адвокату ОСОБА_8 строк на апеляційне оскарження ухвали Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 24 грудня 2021 року.
Апеляційну скаргу захисника обвинуваченої ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 24 грудня 2021 року, якою продовжено застосування у відношенні обвинуваченої ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 22 лютого 2022 року включно, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4