Коростишівський районний суд Житомирської області
Справа № 280/102/14-к
Провадження № 1-кп/935/1/22
У Х В А Л А
04 жовтня 2022 року м.Коростишів

Коростишівський районний суд Житомирської області у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , потерпілого ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , розглянувши у судовому засіданні, в залі суду, в м. Коростишів Житомирської області кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000057 від 15.01.2013,
встановив:
У провадженні Коростишівського районного суду Житомирської області перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України.
До суду захисником ОСОБА_6 подано клопотання про призначення повторної судово-медичної експертизи, яке обґрунтовано тим, що у висновках експерта №255 від 05.02.2013 та №3295 від 13.02.2013 зазначено, що у потерпілого ОСОБА_4 27.09.2012, 28.09.2012, 10.10.2012 зафіксовані скарги на тривалий тупий головний біль, головокружіння, шум в голові, нудоту, блювоту, болючі рухи в шийному відділі хребта, синці обличчя, болі в правому під ребер`ї, загальну слабкість, важкість у голові. Проте, записами в Журналі щозмінного перед рейсового та після рейсового медичних оглядів водіїв Коростишівського районного відділу освіти підтверджується те, що водій шкільного автобуса д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_4 в період 27.09.2012 по 10.10.2012 щоденно проходив перед рейсовий та після рейсовий медичний огляд і скарг на стан здоров`я та самопочуття в цей період не було, що він власноручно підтверджував своїм підписом, а подорожні листи вказаного шкільного автобуса свідчать про те, що щоденно потерпілий проїзжав понад 100 км, перевозячи дітей між селами до школи та назад. Оскільки наразі отримати пояснення у експерта, який виконував експертизи під час досудового розслідування неможливо, згідно листа експертної установи /т.3.а.п.37/, просив призначити повторну судово-медичну експертизу за матеріалами провадження, на вирішення якої поставити такі питання: 1. чи отримував ОСОБА_4 тілесні ушкодження 27.09.2012; 2. якщо так, то які саме, яка ступінь їх тяжкості, характер, кількість, локалізація та механізм утворення.
Прокурор у судовому засіданні заперечив проти задоволення клопотання, оскільки підставою для призначення судово-медичної експертизи у кримінальному провадженні була необхідність встановлення тяжкості та характеру тілесних ушкоджень. Під час досудового розслідування була проведена судово-медична експертиза, за результатами якої наявний висновок експерта, в якому встановлено ступінь тяжкості тілесних ушкоджень. Допитана у судовому засіданні як свідок медична сестра ОСОБА_7 , яка здійснювала огляд водіїв, показала суду, що огляд водіїв полягає лише у вимірюванні тиску та температури тіла, а також візуальному огляді, за результатами якого неможливо встановити будь-який діагноз.
Потерпілий ОСОБА_4 у судовому засіданні заперечив проти задоволення клопотання.
Обвинувачений ОСОБА_5 у судовому засіданні клопотання підтримав, просив його задовольнити.
Дослідивши клопотання захисника, заслухавши пояснення учасників судового провадження, суд дійшов таких висновків.
Відповідно до ч. 1 ст. 332 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторін кримінального провадження або потерпілого за наявності підстав, передбачених статтею 242 цього Кодексу, має право своєю ухвалою доручити проведення експертизи експертній установі, експерту або експертам.
Згідно з ч. 1 ст. 242 КПК України експертиза проводиться експертною установою, експертом або експертами, яких залучають сторони кримінального провадження або слідчий суддя за клопотанням сторони захисту у випадках та порядку, передбачених статтею 244 цього Кодексу, якщо для з`ясування обставин, що мають значення для кримінального провадження, необхідні спеціальні знання. Не допускається проведення експертизи для з`ясування питань права.
Підпунктом 1.8. Інструкції про призначення та проведення судових експертиз, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 08.10.1998 № 53/5 визначено, що підставою для проведення експертизи відповідно до чинного законодавства є процесуальний документ про призначення експертизи, складений уповноваженою на те особою (органом), або договір з експертом чи експертною установою, укладений за письмовим зверненням особи у випадках, передбачених законом, в якому обов`язково зазначаються її реквізити, номер справи або кримінального провадження або посилання на статтю закону, якою передбачено надання висновку експерта, перелік питань, що підлягають вирішенню, а також об`єкти, що підлягають дослідженню.

Відповідно до постанови слідчого СВ Коростишівського РВ УМВС України в Житомирській області 29.01.2013 у кримінальному провадженні №0000057 від 15.01.2013 призначено судово-медичну експертизу, проведення якої доручено співробітникам бюро судово-медичної експертизи м. Житомир.

Також, постановою слідчого СВ Коростишівського РВ УМВС України в Житомирській області 07.11.2013 у кримінальному провадженні №0000057 від 15.01.2013 призначено додаткову судово-медичну експертизу, до проведення якої залучено експертів Житомирського обласного бюро судово-медичних експертиз.

Згідно Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.06.2011 «Узагальнення судової практики про застосування судами кримінально-процесуального законодавства при призначенні судових експертиз і використання їх висновків у кримінальному судочинстві»: «Судова експертиза призначається майже в усіх випадках, коли її проведення в силу ст. 76 КПК є обов`язковим, а саме: «…для встановлення тяжкості та характеру тілесних ушкоджень…»

Відповідно до ст. 1 Закону "Про судову експертизу" судова експертиза - це дослідження експертом на основі спеціальних знань матеріальних об`єктів, явищ і процесів, які містять інформацію про обставини справи, що перебуває у провадженні органів дізнання, попереднього слідства та суду. Згідно з ч. 2 ст. 65 КПК висновок експерта є процесуальним джерелом доказів. Як свідчить судово-слідча практика, правильне використання можливостей експертиз та наукових об`єктивних досліджень є необхідною умовою для забезпечення виконання завдань кримінального судочинства, визначених у ст. 2 КПК.

Згідно п. 4.1 Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених наказом Міністерства охорони здоров`я України від 17 січня 1995 року № 6, судово-медична експертиза з метою встановлення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень проводиться судово-медичним експертом шляхом медичного обстеження потерпілих. Проведення цієї експертизи тільки за медичними документами (історії хвороби, індивідуальній карті амбулаторного хворого тощо) допускається у виняткових випадках і лише за наявності справжніх повноцінних документів, що містять вичерпні дані про характер ушкоджень, їх клінічний перебіг та інші необхідні відомості.

Пунктом 4.9 Правил визначено, що при експертизі тілесних ушкоджень у висновках експерта (акті) повинні бути відображені: характер ушкоджень з медичної точки зору (садно, синець, рана, перелом кістки тощо), їх локалізація і властивості; вид знаряддя чи засобу, яким могли бути спричинені ушкодження; механізм виникнення ушкоджень; давність (термін) спричинення ушкоджень; ступінь тяжкості тілесних ушкоджень із зазначенням кваліфікаційної ознаки - небезпека для життя, розлад здоров`я, стійка втрата загальної працездатності тощо.

Якщо при обстеженні потерпілого експерт виявляє різне походження тілесних ушкоджень, він встановлює, чим заподіяне кожне з них; якщо ушкодження мають різну давність, позначається неодноразовість їх нанесення, вказуються строки спричинення кожного з ушкоджень і ступінь їх тяжкості.

Відповідно до п. 5.4 Інструкції, повторна експертиза призначається, коли висновок експерта буде визнано судом необґрунтованим чи таким, що суперечить іншим матеріалам справи або інакше викликає сумніви в його правильності. Призначення повторної експертизи повинно бути мотивоване, а її проведення доручається іншому експертові або іншим експертам.
Достатніх підстав про те, що наявні в матеріалах справи висновки експертів є необґрунтованими чи такими, що викликають інші обґрунтовані сумніви в їхній правильності стороною захисту не зазначено.
Проаналізувавши законодавчу та нормативну базу, якою керуються експерти при проведенні судових експертиз, встановлено, що експертом при проведенні експертиз у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 296 КК України, дотримано усіх встановлених законодавством вимог.
Положеннями частини 1 статті 356 КПК України за клопотанням сторони кримінального провадження, потерпілого або за власною ініціативою суд має право викликати експерта для допиту для роз`яснення висновку.
Стороною захисту під час судового розгляду, згідно вимог статті 356 КПК України, клопотання про допит експерта у суді не заявлялось.

Доводи захисника в частині неможливості отримання пояснень у експерта, який виконував експертизи під час досудового розслідування, оскільки судово-медичний експерт ОСОБА_8 в експертній установі не працює і виїхала на постійне місце проживання за кордон, що підтверджується листом експертної установи від 18.04.2018, не є підставою для призначення повторної судово-медичної експертизи.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_7 , яка працювала медичною сестрою та здійснювала огляд водіїв перед рейсом, показала, що передрейсовий огляд водіїв полягає лише у вимірюванні тиску та температури тіла, за наявності певних сумнівів водії можуть перевірятись на стан алкогольного сп`яніння, загальний стан здоров`я та наявність будь-яких скарг з`ясовувались зі слів водіїв, тобто за результатом поверхневого огляду медична сестра не може встановлювати будь-які діагнози.
Призначення і проведення експертиз у кримінальному судочинстві регулюється: Кримінально-процесуальним кодексом України, Законом України «Про судову експертизу», постановою Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 1997 року № 8 «Про судову експертизу в кримінальних і цивільних справах», Інструкцією про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень від 08.10.1998 № 53/5 з наступними змінами.
Відповідно п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України № 8 від 30.05.1997 «Про судову експертизу в кримінальних і цивільних справах» повторна експертиза призначається, коли є сумніви у правильності висновку експерта, пов`язані з його недостатньою обґрунтованістю чи з тим, що він суперечить іншим матеріалам справи, а також за наявності істотного порушення процесуальних норм, які регламентують порядок призначення і проведення експертизи. Істотними можуть визнаватися, зокрема, порушення, які призвели до обмеження прав обвинуваченого чи інших осіб. В ухвалі (постанові) про призначення повторної експертизи зазначаються обставини, які викликають сумніви у правильності попереднього висновку експерта. Проведення повторної експертизи може бути доручено тільки іншому експертові.
Таким чином, мотиви клопотання фактично ґрунтуються на незгоді сторони захисту із висновками вже проведених судових експертиз, які були отримані стороною обвинувачення під час досудового розслідування. При цьому належного, достатнього обґрунтування таких мотивів у клопотанні не зазначено.
Відтак, наявні в матеріалах кримінального провадження результати зазначених раніше проведених відповідних експертних досліджень можуть бути використані при прийнятті рішення у кримінальному провадженні поряд з іншими доказами, оцінка яким буде дана судом в нарадчій кімнаті.
При цьому, відмова в задоволенні клопотання про призначення повторної судово-медичної експертизи свідчить не про порушення кримінального процесуального закону та неповноту дослідження доказів, а про відсутність аргументованих доводів щодо необхідності цих дій.
За таких обставин суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання про призначення повторної судово-медичної експертизи.
На підставі викладеного, керуючись ст. 242, 332, 372 КПК України , суд,
постановив:
Відмовити у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_6 про призначення повторної судово-медичної експертизи.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_1