Справа № 186/467/22
Провадження № 1-кп/0186/74/22
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 липня 2022 року м.Першотравенськ

Першотравенський міський суд Дніпропетровської області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1

секретар ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000594 від 03 травня 2022 року по обвинуваченню :
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Тернівка Дніпропетровської області, громадянина України, освіта середня, розлученого, який має на утриманні неповнолітню дитину - сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , працюючого ГРОВ у ШУ «Першотравенське», несудимого, який зареєстрований та проживає за адресою:, АДРЕСА_1

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_5

захисника адвоката ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_3

В с т а н о в и в:

У судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження відносно ОСОБА_3 міри запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 днів, так як ризики передбачені п.п.1,5 ч.1 ст.177 КПК України не зменшилися та існують на сьогодні.

Своє клопотання прокурор обґрунтовує тим, що завершити розгляд справи до закінчення терміну дії ухвали про продовження відносно ОСОБА_3 запобіжного заходу неможливо, а ризики заявлені на момент обрання запобіжного заходу, які полягали в тому, що ОСОБА_3 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, а також може вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення у якому обвинувачується на теперішній час не зменшилися, тому виникла необхідність у продовженні строку тримання під вартою.

Ризик, передбачений п.1 ч.1 ст.177 КПК України обґрунтовується тим, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 10 років з конфіскацією майна, а тому обвинувачений перебуваючи на свободі та усвідомлюючи тяжкість покарання може переховуватися від суду.

Ризик, передбачений п.5 ч.1 ст.177 КПК України прокурор обґрунтовує тим, що обвинувачений не має законного джерела доходу, що може спонукати останнього вчинити інші кримінальні правопорушення і продовжувати свою злочинну діяльність з метою матеріального збагачення.

Обвинувачений ОСОБА_3 та його захисник ОСОБА_6 прохали суд відмовити прокурору в задоволенні клопотання, вважаючи його доводи надуманими та такими які не підтверджені фактичними доказами. Прохали суд змінити обвинуваченому міру запобіжного заходу на цілодобовий домашній арешт, мотивуючи це тим, що у останнього є постійне місце проживання та місце роботи, а також останній має на утриманні неповнолітню дитину.

Суд, вивчивши матеріали кримінального провадження, заслухавши думку учасників cудового провадження, вважає, що клопотання прокурора про продовження строку тримання обвинуваченого під вартою підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.3 ст.331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Відповідно до ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків.

Метою і підставою тримання під вартою є запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується особа, незаконно впливати на потерпілих та свідків або іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню.
Судом встановлено, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено покарання від шести до десяти років позбавлення волі з конфіскацією майна. Також суд враховує, що обвинувачений розлучений, має на утриманні неповнолітню дитину та постійне місце проживання. Перевірити в судовому засіданні чи працював фактично ОСОБА_3 до взяття його під варту суду не вдалося так як ні стороною захисту, ні стороною обвинувачення не було надано суду належних та допустимих доказів, які б це підтверджували, або спростовували.

Тобто на даний час, у суду є достатньо підстав вважати, що ОСОБА_3 , з огляду на тяжкість передбаченого покарання за вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення, зможе ухилитися від суду та не виконувати його процесуальні рішення. Також, суд приймає до уваги обставини, передбачені ст. 178 КПК України, вік та стан здоров`я обвинуваченого, його соціальні зв`язки, строк перебування під вартою та тривалість судового розгляду цього кримінального провадження, серйозність пред`явленого обвинувачення, що дає підстави вважати про можливе переховування обвинуваченого від суду з метою уникнення відповідальності в разі зміни запобіжного заходу на більш м`який.

Також до вище вказаних обставин (ризиків) безумовно належить військова агресія Росії проти України, яка суттєво обмежує можливості виконання органами влади своїх повноважень на певних територіях та якісно погіршує криміногенну обстановку.

На переконання суду застосування більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти вищевказаному ризику.
Таким чином, вищевикладене підтверджує те, що обвинувачений може переховуватися від суду.

Ухвалою суду від 01 липня 2022 року щодо обвинуваченого ОСОБА_3 , продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою. Строк запобіжного заходу спливає 30 липня 2022 року. Ризики для запобігання яких (п.1 ч.1 ст.177 КПК України) було обрано обвинуваченому запобіжний захід на даний час не зменшилися.

Доказів, наявності ризику передбаченого п.5 ч.1 ст.177 КПК України в ході судового розгляду не встановлено.

Суд не вбачає підстав для зміни обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки доводи обвинуваченого ОСОБА_3 та його захисника ОСОБА_6 не спростовують існування вищевказаного ризику. Приймаючи рішення про продовження строку тримання під вартою та відмову у зміні запобіжного заходу, суд враховує, що тримання під вартою відповідно до підпункту «c» пункту 1 статті 5 Європейської конвенції про захист прав і основоположних свобод людини має задовольняти вимогу пропорційності, що викладено у рішенні ЄСПЛ від 18 березня 2008 року у справі «Ладент проти Польщі» (заява № 11036/03, п.55), а тому тримання обвинуваченого під вартою є необхідним для забезпечення його присутності в суді, а інші, менш суворі заходи, не є достатніми для досягнення цієї цілі.
Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд враховує вимоги ч. 3 ст.183 КПК України, відповідно до яких при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті, відповідно до якої суд має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні, зокрема, щодо злочину, який спричинив загибель людини.

Такою сумою застави суд визначає сорок розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 104000 (сто чотири тисячі) 00 копійок, що буде достатньо для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Керуючись ст.ст.331, 177-178, 183, 199, 317, 350, 369-372 КПК України, - суд

П о с т а н о в и в:

Клопотання прокурора про продовження строку тримання обвинуваченого ОСОБА_3 під вартою задовольнити.

Продовжити строк тримання ОСОБА_3 обвинуваченого у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.307 КК України, під вартою на строк 60 днів до 24 вересня 2022 року включно.

Одночасно визначити запобіжний захід у вигляді застави для забезпечення виконання обов`язків, визначених ч. 5 ст.194 КПК України.

Визначити заставу у розмірі сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 104000 (сто чотири тисячі) гривень 00 копійок, яка може бути внесена як самим обвинуваченим, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем).

Обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, протягом дії ухвали.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_3 у разі внесення застави наступні обов`язки:

- прибувати за кожною вимогою до суду;

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований та проживає: АДРЕСА_1 без дозволу суду;

- повідомляти суд про зміну свого місця проживання та роботи.

Термін дії обов`язків, покладених судом, у разі внесення застави визначити два місяці з моменту внесення застави.

У разі внесення застави та з моменту звільнення обвинуваченого з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, обвинувачений зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави обвинувачений ОСОБА_3 вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

У задоволенні клопотання щодо зміни запобіжного заходу відмовити.

Копію ухвали направити начальнику Державної установи «Дніпровська установа виконання покарань (№4)» для відома та виконання, а також вручити прокурору, захиснику та обвинуваченому.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Суддя: ОСОБА_1 .