ФАСТІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД

УХВАЛА

м. Фастів Київська область 15.09.2022 року

Слідчий суддя Фастівського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_1 ,

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

за участю представника скаржника ОСОБА_3 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку відео конференції в м. Фастові Київської області скаргу ОСОБА_4 на постанову слідчого про відмову у задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій, -

ВСТАНОВИВ:

Адвокат ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 звернувся з скаргою до суду на рішення (постанови) слідчого від 12.09.2022 року про відмову у проведенні слідчих дій в кримінальному провадженні № 0001792 від 04.11.2020 року посилаючись на те, що у травні до слідчого було подано клопотання від 24.05.2022 року про призначення судової медичної експертизи. 12.09.2022 року поштою отримали постанову слідчого ОСОБА_5 якою він повністю відмовив у задоволенні клопотання про проведення судової медичної експертизи. В постанові слідчий посилається на те, що особисто у нього немає сумніву у компетентності лікарів. Вважають таку відмову необґрунтованою. Слідчий не володіє достатнім рівнем знань, освіти для здійснення таких висновків. Також слідчим було відмовлено у клопотанні про допит свідків, а саме керівників лікарні. Теж було відмовлено в задоволені клопотання про витребування у лікарні документів. Просить скасувати постанови про відмову в задоволенні клопотань про проведення слідчих (розшукових) дій та зобов`язати слідчого провести слідчі (розшукові) дії зазначені в клопотанні представника потерпілої ОСОБА_4 .

Представник скаржника в судовому засіданні вимоги скарги підтримав та просив їх задовольнити.

Прокурор, слідчий в судове засідання не зявилися, були належним чином повідомлені про розгляд справи.

Згідно ст. 306 КПК України, відсутність слідчого, дізнавача чи прокурора не є першкодою для розгляду скарги.

Заслухавши думку представника скаржника, дослідивши письмові матеріали скарги, прихожу до наступного.

Порядок оскарження рішень, дій, бездіяльності слідчого або прокурора під час досудового розслідування регламентовано главою 26 Кримінального процесуального кодексу України (КПК України), параграфом 1, ст. 303-308 КПК України.

У частині 1 статті 303 КПК України визначено вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, що підлягають оскарженню на стадії досудового розслідування. Скаржник посилається на ст. 303 КПК України, яким передбачено оскарження, зокрема, про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій - особою, якій відмовлено у задоволенні клопотання, її представником, законним представником чи захисником.

За результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора постановляється ухвала згідно з правилами Кримінального процесуального кодексу України.

Ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути, зокрема, про скасування рішення слідчого чи прокурора, зобов`язання припинити дію, зобов`язання вчинити певну дію, відмову у задоволенні скарги ( стаття 307 КПК України).

Рішення слідчого (дізнавача), прокурора приймається у формі постанови. Постанова виноситься у випадках, передбаченим КПК України, а також коли слідчий, прокурор визнає це за необхідне (ч. 3 ст. 110 КПК).

Правова природа проваджень, які здійснюються слідчим суддею у скаргах за п. 7 ч. 1 ст. 303 КПК України, передбачає необхідність перевірки не лише дотримання процесуального порядку вирішення клопотань про проведення слідчих (розшукових) дій, а й оцінки таких клопотань на предмет доцільності здійснення слідчих (розшукових) дій, що порушуються перед слідчим, зокрема це стосується доцільності проведення допиту.

Підставою для проведення слідчих дій є наявність достатніх відомостей, що вказують на можливість досягнення її мети (ч. 2 ст. 223 КПК України). Слідчі дії спрямовані на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні (ч. 1 ст. 223 КПК України).

Слідчим суддею встановлено, що СВ Фастівського РУП ГУНП в Київській області здійснюється досудове розслідування в кримінальному провадженні № 0001792 від 04.11.2020. Кримінальне провадження перебуває в провадженні слідчого СВ Фастівського РУП ГУНП в Київській області ОСОБА_5

24.05.2022 року представник скаржника звернувся до слідчого з клопотанням про проведення слідчих дій, а саме про призначення відповідну судово медичну експертизу, щодо правильності та «адекватності» призначеного та проведеного медичного лікування ОСОБА_4 , витребування документів у КНП КОР «Обласне психіатрично-наркологічному медичному об`єднанні» та допитати свідків.

Постановою Начальника ВРЗЗС СВ Фастівського РУП ГУНП в Київській області ОСОБА_5 від 22.06.2022 скаржнику було відмовлено в задоволенні вказаних клопотаннь.

Згідно ст. 2 КПК України завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Відповідно до ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на засадах змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення та стороною захисту їх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.
Згідно із ст. 9 КПК України слідчий зобов`язаний всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального правопорушення, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.
Згідно принципу публічності, закріпленого в ст. 25 КПК України, слідчий зобов`язаний в межах своєї компетенції вжити всіх передбачених законом заходів для встановлення події кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила.
Відповідно до ч. 4 ст. 38 КПК України орган досудового розслідування зобов`язаний застосовувати всі передбачені законом заходи для забезпечення ефективності досудового розслідування.
Згідно з ч. 3 ст. 93 КПК України сторона захисту, потерпілий здійснює збирання доказів шляхом витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, службових та фізичних осіб речей, копій документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій, актів перевірок; ініціювання проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій та інших процесуальних дій, а також шляхом здійснення інших дій, які здатні забезпечити подання суду належних і допустимих доказів.
Ініціювання стороною захисту, потерпілим проведення слідчих (розшукових) дій здійснюється шляхом подання слідчому, прокурору відповідних клопотань, які розглядаються в порядку, передбаченому статтею 220 цього Кодексу. Постанова слідчого, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій може бути оскаржена слідчому судді.
Принципом кримінального процесу є змагальність сторін, яка передбачає рівні права на збирання та подання до суду доказів.
Слідчі (розшукові) дії є діями, спрямованими на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні. Підставами для проведення слідчої (розшукової) дії є наявність достатніх відомостей, що вказують на можливість досягнення її мети, відповідно до ч. 1, 2 ст. 223 КПК України.

Аналізуючи норму ст. 223 КПК України, вбачається, що має бути чітко визначена мета проведення слідчої (розшукової) дії, яка має значення для здійснення неупередженого, повного та всебічного досудового розслідування.

Із змісту роз`яснень, що містяться у п. 6 Узагальнень Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про практику розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування" від 12.01.2017 № 9-49/0/4-17 вбачається, що під час розгляду скарг на відмову слідчого, прокурора у проведенні слідчих (розшукових) дій, слідчий суддя, враховуючи завдання кримінального провадження, має встановити, чи була така відмова обґрунтованою та належним чином мотивованою, і чи в результаті її прийняття не були порушені права сторони захисту. Крім цього, оцінці підлягає і саме клопотання учасника кримінального провадження на предмет його обґрунтованості та доцільності.

При цьому слідчий суддя бере до уваги, що згідно зі ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого.

Слідчий та прокурор самостійно обирають тактику проведення слідчих дій.

Слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог КПК України, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється (ст. 40 КПК України). Слідчий суддя звертає увагу, що прийняття рішень при проведенні досудового розслідування є дискреційним повноваженням слідчого, які він здійснює з урахуванням відомостей про досудове розслідування, наявної доказової бази тощо.

Слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення (ч. 1 ст. 94 КПК України).
Разом з тим, слідчий суддя оцінює доводи слідчого стосовно відмови в проведенні допиту у якості свідків зазначених у клопотанні осіб у зазначеному кримінальному провадженні та приходить до висновку, що слідчий відмовив в задоволенні клопотання про проведення допиту свідків не навівши при цьому мотивів такої відмови, а лише послався на формальні значення, що не може бути визнане обґрунтованим та порушує права потерпілого.
Згідно ч.1 ст. 133 КПК України слідчий, прокурор під час досудового розслідування має право викликати свідка, потерпілого для допиту чи участі в іншій процесуальній дії. Згідно ч. 2 вказаної статті - слідчий, прокурор під час досудового розслідування мають право викликати особу, якщо є достатні підстави вважати, що вона може дати показання, які мають значення для кримінального провадження, або її участь у процесуальній дії є обов`язковою.
За таких обставин, постанова слідчого від 22 червня 2022 року про відмову в задоволенні клопотання потерпілого про допит свідків у кримінальному провадженні є необґрунтованою та підлягає скасуванню.
На підставі викладеного, керуючись ст. 220,303,304,306,307,309 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:

Постанову Начальника ВРЗЗС СВ Фастівського РУП ГУ НП в Київській області ОСОБА_5 від 22.06.2022 року у кримінальному провадженні № 0001792 про повну відмову в задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_3 про допит свідків, скасувати.

Начальника ВРЗЗС СВ Фастівського РУП ГУ НП в Київській області ОСОБА_5 провести допит свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в кримінальному провадженні № 0001792 від 04.11.2020 року.

В іншій частині скарги відмовити.

Ухвала в порядку ст.309 КПК України оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали проголошено 19.09.2022 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1