Справа № 462/4411/21 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/682/22 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 серпня 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ
Львівського апеляційного суду в складі:
головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові справу за апеляційними скаргами захисників обвинувачених ОСОБА_6 ( ОСОБА_7 ) та ОСОБА_8 ( ОСОБА_9 ) адвокатів ОСОБА_10 та ОСОБА_11 на ухвалу Залізничного районного суду м. Львова від 25 липня 2022 року,
з участю прокурора ОСОБА_12 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_6 ( ОСОБА_7 ) адвоката ОСОБА_10 ,
встановила:
на розгляді Залізничного районного суду м. Львова перебуває кримінальне провадження №0000115, відомості про яке внесено до ЄРДР 10 грудня 2020 року про обвинувачення ОСОБА_13 ( ОСОБА_14 ) у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 27, ч.3 ст. 305, ч.3 ст. 27, ч.3 ст. 307 КК України, ОСОБА_8 ( ОСОБА_9 ), ОСОБА_15 ( ОСОБА_16 ) та ОСОБА_6 ( ОСОБА_7 ) у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 305, ч.3 ст. 307 КК України.
Ухвалою суду першої інстанції від 25 липня 2022 року задоволено клопотання прокурора відділу нагляду за додержанням законів органами СБУ та Державної прикордонної служби ОСОБА_12 та продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, зокрема, обвинуваченим ОСОБА_17 ( ОСОБА_9 ) та ОСОБА_18 ( ОСОБА_7 )на 60 днів, а саме до 22 вересня 2022 року включно.
В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_6 ( ОСОБА_7 ) адвокат ОСОБА_10 покликається на недоведеність прокурором наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, необґрунтованість підозри, та порушення розумного строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 ( ОСОБА_7 ).

Вважає, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, а застосований відносно обвинуваченого ОСОБА_6 ( ОСОБА_7 ) запобіжний захід у виді тримання під вартою невмотивовано жорстоким, оскільки обвинувачений раніше не судимий, до кримінальної відповідальності не притягався.

Просить скасувати ухвалу Залізничного районного суду м. Львова від 25 липня 2022 року про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_19 ( ОСОБА_20 ) та змінити запобіжний захід на інший, не пов`язаний з позбавленням волі.

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_8 ( ОСОБА_9 ) адвокат ОСОБА_11 покликається на те, що рішення суду про подальше утримання ОСОБА_8 ( ОСОБА_9 ) під вартою в умовах установи виконання покарань є безпідставним, оскільки останній скаржиться на незадовільний стан здоров`я з причин наявних хронічних захворювань, має проблеми із соціалізацією за місцем утримання, так як не володіє українською мовою, а також, зважаючи на відмінності у релігійних переконаннях, немає можливості забезпечити власне харчування згідно потреб в умовах позбавлення свободи пересування.
Наголошує, що обвинувачений ОСОБА_21 ( ОСОБА_9 ) готовий сприяти суду у об`єктивному розгляді справи та встановленні істини.
Акцентує, що наявність на розгляді у суді обвинувального акту та тяжкість санкції за інкримінованим правопорушенням, як і невизнання вини, не можуть бути основною підставою для подальшого утримання обвинуваченого ОСОБА_8 ( ОСОБА_9 ) під вартою.
Просить скасувати ухвалу Залізничного районного суду м. Львова від 25 липня 2022 року про продовження обвинуваченому ОСОБА_17 ( ОСОБА_9 ) строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, а в разі відмови визначити заставу у розмірі, достатньому для забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого з урахуванням обставин, що характеризують його особу, стан здоров`я та громадянство.
Заслухавши суддю-доповідача, виступ захисника обвинуваченого ОСОБА_6 ( ОСОБА_7 ) адвоката ОСОБА_10 , який підтримав апеляційні скарги, думку прокурора про їх заперечення та залишення ухвали суду без зміни, перевіривши матеріали судового провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що такі задоволенню не підлягають, з наступних підстав.
Порядок перевірки ухвал суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлених під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, визначено ст. 422-1 КПК України.
Згідно ч.1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
Ст. 177 КПК України передбачено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків.
На думку колегії суддів, під час розгляду клопотання прокурора з`ясовані всі обставини, які мають значення для вирішення питання про продовження обвинуваченим ОСОБА_18 ( ОСОБА_7 ) та ОСОБА_17 ( ОСОБА_9 ) строку тримання під вартою, які в подальшому, були оцінені судом в сукупності та стали підставою для прийняття судового рішення.
Колегія суддів вважає доведеним прокурором, що ризики заявлені у клопотанні не зменшились, а відтак, застосування інших, більш м`яких запобіжних заходів є недостатнім.
Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що саме запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, забезпечить виконання обвинуваченими процесуальних обов`язків у даному кримінальному провадженні.
Отже, на думку колегії суддів, виправданим є подальше тримання під вартою обвинувачених ОСОБА_6 ( ОСОБА_7 ) та ОСОБА_8 ( ОСОБА_9 ), з врахуванням тяжкості інкримінованих їм за ч.3 ст. 27, ч.3 ст. 305, ч.3 ст. 27, ч.3 ст. 307 КК України та ч.3 ст. 305, ч.3 ст. 307 КК України відповідно, кримінальних правопорушень, конкретних обставин кримінального провадження, даних про особу обвинувачених та мотивів прокурора, а відтак, є всі підстави вважати, що обвинувачені, перебуваючи на волі, можуть переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків та інших обвинувачених у цьому кримінальному провадженні.
Таке судове рішення не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки в справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, а також цілком відповідає практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
Окрім цього, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, особлива тяжкість деяких злочинів, яка викликає негативну реакцію суспільства і соціальні наслідки, виправдовує попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу (рішення у справі Летельє проти Франції).
Що стосується покликання захисника адвоката ОСОБА_10 у апеляційній скарзі про необґрунтованість оголошеної ОСОБА_18 ( ОСОБА_7 ) підозри у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, то таке, на думку колегії суддів, є безпідставними, виходячи з наступного.
Так, при вирішенні питання про законність оскаржуваної ухвали суду першої інстанції про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, колегія суддів звертає увагу, що кримінальне провадження перебуває на стадії судового розгляду, що обумовлює наявність певних особливостей та істотно відрізняє порядок перевірки судового рішення від аналогічних рішень суду, які ухвалені на стадії досудового розгляду кримінального провадження.
Зокрема, на стадії судового розгляду кримінального провадження, такий стандарт доказування як «обґрунтована підозра» втрачає свою актуальність і при оцінці доказів повинен бути застосований критерій доведеності «поза розумним сумнівом», який випливає із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.
Однак, цей критерій може бути застосований тільки під час ухвалення за результатами розгляду кримінального провадження остаточного судового рішення.
Щодо покликання захисника адвоката ОСОБА_11 на незадовільний стан здоров`я обвинуваченого ОСОБА_8 ( ОСОБА_9 ), то таке заслуговує на увагу, проте не може бути підставою для відмови у задоволенні клопотання сторони обвинувачення, оскільки відсутні медичні відомості про неможливість перебування обвинуваченого під вартою.
Також, у відповідності до вимог п.5 ч.4 ст. 183 КПК України, при постановленні ухвали про продовження обвинуваченим запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, колегією суддів обґрунтовано не визначено розмір застави, оскільки ОСОБА_22 ( ОСОБА_7 ) та ОСОБА_21 ( ОСОБА_9 ) обвинувачується у вчиненні особливо тяжких злочинів у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів.
Отже, колегія суддів вважає, що ухвала місцевого суду є законною та обґрунтованою і не вбачає підстав для задоволення апеляційних скарг сторони захисту.
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону при розгляді справи, колегією суддів не встановлено.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419, 422-1 КПК України, колегія суддів,
постановила:
апеляційні скарги захисників обвинувачених ОСОБА_6 ( ОСОБА_7 ) та ОСОБА_8 ( ОСОБА_9 ) адвокатів ОСОБА_10 та ОСОБА_11 залишити без задоволення, а ухвалу Залізничного районного суду м. Львова від 25 липня 2022 року в частині продовження строку тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_18 ( ОСОБА_7 ) та ОСОБА_17 ( ОСОБА_9 ) без зміни.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4