ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 вересня 2022 року

м. Київ

справа № 590/292/20
провадження № 51-942км21
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю

секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 , ,
розглянув у судовому засіданні касаційну скаргу прокурора на ухвалу Сумського апеляційного суду від 22 вересня 2021 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000015, щодо
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 ,
засудженого за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 369 Кримінального кодексу України (далі КК).
Зміст оскарженого судового рішення і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини
Вироком Ямпільського районного суду Сумської області від 1 червня 2020 року ОСОБА_6 засуджено: за ч. 3 ст. 185 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки, за ч. 1 ст. 369 КК до покарання у виді обмеження волі на строк 2 роки.
На підставі ст. 70 КК за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначено ОСОБА_6 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки.
Відповідно до ст. 75 КК ОСОБА_6 звільнено від покарання з випробуванням, встановлено іспитовий строк 2 роки та покладено обов`язки, передбачені ст. 76 цього Кодексу.
Вирішено питання щодо речових доказів та процесуальних витрат у цьому кримінальному провадженні.
Цим вироком також засуджено ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , судові рішення стосовно яких не оскаржено.
За вироком суду ОСОБА_6 визнано винним у тому, що він 13 січня 2020 року о 24:00, за попередньою змовою з ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , проник на територію домоволодіння, розташованого на АДРЕСА_2 , де з підвального приміщення таємно викрав указане у вироку майно, яке належало ОСОБА_9 , на загальну суму 748,02 грн.
Також 19 січня 2020 року близько 22:00 ОСОБА_6 , за попередньою змовою з ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , проник до вищевказаного домоволодіння, де з підвального приміщення таємно викрав майно, на загальну суму 1495,23 грн.
16 січня 2020 року близько 01:00 ОСОБА_6 , за попередньою змовою з ОСОБА_7 , проник на територію домоволодіння, розташованого на АДРЕСА_2 , де повторно, таємно викрав із господарського приміщення вказане у вироку майно, належне ОСОБА_10 , на загальну суму 352 грн.
20 січня 2020 року близько 01:00 ОСОБА_6 , за попередньою змовою з ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , проник у господарське приміщення домоволодіння, розташованого на АДРЕСА_1 , звідки повторно, таємно викрав майно, яке належало ОСОБА_11 , на загальну суму 665 грн.
9 травня 2020 року працівниками патрульної поліції Ямпільського ВП Шосткинського ВП ГУНП в Сумській області ОСОБА_12 та ОСОБА_13 під час виконання службових обов`язків між с. Прудище та с. Папірня Ямпільського району Сумської області було зупинено транспортний засіб, яким керував ОСОБА_6 без мотошолома. Під час спілкування із ОСОБА_6 працівники поліції встановили, що останній керував мотоциклом «ІЖ Планета 3» без реєстраційного номера та без посвідчення водія. Також під час відібрання пояснень у нього було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, після чого йому запропонували у встановленому законом порядку пройти медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, на що ОСОБА_6 відповів відмовою. Близько 15:00 він у розмові з працівником поліції ОСОБА_12 висловив обіцянку надати йому неправомірну вигоду, а саме грошові кошти в розмірі 3000 грн, за непритягнення його до адміністративної відповідальності за керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, на що отримав відмову.
Сумський апеляційний суд ухвалою від 22 вересня 2021 року зазначений вирок місцевого суду стосовно ОСОБА_6 залишив без змін.
Вимоги та доводи особи, яка подала касаційну скаргу
У касаційній скарзі прокурор, посилаючись на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, що призвело до невідповідності призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі винного, а також істотного порушення вимог кримінального процесуального закону, порушує питання про скасування ухвали апеляційного суду та призначення нового розгляду в суді апеляційної інстанції. На обґрунтування своїх доводів указує, що місцевий суд усупереч положенням ст. 75 КК звільнив із випробуванням ОСОБА_6 від відбування покарання, призначеного за сукупністю злочинів, один із яких є корупційним кримінальним правопорушенням (ч. 1 ст. 369 КК). Вважає, що апеляційний суд за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, безпідставно не призначив ОСОБА_6 покарання із застосуванням ст. 69 КК у виді штрафу.
Позиції інших учасників судового провадження
У судовому засіданні прокурор підтримав касаційну скаргу.
Мотиви Суду
Згідно зі ст. 433 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК) суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу. Суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.
Статтею 438 КПК передбачено, що підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення і особі засудженого.
Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень та кваліфікацію його дій у касаційній скарзі прокурора не оскаржено.
Як убачається з матеріалів провадження, вироком місцевого суду ОСОБА_6 засуджено за ч. 3 ст. 185 та ч. 1 ст. 369 КК з призначенням покарання за кожне кримінальне правопорушення і остаточного покарання за сукупністю злочинів на підставі ст. 70 цього Кодексу. Відповідно до ст. 75 КК останнього звільнено від відбування покарання з випробуванням.
Не погоджуючись з указаним вироком, прокурор подав апеляційну скаргу з доповненнями до неї, у яких просив змінити вирок місцевого суду через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та визнати ОСОБА_6 винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 369 КК. Порушував питання про призначення йому покарання за ч. 3 ст. 185 КК із застосуванням ст. 69 цього Кодексу у виді штрафу в розмірі 550 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 9350 грн , та за ч. 1 ст. 369 КК у виді штрафу в розмірі 500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 8500 грн. На підставі ст. 70 КК за сукупністю злочинів просив визначити останньому остаточне покарання у виді штрафу в розмірі 550 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 9350 грн. Свої вимоги щодо застосування ст. 69 КК обґрунтовував тим, що ОСОБА_6 раніше не судимий, характеризується посередньо, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, щиро розкаявся у вчиненому, активно сприяв розкриттю злочинів, відсутні претензії з боку потерпілих.
Залишаючи вирок суду першої інстанції стосовно ОСОБА_6 без змін, апеляційний суд мотивував своє рішення тим, що будь-яких законних підстав для призначення останньому покарання із застосуванням ст. 69 КК не встановлено, а наведені у скарзі обставини не знижують ступеня тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень та були враховані судом першої інстанції під час призначення покарання.
Разом з тим прокурор в апеляційній скарзі не порушував питання про неправильне застосування ст. 75 КК, скасування вироку місцевого суду та ухвалення нового вироку стосовно ОСОБА_6 , якому було призначено остаточне покарання за сукупністю злочинів, тому апеляційний суд був позбавлений процесуальної можливості виправити неправильне звільнення останнього від відбування покарання з випробуванням.
Доводи прокурора з посиланням на висновок Великої Палати Верховного Суду, наведений у постанові від 7 грудня 2021 року в справі № 617/775/20 (провадження

№ 13-110кс21) також є нерелевантними, оскільки у цьому провадженні предметом розгляду була касаційна скарга сторони захисту.
Колегія суддів погоджується з висновком апеляційного суду про звільнення

ОСОБА_6 судом першої інстанції від відбування покарання з випробуванням у зв`язку з відсутністю процесуальних можливостей для усунення допущених порушень закону.
Крім того, слід звернути увагу на те, що Ямпільський районний суд Сумської області ухвалою від 21 липня 2022 року звільнив ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням, призначеного вироком цього ж суду від 1 червня 2020 року, у зв`язку із закінченням іспитового строку.
За наведених обставин колегія суддів погоджується з рішенням апеляційного суду, яке відповідає вимогам статей 370, 419 КПК.
Неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність та істотного порушення вимог кримінального процесуального закону, що могли б бути підставами для скасування ухвали апеляційного суду щодо засудженого, під час розгляду справи в суді касаційної інстанції не встановлено. Тому колегія суддів вважає за необхідне залишити подану касаційну скаргу прокурора без задоволення.
Керуючись статтями 433, 434, 436, 441, 442 КПК, Верховний Суд
ухвалив:
Ухвалу Сумського апеляційного суду від 22 вересня 2021 року стосовно ОСОБА_6 залишити без змін, а касаційну скаргу прокурора без задоволення.
Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною й оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3