Справа № 159/4879/20 Провадження №11-кп/802/226/22 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія:ч. 2 ст. 307 КК України Доповідач: ОСОБА_2
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
26 липня 2022 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Ковельського міськрайонного суду Волинської області 18 жовтня 2021 року щодо ОСОБА_7 , яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Сереховичі, Старовижівського району, Волинської області, громадянин України, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , із середньою спеціальною освітою, одружений, має на утриманні 3 неповнолітніх дітей, непрацездатну дружину, яка здійснює догляд за дитиною віком до 3 х років; не працює, в порядку ст. 89 КК України несудимий,
визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України і йому призначено покарання у виді 6 років позбавлення волі з конфіскацією майна.

Строк відбуття покарання визначено обчислювати з моменту приведення вироку до виконання.

Вироком вирішено питання процесуальних витрат та речових доказів.

В С Т А Н О В И В
Згідно із вироком суду ОСОБА_7 визнано винуватим і засуджено за те, що він, у невстановлений досудовим розслідуванням обставинах, придбав особливо небезпечний наркотичний засіб канабіс, який зберігав при собі з метою збуту. У подальшому, в 11 год. 36 хв. 21 квітня 2020 року на вул. Будівельників у смт. Люблинці, Ковельського району, Волинської області, з корисливих мотивів і керуючись метою збагачення, продав чим незаконно збув за грошову винагороду в сумі 400 грн. особливо небезпечний наркотичний засіб канабіс масою 4, 0 659 гр. ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (анкетні дані змінено), який залучався поліцією до проведення оперативної закупки на підставі Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними», який вказаний вище наркотичний засіб об 11 год. 18 хв. того ж дня видав поліції.
У поданій на вирок апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 , не оспорюючи фактичних обставин вчиненого та правильність кваліфікації його дій, оскаржує вирок через невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості вчиненого та особі обвинуваченого, внаслідок суворості. Вважає, що судом при призначенні покарання не було враховано те, що перший в порядку ст. 89 КК України несудимий, має на утриманні трьох неповнолітніх дітей, є єдиним годувальником в сім`ї, оскільки його дружина не працює, приймав участь в АТО, проте не має відповідного статусу, так як йому було інкриміновано військовий злочин. Зазначає про збіг тяжких життєвих обставин, які вплинули на його психологічний стан та поведінку. У зв`язку із цим, просить вирок суду від 18 жовтня 2021 року щодо нього скасувати та ухвалити новий вирок, яким призначити покарання із застосуванням ст. 69 КК України та звільнити від відбування призначеного покарання з випробуванням на підставі ст. 76 КК України.

Заслухавши доповідача, який доповів суть вироку та виклав доводи апеляційної скарги, прокурора, яка відносно її задоволення заперечила, перевіривши матеріали кримінального провадження, апеляційний суд доходить такого висновку.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні умисних дій, які виразились у незаконному придбанні, зберіганні з метою збуту та збуті особливо небезпечного наркотичного засобу та кваліфікація його ж протиправних дій за ч. 2 ст. 307 КК України є правильними та ніким із учасників судового провадження не оспорюються, а тому не перевіряються апеляційним судом на предмет їх законності та обґрунтованості.

Що ж стосується тверджень захисника про неправильне застосування судом закону України про кримінальну відповідальність, а відповідно і призначення обвинуваченому покарання, яке не відповідає ступеню тяжкості вчиненого та особі винного, то такі, на думку апеляційного суду, є безпідставними.

Згідно із ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України, суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Як убачається із змісту мотивувальної частини вироку суду, призначаючи обвинуваченому ОСОБА_7 безальтернативний вид покарання у виді позбавлення волі у мінімальному розмірі, визначеного ч. 2 ст. 307 КК України, місцевий суд з достатньою повнотою врахував характер і ступінь тяжкості скоєного ним злочину, а також дані про його особу.

Зокрема те, що ОСОБА_7 вчинив злочин, який у відповідності до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких, дані про його особу, який у відповідності до ст. 89 КК України вважається несудимим, позитивно характеризується за місцем проживання, будучи особою працездатного віку суспільно-корисною працею не займається, є багатодітним батьком, враховано судом і стан його здоров`я.

Обставин, які пом`якшують або обтяжують покарання, не встановлено.

Врахувавши усі обставини кримінального провадження, у тому числі й ті, на які посилається у поданій апеляційній скарзі обвинувачений, суд призначив йому покарання у виді позбавлення волі з конфіскацією майна, що є у його власності, яке є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів, яке слід відбувати реально, навівши у вироку переконливі мотиви такого рішення, зазначивши, що за таких обставин буде досягнута мета покарання.

Таке рішення суду належним чином умотивоване, а покарання - необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів.

Враховуючи конкретні обставини справи, апеляційний суд зазначає, що для застосування інститутів, передбачених ст. 69, 75 КК України (призначення більш м`якого покарання, ніж передбачено законом) та (звільнення від відбування покарання з випробуванням), необхідна сукупність відповідних обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, яких у означеному випадку немає, відтак підстав для зміни призначеного судом першої інстанції обвинуваченому покарання, не вбачається і апеляційним судом.

Таким чином, апеляційна скарга обвинуваченого підлягає залишенню без задоволення, а вирок суду першої інстанції без зміни.

Керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, Волинський апеляційний суд,

У Х В А Л И В
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Ковельського міськрайонного суду Волинської області 18 жовтня 2021 року щодо ОСОБА_7 без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Касаційна скарга на ухвалу може бути подана безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий

Судді: