Дата документу Справа № 335/3884/22
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ЄУ № 335/3884/22 Слідчий суддя ОСОБА_1
Провадж. №11-сс/807/531/22 Доповідач 2 інст. ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

розглянула 26 вересня 2022 року у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі матеріали справи за апеляційною скаргою власника майна ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 11 липня 2022 року, якою задоволено клопотання слідчого СВ ВП № 1 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_8 про арешт майна у кримінальному провадженні, відомості по якому внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000150 від 21.06.2022, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.190 КК України.

Як вбачається з матеріалів провадження, слідчий ОСОБА_8 , за погодженням з прокурором ОСОБА_6 , звернувся до слідчого судді з клопотанням про арешт майна, у якому просить накласти арешт на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , власником якого є ОСОБА_7 , у вигляді заборони її відчуження у будь-який спосіб, заборони розпорядження нею та користування, з метою запобігання можливості її відчуження, пошкодження (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 060).
В обґрунтування клопотання слідчий зазначив, що СВ ВП №1 ЗРУП ГУНП України в Запорізькій області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000150 від 21.06.2022, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.190 КК України.
У ході досудового розслідування встановлено, що на примусовому виконанні у Шевченківському ВДВС у м. Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) перебувало виконавче провадження № 65968530, відкрите 05.07.2021, боржником у якому виступав ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а стягувачем - ОСОБА_10 .
В рамках даного виконавчого провадження державним виконавцем через ДП «Сетам» здійснено реалізацію квартири розташованої за адресою: АДРЕСА_2 , що належала на праві власності ОСОБА_9 , який станом на час вжиття заходів до реалізації вказаного майна помер (дата смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ).
У подальшому 22.12.2021 приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області, на підставі акту Державного виконавця при проведенні електронних торгів з реалізації майна боржника, затвердженого Шевченківським відділом державної виконавчої служби у м. Запоріжжі від 21.12.2021, посвідчено, що ОСОБА_7 належить на праві приватної власності майно, а саме квартира АДРЕСА_3 , яке раніше належало ОСОБА_9 на підставі свідоцтва про право власності № НОМЕР_1 , виданого Ленінською районною адміністрацією Запорізької міської ради 19.12.2007, право власності зареєстроване в Електронному реєстрі права власності на нерухоме майно Орендним підприємством «Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації» 07.02.2008 року.
Слідчий вказував, що наразі є обґрунтовані ризики, що нерухоме майно, яке належало ОСОБА_9 та яке є об`єктом кримінального правопорушення, може бути переоформлене на інших осіб, шляхом продовження злочинної діяльності, у зв`язку із чим слідчий за погодженням з прокурором звернувся до суду із вказаним клопотанням.

Ухвалою слідчого суддіОрджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 11 липня 2022 року задоволено клопотання слідчого СВ ВП №1 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_8 про арешт майна.

Накладено арешт на квартиру АДРЕСА_4 , яка на праві власності належить ОСОБА_7 , РНОКПП НОМЕР_2 , із забороною її відчуження та розпорядження.

Задовольняючи клопотання слідчого про арешт майна, слідчий суддя прийшов до висновку, що на даному етапі досудового розслідування такий захід забезпечення кримінального провадження, як арешт вказаної квартири, є необхідним для збереження вказаної квартири, запобігання можливості її відчуження та пошкодження, а також задля з`ясування обставин у кримінальному провадженні.

В апеляційній скарзі власник майна ОСОБА_7 , не погоджуючись із оскаржуваною ухвалою слідчого судді вважає її незаконною та необґрунтованою.

В обґрунтування доводів зазначає, що вона є законним власником майна, придбала квартиру через електрону площадку СЕТАМ, повністю заплатила грошові кошти, торги ні ким не оскаржені. На законних підставах зареєструвала право власності. При цьому стороною обвинувачення не надані будь-які відомості щодо наявності цивільного позову у вказаному кримінальному провадженні.

Разом з цим, КПК покладає обов`язок на слідчого суддю перевірити чи відповідає клопотання про арешт вимогам закону, заслухати ініціатора подання клопотання та прокурора на предмет обґрунтованості та наявності доказів на підтвердження обставин, викладених у клопотанні. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача. Підстав для звернення з клопотанням до слідчого судді в рамках даного кримінального провадження не було, відповідно були відсутні підстави і для задоволення цього клопотання. Навіть якщо у слідчого судді є достатні підстави вважати, що певною особою було вчинено кримінальне правопорушення, він не має повноважень накладати арешт на майно особи, яка не є підозрюваним. Вказане майно не є предметом забезпечення цивільного позову, а тому у слідчого судді були відсутні підстави накладати на нього арешт.

Також зазначає, що розгляд клопотання відбувся без повідомлення власника майна, копія ухвали слідчого судді була отримана 15.08.2022 року, апеляційна скарга подана нею 18.08.2022 року, а тому вважає строк на апеляційне оскарження не пропущеним.

Просить ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого про арешт майна.

Позиції учасників судового провадження.
Прокурор висловив заперечення вимогам апеляційної скарги, зазначивши про те, що арешт майна накладений тільки із забороною відчуження та розпорядження.

В судове засідання апеляційної інстанції власник майна, будучи належним чином повідомленою про час і дату судового засідання не з`явилась, причини неявки суду не повідомила, а тому колегія суддів вирішила за можливе розглянути провадження за відсутністю власника майна, що не суперечить положенням ч.4 ст.405 КПК України.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини та мотиви, з яких суд виходив при постановленні ухвали.

При розгляді апеляційної скарги колегія суддів перевіряє дотримання слідчим суддею вимог ст.ст.132, 170, 171, 172, 173 КПК України і бере до уваги сукупність усіх чинників і обставин, передбачених зазначеними нормами кримінального процесуального закону.

Відповідно до положень ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Згідно з ч.2, ч.3 ст.170 КПК України метою арешту майна є забезпечення збереження речових доказів (у цьому випадку арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу); спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характер щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У вищевказаному клопотанні слідчого про накладення арешту на майно, відповідно до вимог ст.171 КПК України, зазначені: підстава і мета, відповідне обґрунтування необхідності арешту майна, вид майна, що належить арештувати, до клопотання додані документи та інші матеріали, якими обґрунтовані доводи клопотання.

На думку колегії суддів, слідчий суддя при вирішенні питання про накладення арешту на майно, зазначене в клопотанні слідчого, дотримався вимог, передбачених ст.ст.172, 173 КПК України, дослідив додані до клопотання матеріали кримінального провадження, врахував правову підставу для арешту майна та інші обставини кримінального провадження.

Так, з матеріалів кримінального провадження вбачається, в провадженні СВ ВП №1 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області перебуває кримінальне провадження за № 0000150, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 21.06.2022 року за ознаками скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.190 КК України.
В ході досудового розслідування встановлено, що на примусовому виконанні у Шевченківському ВДВС у м. Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) перебувало виконавче провадження № 65968530, відкрите 05.07.2021, боржником у якому виступав ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а стягувачем - ОСОБА_10 .
В рамках даного виконавчого провадження державним виконавцем через ДП «Сетам» здійснено реалізацію квартири розташованої за адресою: АДРЕСА_2 , що належала на праві власності ОСОБА_9 , який станом на час вжиття заходів до реалізації вказаного майна помер (дата смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ).
У подальшому 22.12.2021 приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області, на підставі акту Державного виконавця при проведенні електронних торгів з реалізації майна боржника, затвердженого Шевченківським відділом державної виконавчої служби у м. Запоріжжі від 21.12.2021, посвідчено, що ОСОБА_7 належить на праві приватної власності майно, а саме квартира АДРЕСА_3 , яке раніше належало ОСОБА_9 на підставі свідоцтва про право власності № НОМЕР_1 , виданого Ленінською районною адміністрацією Запорізької міської ради 19.12.2007, право власності зареєстроване в Електронному реєстрі права власності на нерухоме майно Орендним підприємством «Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації» 07.02.2008 року.
Слідчий звернувся до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту на нерухоме майно, яке є об`єктом кримінального правопорушення та може бути переоформлене на інших осіб, шляхом продовження злочинної діяльності.

Отже, метою для накладення арешту на вилучено майно слідчий зазначав саме збереження речового доказу.

Слідчий суддя, розглядаючи клопотання прокурора, перевірив зазначені в ньому обставини та встановив, що існує ризик відчуження, пошкодження майна, що підлягає арешту.

Задовольняючи клопотання слідчого, послався на те, що нерухоме майно, а саме квартира АДРЕСА_3 , відповідає критеріям, передбаченим ст.98 КПК України, та з метою збереження вказаної квартири, запобігання можливості її подальшого відчуження, з`ясування обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, необхідно накласти арешт на нерухоме майно.

Відповідно до ухвали слідчого судді арешт на зазначене в ухвалі майно накладений на підставі п.1 ч.2 ст.170 КПК України, а саме з метою забезпечення збереження речових доказів.

При цьому, слід зауважити, що у випадку, передбаченому п.1 ч.2 ст.170 КПК України арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу

Зазначені матеріали досудового розслідування дають підстави вважати, що нерухоме майно, а саме квартира АДРЕСА_3 , має суттєве значення для встановлення важливих обставин, є об`єктом ймовірно вчиненого кримінального правопорушення, тобто має значення речового доказу, відповідно до ст.98 КПК України.

Враховуючи те, що досудове розслідування розпочато за ч.3 ст.190 КК України та у даному кримінальному провадженні є всі підстави, з огляду і на правову кваліфікацію, внесену до ЄРДР, вважати, що квартира АДРЕСА_3 є безпосереднім предметом злочину та може бути використана як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, тобто відповідає критеріям речового доказу, визначеним ст.98 КПК України.

Слід зауважити, що прокурором надана інформація, яка додатково засвідчує ймовірність незаконного заволодіння заявленою у клопотанні квартирою, що слідує із відповіді Київського державного нотаріального архіву. Так, зазначено, що у справі № 02-33 т.1 «Реєстр для реєстрації нотаріальних дій» за 2018 рік, приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_11 08 серпня 2018 року не міститься запис про посвідчення виконавчого напису за реєстровим № 1286.

Також повідомлено, що в справі № 02-33 т.2 «Реєстр для реєстрації нотаріальних дій» за 2018 рік, приватного нотаріуса КМНО ОСОБА_11 14 грудня за реєстровим № 1286 вчинена інша нотаріальна дія, іншою особою, а саме «Засвідчення вірності копій».

Самі обставини, які є предметом розслідування у даному кримінальному провадженні та подальших рух, пов`язаний із даною квартирою вказують на наявність ризиків розпорядження та відчуження даним майном.

Наведені обставини вказують на необхідність збереження вказаної квартири, забезпечення кримінального провадження та виконання завдань у запобіганні можливості пошкодити, відчужити вказане майно, або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню, слідчий суддя на законних підставах прийшов до обґрунтованого висновку про необхідність накладення арешту на вищезазначене майно.

Не накладення арешту на зазначене майно може призвести до можливості його подальшого відчуження, пошкодження, що унеможливить проведення слідчим повного та об`єктивного досудового розслідування по кримінальному провадженню.

Наведені обставини беззаперечно обґрунтовують мету застосування даного заходу забезпечення кримінального провадження, а саме визначену п.1 ч.2 ст.170 КПК України, як збереження речового доказу.

Судова колегія погоджується з такими висновками слідчого судді, виходячи з того, що ст.100 КПК України визначено, що на речові докази може бути накладено арешт в порядку ст.ст.170-174 КПК України, та слідчий суддя накладав арешт на майно за наявністю достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, визначеним в ч.1 ст.98 КПК України.

Апеляційна інстанція також не погоджується з твердженнями апелянта про те, що арешт не може бути накладено на майно, власником якого вона єчерез те, що у кримінальному провадженні вона не є підозрюваною, їй не було повідомлено про підозру, оскільки арешт на майно, яке визнано речовим доказом може бути накладено не лише на майно, яке належить виключно учасникам кримінального провадження, а на майно, яке належить будь-якій фізичній або юридичній особі, що відповідає вимогам ч.3 ст.170 КПК України.

При цьому, арешт майна з підстав, передбачених ч.2 ст.170 КПК України, по суті являє собою форму забезпечення доказів, є самостійною правовою підставою для арешту майна поряд з забезпеченням цивільного позову та конфіскацією майна та, на відміну від двох останніх правових підстав, не вимагає оголошення підозри у кримінальному провадженні та не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.

Більш того, слідчий суддя наклав арешт на нерухоме майно із забороною відчуження та розпорядження, але користуватись вказаним майном власник цього майна має право.

Таким чином, обставини провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою збереження речових доказів та забезпечення кримінального провадження.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 07 червня 2007 року у справі «Смирнов проти Росії» було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку - вимогами охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.

В даному провадженні дотриманий принцип співмірності застосованого заходу забезпечення кримінального провадження та прав власника майна.

Крім того, у випадку, якщо у подальшому наявність зв`язку між арештованим майном та кримінальним правопорушенням у межах досудового розслідування буде спростована, або стороною обвинувачення у строки, розумні у сенсі ст.28 КПК України, не будуть вжиті належні заходи для перевірки відповідних обставин, апелянт не позбавлений права ініціювати в порядку ст.174 КПК України питання про скасування накладеного арешту.

Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, як про це ставиться питання в апеляційній скарзі, не вбачається.

За таких обставин, ухвала слідчого судді про накладення арешту на майно є такою, що відповідає вимогам ст.ст.170-173 КПК України та підстав для її скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. ст. 170, 171, 173, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу власника майна ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 11 липня 2022 року, якою задоволено клопотання слідчого СВ ВП №1 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_8 про арешт майна у кримінальному провадженні, відомості по якому внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000150 від 21.06.2022, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.190 КК України, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4