Справа № 165/1441/20 Провадження №11-кп/802/671/22 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія:ч.ч. 2, 3 ст. 185, ч. 3 ст. 186 КК України Доповідач:
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
04 жовтня 2022 року місто Луцьк

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Волинського апеляційного суду ОСОБА_2 ,
з участю секретаря ОСОБА_3 ,
прокурора ОСОБА_4 (в режимі відеоконференції),
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні одноособово в порядку Перехідних положень КПК України клопотання прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_4 про продовження обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою,
В С Т А Н О В И В
Ухвалою судді доповідача від 12 серпня 2022 року в порядку підготовки кримінального провадження до апеляційного розгляду, за клопотанням прокурора ОСОБА_4 , обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянину України, уродженцю м. Нововолинськ, освіта професійно-технічна, неодружений, не працює, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів до 10 жовтня 2022 року включно, розгляд кримінального провадження призначено на 04 жовтня 2022 року.
30 вересня 2022 року від прокурора надійшло клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_5 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, яке обґрунтоване наявністю ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які на даний час не змінились та слугували підставою для зміни обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту на тримання під вартою, а у подальшому, і його продовження, а тому з метою їх запобігання та забезпечення належної процесуальної поведінки останнього, просить продовжити дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.

23 серпня 2022 року набрала чинності постанова КМУ від 19 серпня 2022 року № 928, якою внесено зміни до: постанови КМУ «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» від 09 грудня 2020 року № 1236 про продовження на всій території України карантину до 31 грудня 2022 року.

Пунктом 20-5 Розділу XІ Перехідних положень цього Кодексу визначено, що тимчасово, на період дії карантину встановлюються такі особливості судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальних провадженнях та розгляду окремих питань під час судового провадження, зокрема, у разі неможливості у визначений цим Кодексом строк суддею (колегією суддів) розглянути клопотання про обрання або продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, крім клопотання, поданого на розгляд до Вищого антикорупційного суду, воно може бути розглянуто головуючим, а за його відсутності - іншим суддею зі складу колегії суддів, якщо справа розглядається колегіально.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями Волинського апеляційного суду № 165/1441/20 (номер провадження № 11-кп/802/671/22) визначено для розгляду даної справи колегію суддів у складі: головуючого судді ОСОБА_7 , ОСОБА_2 , ОСОБА_8 .

У зв`язку із тимчасовою непрацездатністю головуючого судді ОСОБА_7 , зазначене клопотання розглядається суддею зі складу колегії суддів ОСОБА_2 .

Заслухавши зміст поданого клопотання, думку учасників судового провадження, доходжу висновку, що клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою підставне та підлягає до задоволення.

За положеннями ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Частинами 1 статті 183 КПК України визначено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною 5 статті 176 цього Кодексу.
Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за яким законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки (п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України).
В частині 3 статті 199 КПК України визначено, що клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.
Згідно із частиною 4 статті 199 КПК України слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.
Частиною 5 статті 199 КПК України визначено, що слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині 3 цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.
Частиною 1 статті 197 КПК України передбачено, що строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.
Аналізуючи зміст заявленого прокурором клопотання, суддя визнає обґрунтованими доводи прокурора про те, що ризики, передбачені п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які слугували підставою для застосування та неодноразово продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_5 не зменшилися.
Обґрунтованість цього висновку також стверджується даними про особу обвинуваченого, який суспільно-корисною працею не займається, постійного джерела доходів немає, раніше неодноразово судимий, у тому числі, за вчинення умисних корисливих злочинів проти власності. Будучи, попередньо, під дією запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, неодноразово порушував його умови, що і було підставою для зміни запобіжного заходу та взяття його під варту. У цьому кримінальному провадженні обвинувачується у вчиненні нетяжких та тяжких злочинів. Хоча у розумінні практики Європейського суду з прав людини тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності із іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. Так, у справі «Ілійков проти Болгарії» від 26 липня 2001 року Європейським судом з прав людини зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.
Вироком Нововолинського міського суду Волинської області від 04 липня 2022 року ОСОБА_5 засуджений за ч.ч. 2, 3 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України з призначенням йому остаточного до відбуття покарання у виді 4 років 6 місяців позбавлення волі, яке слід відбувати реально. Вважаю, що попередньо заявлені ризики, не змінилися, як і обстановка, яка дає суду підстави вважати, що належну процесуальну поведінку обвинуваченого, зможе забезпечити інший - більш м`який запобіжний захід.
Матеріали провадження не містять переконливих даних про застереження, які б на даний час унеможливлювали перебування обвинуваченого під вартою, також не надано медичної документації на підтвердження неможливості з медичних показань подальшого тримання обвинуваченого під вартою, і що такі умови несуть реальну загрозу для його життя та здоров`я.
Наведені стороною обвинувачення в клопотанні підстави для продовження строку тримання під вартою вважаю достатньо обґрунтованими.
Розглядаючи можливість застосування альтернативних запобіжних заходів, з огляду на вищенаведене, вважаю їх такими, що не здатні забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого, тобто, застосування більш м`яких запобіжних заходів до обвинуваченого, на даний час неможливе.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 197 КПК України строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.
Ураховуючи, що апеляційне провадження щодо обвинуваченого неможливо закінчити до закінчення строку дії запобіжного заходу, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів є виправданим заходом.
Підстав для зміни, попередньо визначеного судом, у відповідності до ч. 3 ст. 183 КПК України, розміру застави та покладених процесуальних обов`язків, не вбачається.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 196, 197, 199, п. 20-5 Розділу XІ Перехідних положень КПК України,
У Х В А Л И В
Клопотання прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_4 задовольнити.
Продовжити обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів до 02 грудня 2022 року включно.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Суддя: