Справа № 638/6558/14-к
Провадження № 1-в/638/311/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 липня 2022 року м. Харків

Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого судді - ОСОБА_1 ,
при секретары судового засідання ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
за участю адвоката засудженого ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання адвоката ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання у виді позбавлення волі, -

ВСТАНОВИВ:
14.07.2021 року до Дзержинського районного суду м. Харкова звернувся адвокат ОСОБА_4 , який діє в інтересах засудженого ОСОБА_5 з клопотанням про його умовно-дострокове звільнення від відбування покарання у виді позбавлення волі.
В обґрунтування своїх вимог адвокат ОСОБА_4 зазначив, що ОСОБА_5 відбуває покарання у ДУ «Олексіївська виправна колонія (№ 25)» у вигляді позбавлення волі строком на 11 років 6 місяців за вироком Дзержинського районного суду м. Харкова від 30.05.2014 р., яким його визнано винним за п.6 ч.2 ст. 115 КК України. На підставі ухвали Дзержинського районного суду м. Харкова від 16.02.2016 р. клопотання ОСОБА_5 про зарахування в строк покарання строку попереднього ув`язнення (з 27.02.2014 р. по 01.07.2014 р.) було задоволене, з урахуванням чого кінцевий термін строку відбування покарання є 23.04.2025 р.

Станом на 08.06.2022 р. засуджений ОСОБА_5 відбув понад 3/4 строку покарання, відповідно до ч.2 ст.81 КК України у нього виникло право на умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

15.06.2022 р. адміністрацією установи виконання покарань ОСОБА_5 було

відмовлено в направленні матеріалів до суду для вирішення питання про умовно-

дострокове звільнення від відбування покарання на підставі ст.81 КК України, із

формулюванням - «як особі, яка своєю поведінкою та ставленням до праці не довела своє виправлення».

Адвокат засудженого вважає, що причина відмови адміністарцією колонії не відповідає дійсності, оскільки не наведено жодних доказів на підтвердження зазначеного висновку. Так, ОСОБА_5 в минулому мав 4 стягнення, які в силу ст.134 Кримінально-виконавчого Кодексу України є погашеними. В подальшому та на цей час не допустив нових порушень та отримав 8 заохочень, 3 з яких - за сумлінну поведінку та ставлення до праці, 5 - за виконання покладених обов`язків та додержання правил поведінки, встановлених КВК України та правилами внутрішнього розпорядку колонії, дотримання правил трудового розпорядку та вимог безпеки праці. Також, посилається на те, що за період відбування покарання засуджений здобув професію «фрезерувальник другого розряду» та прагне до підвищення освітнього рівня, приймає участь у роботі самодіяльних організацій та проявляє соціально-корисну активність в організації їх роботи, входить до складу ради колективу засуджених установи, на профілактичному обліку не перебуває, підтримує соціально-активні зв`язки з рідними, за період відбування покарання характеризується позитивно, до роботи ставиться сумлінно, добросовісно, що дає підстави стверджувати про наявність позитивних змін у поведінці засудженого та його виправлення.

На підставі зазначеного просить суд умовно-достроково звільнити від відбування покарання засудженого ОСОБА_5 ..
В судовому засіданні ОСОБА_5 не був присутнім. Надіслав до суду заяву, в якій просить суд провести судове засідання без його участі.
В судове засідання з`явився адвокат ОСОБА_4 , підтримав заявлене клопотання та наголосив, що засуджений ОСОБА_5 має вісім заохочень, в тому числі за сумлінну поведінку, немає непогашених стягнень, має сім`ю та дитину п`яти років, регулярно залучався до праці. Підприємство ФОП ОСОБА_6 зацікавлено у ОСОБА_5 , як у працівнику та цінному фахівцеві, і гарантує його працевлаштування після звільнення. Також, наголосив, що виконавчі листи до установи не надходили.
В судовому засіданні була присутня прокурор ОСОБА_7 , приймала участь в режимі відеоконференції за допомогою власних технічних засобів. Проти задоволення клопотання адвоката заперечувала, посилаючись на те, що ОСОБА_5 , засуджено вироком Дзержинського районниого суду міста Харкова від 30.05.2014 року за вчинення особливо тяжкого злочину - умисне вбивство. Раніше ОСОБА_5 неодноразово був засуджений, в тому числі за вчинення тяжкого злочину, одна,к після звільнення з місць позбавлення волі знову скоював нові злочини. Наведене свідчить про значну суспільну небезпеку засудженого та схильність останнього до скоєння злочинів. Це характеризує засудженого, як особу, що схильна до систематичної злочинної діяльності, а вказана поведінка свідчить про відсутність належних висновків у засудженого щодо своєї поведінки. Також встановлено що ОСОБА_5 мав аж 4 стягнення за період відбування покарання, в тому числі з поміщенням у дисциплінарний ізолятор. Згідно характеристики на засудженого від 12.07.2022 ОСОБА_5 , перебуваючи в колонії, характеризується посередньо. Крім того, засуджений вчиняв злочини в період іспитового строку. Встановлено, що ОСОБА_5 був заохочений. Але від сумлінної поведінки слід відрізняти пристосування засудженого до вимог адміністрації колонії з метою отримання пільг, тоді як реальна поведінка свідчить про негативну спрямованість особистості, коли засуджений дотримується вимог режиму тільки під контролем з боку адміністрації колонії.

Також встановлено, що рішеннями комісії державної установи «Олексіївська виправна колонія (№25)» від 01.07.2021 року та від 15.06.2022 року ОСОБА_5 в направленні матеріалів до суду відмовлено як особі, яка не стала на шлях виправлення. Цивільний позов згідно вироку Дзержинського районного суду міста Харкова від 30.05.2014 року на загальну суму 201959,12 грн. та судові витрати на загальну суму 244,50 грн.,00 коп. ОСОБА_5 не відшкодовано, хоча останній був працевлаштований.

Крім того, з інформації, відображеній у довідках про заробітну плату та працевлаштування, засуджений залучався до оплачуваних робіт, втім показник норми часу за 2021 свідчить про незначні об`єми виконаних робіт, а сумлінне ставлення до праці це чесне та повне виконання засудженим своїх трудових обов`язків відповідно до статей 59, 60, 118 КВК України, покращення кількісних та якісних показників роботи, бережливе ставлення до обладнання та інструментів суворе дотримання правил техніки безпеки тощо.

Дослідивши матеріали особової справи засудженого, а також матеріали клопотання адвоката, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_5 з наступних підстав.
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі вироку Дзержинського районного суду м. Харкова від 30.05.2014 року визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого п. 6 ч. 2 ст. 115 КК України, призначено покарання у виді 11 років позбавлення волі, на підставі ст. 71 КК України частково приєдано невідбуте покарання за вироком Богодухівського районного суду Харківської області від 12.10.2009 року та остаточно призначено покарання 11 року 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна.
На підставі ухвали Дзержинського районного суду м. Харкова від 16.02.2016 року зараховано строк попереднього ув`язнення з 27.02.2014 року по 01.07.2014 року у строк відбування покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Початок строку відбування покарання ОСОБА_5 27 лютого 2014 року, кінець строку відбування покарання 23 квітня 2025 року.
Засуджений ОСОБА_5 в місцях позбавлення волі знаходиться з 28.02.2014 року. З 28.02.2014 року утримувався в ДУ «Харківський УВП (№27)». З 17.07.2014 року відбуває покарання в ДУ «Олексіївська виправна колонія (№25)».
Відповідно до характеристики на засудженого, складеної начальником відділення соціально-психологічної служби ДУ «Олексіївська виправна колонія (№ 25)» ОСОБА_8 , погодженої з начальником ДУ «Олексіївська виправна колонія (№ 25)» ОСОБА_9 15 червня 2022 року, засуджений за період відбування покарання вимоги режиму відбування покарання порушував, за що був покараний у дисциплінарному порядку, але на даний час дисциплінарні стягнення погашені у встановленому законом порядку, заохочувався адміністрацією установи, за виконання покладених обов`язків та додержання правил поведінки, встановлених Кримінально-виконавчим кодексом України та правилами внутрішнього розпорядку колонії, дотримання правил трудового розпорядку та вимог безпеки праці з метою стимулювання право слухняної поведінки. У взаємовідносинах з іншими засудженими допускав випадки неввічливої поведінки. По відношенню до представників адміністрації ввічливий, але виконує їх вимоги під контролем. Норм санітарної та особистою гігієни дотримується, спальне місце та приліжкову тумбочку утримує у чистоті і порядку, завжди має охайний зовнішній вигляд. До праці ставиться задовільно, завжди у повному обсязі виконує доручену роботу. Згідно вироку Дзержинського районного суду м. Харкова від 30.05.2014 року має задоволений цивільний позов на загальну суму 201959,12 грн. та має судові витрати на загальну суму 244,50 грн., але на даний час виконавчі листи до установи не надходили. За період відбування покарання засуджений здобув професію «фрезерувальник другого розряду» в «Олексіївському навчальному центрі (№25)». За весь період відбування покарання засуджений характеризується посередньо.
Згідно з довідкою про стягнення та заохочення засудженого від 07.06.2022 року, ОСОБА_5 має такі заохочення: 18.08.2016 року оголошено подяку; 23.11.2016 року додаткове тривале побачення; 15.02.2017 року оголошено подяку; 31.07.2017 оголошено подяку; 08.04.2020 року оголошено подяку; 13.11.2020 року оголошено подяку; 19.07.2021 року оголошено подяку; 15.10.2021 року додаткове тривале побачення, також має такі стягнення: 06.11.2017 оголошено попередження (погашено); 10.12.2020 року оголошено попередження (погашено); 05.01.2021 року поміщений у дисциплінарний ізолятор без виведення на роботу строком на 3 доби (погашено); 01.11.2021 року оголошено попередження (знято).
Також, згідно витягу з протоколу №16 від 15.06.2022 року засідання комісії ДУ «Олексіївська виправна колонія №25» засудженому ОСОБА_5 відмовлено в направленні матеріалів до суду для вирішення питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 81 КК України, до осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання за змістом ст. 81 КК України є правом, а не обов`язком суду.
Згідно роз`яснень, які містяться в п. 1 постанови Пленуму Верховного суду України №2 від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» (далі Постанова ВСУ № 2 від 26 квітня 2002 року), умовно-дострокове звільнення осіб від відбування покарання має надзвичайно важливе значення для виправлення засуджених та запобігання вчиненню нових злочинів, тобто для досягнення мети, передбаченої ст. 50 Кримінального кодексу України.
При цьому, однією із найважливіших підстав для застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання на підставі ст. 81 КК України, є виправлення засудженого, яке він довів своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці.
Вирішальне значення має саме активна діяльність засудженого, який своєю поведінкою, системою вчинків доводить, що виправився і заслуговує на умовно-дострокове звільнення. Висновок суду про виправлення особи повинен базуватися на всебічному врахуванні даних про її поведінку за весь період відбування покарання, а не за час, що безпосередньо передував вирішенню питання про звільнення, ставленні засудженого до вчиненого злочину.
Доцільність і необхідність умовно-дострокового звільнення викликана тим, що до моменту звільнення мета покарання в основному досягнута, а саме: особа виправилася і немає необхідності в подальшому відбуванні покарання.
На даний час ОСОБА_5 відбуває покарання за вироком Дзержинського районного суду м. Харкова від 30.05.2014 року за вчинення злочину, який відповідно до вимог ст. 12 КК України, відноситься до особливо тяжких злочинів.
Пунктом 2 Постанови ВСУ № 2 від 26 квітня 2002 року визначено, що умовно-дострокове звільнення від покарання можливе лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого і переконання в тому, що він сумлінною поведінкою, ставленням до праці та навчання довів своє виправлення. Матеріали про умовно дострокове звільнення, які подають органи, що відають виконанням покарання мають відображати процес виправлення засудженого протягом всього періоду відбування ним покарання, у зв`язку з чим орган має надати дані про попередні судимості, відшкодування матеріальних збитків та витяг із рішення спостережної ради.
Суд враховує докази, які характеризують поведінку засудженого протягом всього періоду відбування покарання, та які надані учасниками справи. Так, згідно довідки про заохочення та стягнення від 07.06.2022 за сумлінну поведінку та ставлення до праці засуджений мав 3 заохочення у 2016-2017 роках, починаючи з 2020 року ОСОБА_5 мав заохочення лише за виконання покладених обов`язків та додержання правил поведінки, встановлених КВК України та правилами внутрішнього розпорядку колонії, за дотримання правил трудового розпорядку та вимог безпеки праці, останній раз 15.10.2021. Проте, згідно витягу з протоколу №162 від 01.11.2021 до ОСОБА_5 було застосвано стягнення за зберігання заборонених предметів та неввічливу поведінку до адміністрації, яка відбувалась 22.10.2021. Інші стягнення також були переважно за неввічливу поведінку засудженого у період 2020-2021 роках.
У відповідності до положень п. 17 вказаної Постанова ВСУ № 2 від 26 квітня 2002 року суду слід ретельно з`ясувати: ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях, а також його наміри щодо прилучення до праці.
Згідно довідки від 20.07.2022 року засуджений ОСОБА_5 виводився на оплачувальні роботи та працював на Державному підприємстві "Підприємство ДКВС України (№25), починаючи з серня 2015 року. Проте, як вбачається з інформації, що міститься у вказаній довідці, за період з січня 2021 року по лютий 2022 року засуджений не відпрацьовував встановлену норму, що свідчить про незначні об`єми виконаних ним робіт.

Відповідно до витягу з протоколу №27 від 01 липня 2021 засідання комісії з розгляду питань щодо застосування до засуджених умовно-дострокового звільнення від відбування покарання та заміни невідбутої частини покарання більш м`яким - у направленні матеріалів до суду для вирішення питання про заміну невідбутої частини строку покарання більш м`яким на підставі ст.82 КК України відмовлено, оскільки засуджений своєю поведінкою та ставленням до праці не довів своє виправлення та за весь період відбування покарання характеризується негативно.
Висновок суду про виправлення засудженого повинен бути зроблений за весь час відбування покарання і з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, а також даних, що характеризують його особу. При цьому, прийняття рішення про умовно-дострокове звільнення, не є обов`язковим, а залежить від переконаності суду в тому, що цілі покарання досягнуті в більш короткий термін, ніж це було визначено вироком.
Таким чином, на підставі вивчених матеріалів особової справи, з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину та даних, що характеризують особу засудженого, обсягу виконуваних засудженим робіт та його поведінки під час відбування покарання, наявності в нього судимостей за умисні тяжкі злочини, скоєння злочинів в період іспитового строку, наявності невідшкодованого цивільного позову та судових витрат судом встановлено, що відомості, які містяться в матеріалах, не підтверджують процес виправлення засудженого протягом всього періоду відбування ним покарання. Обставини, які з`ясовані судом, не дають підстави для висновку, що цілі покарання досягнуті в більш короткий термін, ніж це було визначено вироком Дзержинського районного суду м. Харкова від 30 травня 2014 року.
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про неможливість застосування до засудженого ОСОБА_5 умовно-дострокового звільнення від відбування покарання та вважає подання про умовно-дострокове звільнення засудженого від відбування покарання передчасним та таким, що задоволенню не підлягає.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.537,539 КПК України, суд,-
ПОСТАНОВИВ:
У задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання у виді позбавлення волі - відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Дзержинський районний суд м. Харкова протягом 7 (семи) днів з дня її оголошення, а засудженим, який утримується під вартою, у той же строк з моменту отримання ним копії судового рішення.

Суддя ОСОБА_1