Справа № 354/1064/21
Провадження № 11-кп/4808/364/22
Категорія ч. 1 ст. 115 КПК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач Повзло
У Х В А Л А

05 серпня 2022 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду

в складі суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора відділу Івано-Франківської прокуратури ОСОБА_6 про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до обвинуваченого ОСОБА_7 у кримінальному провадженні № 0000171 за апеляційними скаргами захисника ОСОБА_8 , що діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 та обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 07 червня 2022 року,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 ,

ВСТАНОВИЛА:

До початку апеляційного розгляду, 03 серпня 2022 року від прокурора надійшло клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 терміном на 60 днів, без визначення розміру застави.

Прокурор мотивує клопотання тим, що злочин, передбачений ч. 1 ст. 115 КК України, за вчинення якого ОСОБА_7 засуджено вироком Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 07 червня 2022 року, є тяжким злочином та йому призначено покарання в межах санкції статті у виді 7 (семи) років позбавлення волі.

Вказує, що підставою продовження тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 є наявні ризики, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. Обвинувачений може переховуватися від органів досудового розслідування суду, оскільки усвідомлює неминучість покарання, за вчинений ним тяжкий злочин; може незаконно впливати на свідків, оскільки він знає про їх анкетні дані та адреси проживання та не виключається можливість повторного допиту свідків у суду; обвинувачений може вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки офіційно ніде не працевлаштований, не має міцних соціальних зв`язків, раніше притягався до кримінальної відповідальності за вчинення злочинів проти власності.

Зазначає, що строк дії запобіжного заходу ОСОБА_7 завершується, а судовий розгляд апеляційної скарги не розпочато, тому виникала необхідність у продовженні строку дії такого запобіжного заходу.
На думку прокурора, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою підлягає застосуванню без визначення застави, оскільки ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, який спричинив протиправне заподіяння смерті іншій людині.

В судовому засіданні апеляційного суду:

- прокурор просив задовольнити клопотання про продовження строку тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_7 ;
- обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник ОСОБА_8 не заперечували в продовженні запобіжного заходу.

Заслухавши доповідь судді, думку учасників судового провадження, суд апеляційної інстанції вважає, що клопотання прокурора необхідно задовольнити, з наступних підстав.

Згідно з вимогами п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практикою Європейського суду з прав людини обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Частиною 1 ст. 29 Конституції України визначено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 цього Кодексу

Згідно з ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

За змістом ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про : наявність обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно з ч. 3 ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у ст. 184 цього Кодексу, повинно містити, зокрема виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

Відповідно до ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вік та стан здоров`я обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію обвинуваченого; майновий стан обвинуваченого; наявність судимостей у обвинуваченого.

У кримінальному провадженні № 0000171 ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, а саме умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.
За вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, встановлено відповідальність у виді позбавлення волі на строк від семи до десяти років, таке згідно з ст. 12 КК України є тяжким злочином.
Суд апеляційної інстанції вважає, що інкриміноване обвинуваченому ОСОБА_7 кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 115 КК України, може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення, як виключну міру запобіжного заходу.

Під час розгляду клопотання в суді апеляційної інстанції знайшли своє підтвердження доводи прокурора про наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України - переховуватися від органів досудового розслідування суду, оскільки усвідомлює неминучість покарання, за вчинений ним тяжкий злочин; незаконно впливати на свідків, оскільки він знає про їх анкетні дані та адреси проживання та не виключається можливість повторного допиту свідків у суду; обвинувачений може вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки офіційно ніде не працевлаштований, не має міцних соціальних зв`язків, раніше притягався до кримінальної відповідальності за вчинення злочинів проти власності. Також прокурором доведено, що такі ризики згідно з ч. 1 ст. 177 КПК України не зменшилися та продовжують існувати до теперішнього часу, що в свою чергу виправдовує подальше тримання обвинуваченого під вартою.

Суд апеляційної інстанції бере до уваги всі обставини згідно з ч. 1 ст. 178 КПК України, серед яких характеризуючі особу обвинуваченого дані, зокрема відомості про те, що він раніше не судимий, за місцем проживання характеризується негативно, його вік, сімейний стан, стан здоров`я: особа з інвалідністю ІІ групи.

Стороною обвинувачення наведено переконливі мотиви того, що застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, не зможе запобігти ризикам, які мають місце в даному випадку, та що в такому разі існує значна ймовірність того, що обвинувачений ОСОБА_7 порушуватиме покладені на нього процесуальні обов`язки.

Суд апеляційної інстанції враховує при вирішенні питання про необхідність тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 наявність конкретного суспільного інтересу, який превалює над принципом поваги до свободи особистості з метою забезпечення конституційних засад спрямованих на захист найвищих соціальних цінностей в Україні, а саме прав людини та основоположних свобод та здоров`я людини, яка визнається в Україні найвищою соціальною цінністю згідно до ст. 3 Конституції України.

З огляду на зазначені обставини, суд апеляційної інстанції доходить висновку про наявність підстав для продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 .

Також, суд апеляційної інстанції вважає, що у відповідності до ч. ч. 3, 4 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою підлягає застосуванню до обвинуваченого ОСОБА_7 без визначення розміру застави, з огляду на підстави та обставини згідно з ст. ст. 177, 178 КПК України, та те, що він обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, який спричинив смерть людини.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 194, 199, 331, 376, 419 КПК України,

ПОСТАНОВИЛА:

Клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до обвинуваченого ОСОБА_7 у кримінальному провадженні № 0000171задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Печанівка, Дзержинського району, Житомирської області та жителя АДРЕСА_1 , зареєстрованого у АДРЕСА_2 та проживаючого за адерсою: АДРЕСА_3 ,запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк шістдесят днів - до 03 жовтня 2022 року.

Тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 здійснювати в Державній установі «Івано-Франківська установа виконання покарань(№12)».

Ухвала підлягає до негайного виконання після її оголошення.

Про прийняте рішення повідомити заінтересованих осіб.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора, що підтримує державне обвинувачення під час апеляційного розгляду.

Ухвала суду оскарженню не підлягає.

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3

ОСОБА_4