Справа № 638/9834/21
Провадження № 1-кп/638/768/22
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 вересня 2022 року м. Харків
Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5
обвинуваченого ОСОБА_6 ,
розглянувши у судовому засіданні в м. Харкові в режимі відео конференції обвинувальні акти по об`єднаному кримінальному провадженню за обвинуваченням:
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянин України, не одружений, офіційно не працевлаштований, на утриманні малолітніх дітей не має, зареєстрований, та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий: 06.12.2005 року Жовтневим районним судом м. Харкова за ч. 1 ст. 321 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі, згідно ст. 75 КК України, звільненого від відбуття покарання з іспитовим строком 1 рік; 18.06.2010 року Жовтневим районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 186 КК України до 5 років позбавлення волі, згідно ст. 75 КК України, звільненого від відбуття покарання з іспитовим строком 3 роки; 18.12.2013 року Ленінським районним судом м. Харкова, за ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі; 10.12.2013 року Червонозаводським районним судом м. Харкова, за ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі; 24.12.2013 року Жовтневим районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі; 24.12.2013 року Комінтернівським районним судом м. Харкова, за ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі; 17.03.2014 року Фрунзенським районним судом м. Харкова, за ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років 1 місяця позбавлення волі; 26.04.2017 року Дзержинським районним судом м. Харкова, за ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі; 28.12.2018 року Комінтернівським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст.186, 70 ч. 4 КК України до позбавлення волі на строк 5 років; звільнився з місць позбавлення волі 01.10.2019 року за відбуттям строку покарання,
у вчиненні кримінального правопорушення-злочину передбаченого ч.2 ст. 186 КК України,
встановив:
14.05.2021 року приблизно о 13.00 год. ОСОБА_6 , знаходячись біля житлового будинку АДРЕСА_2 , побачив раніше незнайому жінку похилого віку потерпілу ОСОБА_7 виник умисел направлений на відкрите викрадення чужого майна, поєднаного з насильством.
Реалізуючи свій злочинний умисел ОСОБА_6 діючи умисно, з корисливих мотивів, повторно, з метою незаконного збагачення, підійшов ззаду потерпілої ОСОБА_7 та своїми обома руками схопився за золоту сережку, 583 проби, вагою приблизно 2 грама, яка була одягнута з правої сторони вуха потерпілої ОСОБА_7 та вчинив «ривок» сережки, замок якої розстібнувся та зняв її, таким чином заволодівши ними.
Після вчинення вищевказаних дій ОСОБА_6 місце вчинення кримінального правопорушення-злочину покинув разом із викраденим майном, яким в подальшому розпорядився на власний розсуд, чим своїми діями спричинив потерпілій ОСОБА_7 матеріальну шкоду, згідно висновку судово-товарознавчої експертизи №87 від 22.05.2021 року в розмірі 1802,58 грн.
Також, 17.05.2021 року приблизно о 09.00 год. ОСОБА_6 , перебуваючи біля будинку розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , діючи з прямим умислом, з корисливих мотивів, з метою заволодіння чужим майном, підійшов ззаду до раніше незнайомої ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка є особою похилого віку, та діючи повторно, відкрито, з корисливого мотиву, з метою незаконного збагачення,своїми руками схопивши сережки із золота 585 проби, вагою 2,700 грам, які були одягнуті на потерпілій ОСОБА_8 , вартістю згідно висновку експерта за результатами судової товарознавчої експертизи Харківського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України №СЕ-19/121-21/11942-ТВ від 01.06.2021 року 2524,93 грн., та розстібнувши замки зняв їх, таким чином заволодівши ними.
Після вчинення вищезазначених дій ОСОБА_6 , з місця вчинення кримінального правопорушення разом із викраденим майном, втік та розпорядився незаконно отриманим майном, на власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_8 матеріальну шкоду на суму 2524,93 грн.

Крім цього, 22.05.2021 року приблизно о 13.00 год. знаходячись біля житлового будинку АДРЕСА_4 , побачив раніше йому незнайому жінку похилого віку потерпілу ОСОБА_9 , виник умисел на відкрите викрадення чужого майна, поєднаного з насильством.
Реалізуючи свій злочинний умисел ОСОБА_6 діючи умисно, з корисливих мотивів, повторно, з метою незаконного збагачення, підійшов ззаду потерпілої ОСОБА_9 та своїми обома руками схопив золоті сережки 583 проби, вагою приблизно 3 грама, та вчинив «ривок» сережок, замок яких розстібнувся та зняв їх, таким чином заволодівши ними.
Після вчинення вищезазначених дій ОСОБА_6 , місце вчинення кримінального правопорушення-злочину покинув разом із викраденим майном, яким в подальшому розпорядився на власний розсуд, чим своїми діями спричинив потерпілій ОСОБА_9 матеріальну шкоду, згідно висновку судово-товарознавчої експертизи №93 від 26.05.2021 в розмірі 2828,49 грн.
Крім цього, 29.05.2021 оку о 12.00 год. ОСОБА_6 , знаходячись біля житлового будинку АДРЕСА_5 , побачив раніше йому незнайому жінку похилого віку потерпілу ОСОБА_10 , виник умисел направлений на відкрите викрадення чужого майна, поєднаного з насильством.
Реалізуючи свій злочинний умисел ОСОБА_6 діючи умисно, з корисливих мотивів, повторно, з метою незаконного збагачення, підійшов ззаду потерпілої ОСОБА_10 та своїми обома руками схопився за золоті сережки, 583 проби, вагою приблизно по 2 грама, які були одягнуті на обидва вуха потерпілої ОСОБА_10 та вчинив «ривок» сережок, замки яких розстібнулись та знялись, таким чином заволодівши ними.
Після вчинення вищезазначених дій ОСОБА_6 , місце вчинення кримінального правопорушення-злочину покинув разом із викраденим майном, яким в подальшому розпорядився викраденим майном на власний розсуд, чим своїми діями спричинив потерпілій ОСОБА_10 матеріальну шкоду, згідно висновку судово-товарознавчої експертизи №98 від 11.06.2021 року в розмірі 2873, 40 грн.
Прокурори в судовому засіданні обвинувачення підтримали.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою вину в пред`явленому йому обвинуваченні визнав повністю, щиро покаявся у скоєних злочинах, погодився з кваліфікацією вчинених ним діянь та щодо обставин вчинення кримінальних правопорушень.
Винність обвинуваченого у вчиненні інкримінованих йому злочинів ніким не оспорюється. Інші докази згідно ч.3 ст. 349 КПК України було визнано недоцільним досліджувати в судовому засіданні щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, крім матеріалів, що характеризують особу обвинувачених. При цьому судом з`ясовано, чи правильно учасники судового розгляду розуміють зміст цих обставин, чи добровільною та істинною є їх позиція, а також їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини в апеляційному порядку.
Суд вважає доведеною винність ОСОБА_6 у відкритому викраденні чужого майна (грабіж) поєднане із застосуванням насильства , яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинене повторно; та кваліфікує його дії ч. 2 ст. 186 КК України.
Вирішуючи питання про вид та розмір покарання суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки вчинених злочинів, які відповідно до ст.12 КК України є тяжким злочином; відомості про особу винного, наявність обставини, які пом`якшують та наявність обставин, що обтяжують покарання.
Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_6 є щире каяття.
Обставинами, що обтяжують покарання ОСОБА_6 є вчинення злочину особою повторно та рецидив злочинів та вчинення злочину до особи похилого віку.
З матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_6 раніше судимий,не одружений, на утриманні дітей не має, не працевлаштований, на обліку в психоневрологічному чи наркологічному диспансерному обліку не перебуває.
Вирішуючи питання про вид та міру покарання обвинуваченому, суд враховує фактичні обставини кримінального провадження, ступінь тяжкості та суспільну небезпеку вчиненого, суб`єктивне ставлення обвинуваченого до скоєного та його поведінку після вчинення злочинів, соціальну характеристику особи: його вік, стан здоров`я, соціальне становище, наявність обставини, що пом`якшує покарання та відсутність обставин, що обтяжують покарання, та зваживши на всі фактори в їх сукупності і взаємозв`язку, приходить до висновку про призначення покарання у межах санкції інкримінованих статей у виді позбавлення волі, не вбачаючи підстав для можливості виправлення обвинуваченого без реального відбування покарання чи призначення іншого виду чи розміру покарання.
Європейський суд з прав людини у рішенні в справі «Стівен Вілкокс та Скотт Херфорд проти Сполученого Королівства, заяви № 43759/10 та 43771/12», зазначає, що хоча, в принципі, питання належної практики з призначення покарань в значній мірі виходить за рамки Конвенції, Суд допускає, що грубо непропорційний вирок (діяння та покарання) може кваліфікуватися, як жорстоке поводження, що суперечить статті 3 Конвенції, в момент його винесення.
Дане ж покарання, на переконання суду, відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності через призму того, що втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи) (справи «Бакланов проти Росії» від 09.06.2005 року, «Фрізен проти Росії» від 24.03.2005 року, «Ісмайлова проти Росії» від 29.11.2007 року).
Таке покарання перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного, адже справедливість розглядається, як властивість права, виражена, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому порушенню, так як Конституційний Суд України у Рішенні від 2 листопада 2004 року № 15-рп/2004 зазначив, що: «Справедливе застосування норм права - є передусім недискримінаційний підхід, неупередженість. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного. Адекватність покарання ступеню тяжкості злочину випливає з принципу правової держави, із суті конституційних прав та свобод людини і громадянина, зокрема, права на свободу, які не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину».
Справедливість - одна з основних засад права, є вирішальною у визначенні його, як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права. Зазвичай справедливість розглядають, як властивість права, виражену, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому правопорушенню. У сфері реалізації права справедливість проявляється, зокрема, у рівності всіх перед законом, відповідності злочину і покарання, цілях законодавця і засобах, що обираються для їх забезпечення.
Справедливе застосування норм права означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного.
Вимога додержуватися справедливості при застосуванні кримінального покарання закріплена в міжнародних документах з прав людини, зокрема у статті 10 Загальної декларації прав людини 1948 року, статті 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966 року, статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року.
При цьому також суд враховує, що відповідно до ст.50 КК України покарання є заходом примусу та полягає в передбаченому законом обмеженні прав та свобод засудженого та у відповідності до ч.2 ст.50 КК України має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень.
При призначенні покарання ОСОБА_6 суд керується також положенням п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 23.10.2003 року, згідно якого суди при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимог ст.65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.
Відповідно до ст.6 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом. Кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку. Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод є складовою частиною загальнонаціонального законодавства України.
Враховуючи вищевикладене, суд дійшов обґрунтованого висновку про призначення покарання у межах санкції інкримінованої статті: за ч. 2 ст. 186 КК України у вигляді позбавлення волі на строк 5 років.
Процесуальні витрати, які пов`язані із залученням експерта під час здійснення досудового розслідування, а саме на проведення : судової товарознавчої експертизи №СЕ-19/121-21/11942-ТВ від 01.06.2021 року вартістю 514,86 грн. підлягає стягненню з обвинуваченого на користь держави.
Одночасно, прокурором долучено висновки судової товарознавчої експертизи №87 від 22.05.2021 року; судової товарознавчої експертизи №98 від 11.06.2021 року; однак не долучено довідки про вартість даних судових експертиз.
Щодо питання зарахування строку попереднього ув`язнення у строк відбування покарання обвинуваченому, то слід відмітити таке.
ОСОБА_6 обрано запобіжний захід відповідно до ухвали Дзержинського районного суду м. Харкова від 03.06.2021 року фактично взятий під варту 03.06.2021 року та перебуває під вартою по теперішній час.
Цивільні позови у кримінальному провадженні не заявлені.
Долю речових доказів суд вирішує на підставі ст. 100 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 100, 370, 371, 373, 374 КПК України, суд,-
ухвалив:
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 186 КК України та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років .
Стягнути з ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь держави відшкодування процесуальних витрат за проведення судової експертизи №СЕ-19/121-21/11942-ТВ від 01.06.2021 року у розмірі 514,86 грн.
Строк відбування покарання обчислювати з моменту фактичного затримання - з 03.06.2021 року.
Зарахувати у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення ОСОБА_6 , з 03.06.2021 року до набрання вироком законної із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.
Запобіжний захід ОСОБА_6 , у виді тримання під вартою залишити без змін до набрання вироком законної сили.
Речові докази: заставний білет №000003331/03 від 14.05.2021 року, договір про надання фінансового кредиту та заставу №000003331/03 від 14.05.2021 року, заставний білет №000003404/03 від 17.05.2021 року, договір про надання фінансового кредиту та заставу №000003404/03 від 17.05.2021 року, CD-R диск об`ємом 700 МВ серійний номер 35518 - залишити в матеріалах кримінального провадження.
Вирок може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду через Дзержинський районний суд м. Харкова протягом 30 днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Головуючий суддя: