КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

У Х В А Л А
Іменем України

30 травня 2022 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого: судді ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
секретарів судового засідання ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали судового провадження за апеляційною скаргою захисника обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_9 на ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 20 грудня 2021 року, у кримінальному провадженні щодо
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Дігтярі Срібнянського району Чернігівської області, раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 289 КК України,
та
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , смт. Талалаївка Талалаївського району Чернігівської області, раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187, ч. 1 ст. 263, ч. 3 ст. 289 КК України,
прокурора ОСОБА_10 ,
захисника ОСОБА_11 ,
обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою від 20 грудня 2021 року Києво-Святошинський районний суд Київської області задовольнив клопотання прокурора та обрав обвинуваченим ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів у Державній установі «Київський слідчий ізолятор», до 17 лютого 2022 року включно.
Приймаючи вказане рішення, суд першої інстанції виходив з того, що обвинувачені ОСОБА_7 та ОСОБА_8 обвинувачуються крім іншого у вчиненні особливо тяжкого злочину, не одружені, обвинувачений ОСОБА_8 офіційно не працює, а також виходячи із необхідності запобігання ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме: запобігання спробам кожного з обвинувачених переховуватися від суду; вчинити інше кримінальне правопорушення; незаконно впливати на потерпілих та свідків у даному кримінальному провадженні, які на даний час ще не допитані.

З урахуванням вищенаведеного, суд першої інстанції дійшов висновку, що вказані обставини виправдовують обмеження права обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 перебувати на волі, а в матеріалах провадження відсутні достатні стримуючі фактори, які б свідчили про протилежне.

Крім цього, як зазначено в оскаржуваній ухвалі, суд дійшов висновку про відсутність підстав вважати, що інші більш м`які запобіжні заходи, передбачені ст. 176 КПК України, можуть забезпечити виконання обвинуваченими процесуальних обов`язків, які випливають з вимог ч. 5 ст. 194 цього Кодексу.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, захисник обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_9 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 20.12.2021 року у справі № 369/16928/21 та постановити нову ухвалу, якою змінити запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_7 з тримання під вартою на домашній арешт, із забороною залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 , з покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, та ОСОБА_8 з тримання під вартою на домашній арешт, із забороною залишати житло за адресою: АДРЕСА_3 .

В обґрунтування апеляційних вимог, захисник посилається на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, судом першої інстанції, оскільки, 20.12.2021 року обвинуваченими, а також захисниками ОСОБА_12 , ОСОБА_13 були заявлені головуючій судді ОСОБА_14 відводи, з підстав, що виникли 20.12.2021 року та не були предметом розгляду суддями Києво-Святошинського районного суду Київської області від 17.12.2021 року.

Крім того, обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, захисник зазначає, що в судовому засіданні під час вирішення питання про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , стороною обвинувачення не було надано жодних доказів наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Посилаючись на практику Європейського суду з прав людини, зокрема на рішення у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», апелянт звертає увагу на те, що «…обґрунтована підозра означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення».

Що ж стосується ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, то як вказує захисник, суду не було надано жодних доказів обґрунтованості того, що обвинувачені будуть переховуватися від органів досудового розслідування та суду, впливати на потерпілих та свідків чи вчинити інше кримінальне правопорушення. Більш того, на думку захисника, на теперішній час, матеріали справи не місять жодного доказу, який би підтверджував обґрунтованість підозри та обвинувачення. Зокрема, обвинувачення ОСОБА_7 та ОСОБА_8 містить лише посилання на показання потерпілих ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , та показання свідків, що на думку захисника, не може не відповідає обґрунтованості обвинувачення.

Таким чином, як вважає захисник, судом не були належним чином з`ясовані та оцінені всі обставини справи, не прийняв до уваги положення ст. 178 КПК України, не застосував практику ЄСПЛ, що призвело до постановлення оскаржуваного судового рішення.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення обвинувачених та їх захисника, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити; пояснення прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника обвинувачених та просив залишити ухвалу суду без змін; перевіривши надані суду апеляційної інстанції матеріали, а саме завірену копію оскаржуваної ухвали та копію клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою; обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_9 не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Так, відповідно до вимог ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, а саме: переховуватися від суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженні іншим чином або вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.

Розглядаючи питання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд першої інстанції, для прийняття законного і обґрунтованого рішення, відповідно до ст.ст. 178, 199 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Згідно з положеннями ч. 3 ст. 315 КПК України, під час підготовчого судового засідання суд, за клопотанням учасників судового провадження, має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу.

Перевіривши доводи апеляційної скарги захисника обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_9 на ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 20 грудня 2021 року про обрання обвинуваченимзапобіжного заходу у виді тримання під вартою, колегія суддів встановила, що судом першої інстанції були дотримані зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, а тому, враховуючи конкретні обставини даного кримінального провадження, обставини з якими закон пов`язує можливість застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, в тому числі наявність ризиків, які давали суду достатні підстави вважати, що обвинувачені можуть здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, підстави для скасування оскаржуваної ухвали відсутні.

З огляду на це, посилання захисника в апеляційній скарзі на те, що суд першої інстанції не мав достатніх підстав для обрання обвинуваченим ОСОБА_7 та ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки суду не було надано будь-яких доказів на підтвердження ризиків, які б надавали йому достатні підстави вважати, що обвинувачені можуть здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, не можуть бути визнані обґрунтованими та служити підставами для скасування ухвали Києво-Святошинського районного суду Київської області від 20 грудня 2021 року, оскільки вказане судове рішення відповідає вимогам, передбаченим ст. 370 цього Кодексу, в тому числі на предмет його вмотивованості, враховуючи те, що в ньому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення, а тому суд апеляційної інстанції вважає це рішення законним та обґрунтованим.
Всупереч доводам апеляційної скарги, приймаючи рішення про обрання обвинуваченим ОСОБА_7 та ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд першої інстанції, з достатньою повною та об`єктивністю дослідив усі обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування цього запобіжного заходу, в тому числі дані про особу кожного із обвинувачених, наявність у них судимостей, а також інші обставини, передбачені ст. 178 КПК України, про що детально наведено в оскаржуваній ухвалі, а тому колегія суддів погоджується з висновком суду про наявність достатніх підстав для обрання обвинуваченим виняткового запобіжного заходу, яким є тримання під вартою, оскільки жоден із більш мяких запобіжних заходів не здатний запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, які суд навів у своїй ухвалі.
До того ж, колегія суддів звертає увагу на те, що Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин. Тримання особи під вартою може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; підвищена суспільна небезпечність інкримінованого обвинуваченому злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; ризик переховування від суду та інші обставини, на які Європейський суд з прав людини посилався у своїх рішеннях (рішення ЄСПЛ у справі «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року, рішення «Лабіта проти Італії» від 06.04.2000 р., рішення «Летельє проти Франції» від 26.06.1991р.).

При цьому, твердження сторони захисту про те, що при прийнятті оскаржуваної ухвали, судом першої інстанції були допущені істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, оскільки 20.12.2021 року стороною захисту були заявлені відводи головуючій судді ОСОБА_14 , з підстав, що виникли 20.12.2021 року та не були предметом розгляду суддями Києво-Святошинського районного суду 17.12.2021 року, не може бути визнане обґрунтованим та служити підставою для скасування ухвали суду про обрання запобіжного заходу від 20 грудня 2021 року, оскільки в апеляційній скарзі не наведено ґрунтовних даних про те, що повторно заявлений відвід судді не мав ознак зловживання правом на відвід з метою затягування кримінального провадження, зокрема під час розгляду клопотання прокурора про обрання обвинуваченим запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Крім того, як встановлено під час апеляційного розгляду, на даний час судом першої інстанції обвинуваченим ОСОБА_7 та ОСОБА_8 вже двічі продовжено строк їх тримання під вартою, а тому відсутні будь-які підстави для скасування оскаржуваної ухвали та зміни на більш мякий застосованого до обвинувачених запобіжного заходу.

Отже, за висновком колегії суддів, приймаючи рішення про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , суд першої інстанції повно та об`єктивно дослідив усі обставини, з якими закон пов`язує можливість обрання цього запобіжного заходу, врахував ступінь тяжкості інкримінованих обвинуваченим кримінальних правопорушень, дані про особу кожного із них, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, та прийняв відповідне судове рішення, яке не суперечить вимогам закону та загальним засадам кримінального провадження, в тому числі судовій практиці Європейського суду з прав людини, рішення якого повинні враховуватися національними судами.
На підставі вищенаведеного, приймаючи до уваги відсутність будь-яких порушень норм КПК України з боку суду першої інстанції при постановленні оскаржуваної ухвали, колегія суддів вважає необхідним, за наслідками апеляційного розгляду, прийняти рішення, яким ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 20 грудня 2021 року про обрання обвинуваченим ОСОБА_7 та ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою на 60 діб, до 17 лютого 2022 року включно, залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_9 , без задоволення.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 376, 405, 407, 418, 419 та 422-1 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу захисника обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_9 залишити без задоволення, а ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 20 грудня 2021 року, відповідно до якої суд обрав обвинуваченим ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів, до 17 лютого 2022 року включно, без змін.
Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: _____________ _____________ _____________
( ОСОБА_1 ) ( ОСОБА_2 ) ( ОСОБА_3 )

Номер справи: 369/16928/21

Номер провадження : 11-кп/824/1576/2022
Категорія: ч. 4 ст. 187, ч. 1 ст. 263, ч. 3 ст. 289 КК України

Головуючий у 1-й інстанції суддя ОСОБА_14
Доповідач - суддя ОСОБА_1