КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 11-кп/824/696/2022 Головуючий у 1-ій інстанції: ОСОБА_1
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 лютого 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,
захисника ОСОБА_9 ,
потерпілого ОСОБА_10 ,
потерпілої ОСОБА_11 ,
перекладача ОСОБА_12 ,
розглянувши у закритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за апеляційними скаргами захисника ОСОБА_9 в інтересах ОСОБА_13 та ОСОБА_14 на вирок Дарницького районного суду міста Києва від 19 березня 2021 року щодо ОСОБА_13 та ОСОБА_14 у кримінальному провадженні №0005501, -

ВСТАНОВИЛА:
Вироком Дарницького районного суду міста Києва від 19 березня 2021 року
ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Бітлісі, Республіки Туреччини, громадянина Республіки Туреччини, турка, з середньою спеціальною освітою, одруженого, працюючого директором ТОВ «Проперавто», зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ; фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Бітлісі, Республіки Туреччини, громадянина Республіки Туреччини, турка, з середньою освітою, неодруженого, працюючого в ТОВ «Проперавто» на посаді менеджера з продажу, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 ; проживаючого за адресою: АДРЕСА_4 , раніше не судимого,
визнано винуватими у вчинені злочину, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України, та призначеноїм покарання у виді одного року обмеження волікожному.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_11 задоволеночастково. Стягнуто з ОСОБА_13 та ОСОБА_14 на користь потерпілої ОСОБА_11 на відшкодування матеріальної шкоди 15 216 грн. 62 коп., на відшкодування моральної шкоди - 5 000 грн., а всього 20 216 грн. 62 коп. солідарно.
Цивільний позов потерпілого ОСОБА_10 задовольнено частково.Стягнуто з ОСОБА_13 та ОСОБА_14 на користь потерпілого ОСОБА_10 на відшкодування матеріальної шкоди 8 240 грн. 68 коп., на відшкодування моральної шкоди - 25 000 грн., а всього 33 240 грн. 68 коп. солідарно.

Стягнути з ОСОБА_8 та ОСОБА_7 в дохід держави процесуальні витрати за проведення експертиз в розмірі 7 532 грн. 15 коп. в рівних частках, а саме по 3 766 грн. 08 коп. з кожного.

Судом визнано доведеним, що ОСОБА_15 спільно з ОСОБА_16 , 18.06.2018 близько 20:10 год, перебуваючи у громадському місці - на вулиці поряд з будинком № 12 по пр. П. Григоренка у м. Києві, ігноруючи зауваження з боку ОСОБА_10 , використовуючи нікчемний привід, грубо порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства із хуліганських спонукань, супроводжуючи свої дії особливою зухвалістю, підійшли до ОСОБА_10 та стали висловлювати образи на його адресу, чим принизили честь та людську гідність потерпілого.
Після чого ОСОБА_15 спільно з ОСОБА_16 безпричинно завдали ОСОБА_10 удари кулаками в обличчя та тулубу кожен, заподіявши потерпілому легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.
Продовжуючи свої хуліганські дії, діючи з єдиним умислом, спрямованим на грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства з особливою зухвалістю, бажаючи принизити честь та людську гідність потерпілого ОСОБА_10 та його дружини ОСОБА_11 , ударивши ногами по корпусу пошкодили припарковані автомобілі у дворі будинку: автомобіль марки «Peugeot307», д.н.з. НОМЕР_1 , що належний ОСОБА_11 , чим завдали матеріального збитку на суму 15216,62 грн. та автомобіль марки «Peugeot207», д.н.з. НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_10 , чим завдали матеріального збитку на суму 8240,68 грн.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_9 в інтересах ОСОБА_13 та ОСОБА_14 порушує питання про скасування вироку Дарницького районного суду міста Києва від 19 березня 2021 року та просить кримінальне провадження закрити на підставі п. 3 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку sз невстановленням достатніх доказів для доведення винуватості ОСОБА_8 та ОСОБА_7 в суді і вичерпані можливості їх отримати.
Апелянт обгрунтовує тим, що вирок Дарницького районного суду міста Києва від 19 березня 2021 року незаконний, необґрунтований, постановлений з порушенням вимог КПК України, без повного з`ясування всіх обставин справи, які мають істотне значення для вирішення справи; висновки суду не відповідають фактичним обставинам; порушено право на захист під час проведення досудового розслідування, зокрема не вручено у перекладі обвинувальний акт та реєстр матеріалів на зрозумілій для обвинувачених мові.
Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинувачених та їх захисника, які підтримали подану апеляційну скаргу та просили її задовольнити; пояснення прокурора, потерпілих, які заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просили її залишити без задоволення, а вирок суду - без змін; провівши судові дебати та вислухавши останнє слово обвинувачених; перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів уважає, що апеляційна скарга адвоката ОСОБА_9 не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Колегія суддів залишила без задоволення клопотання захисника про повторне дослідження доказів, а також про дослідження нових доказів з огляду на відсутність передбачених ст. 404 КПК України підстав та недостатньою обґрунтованістю клопотання.
Частиною 3 ст. 404 КПК України визначено, що за клопотанням учасників судового провадження суд апеляційної інстанції зобов`язаний повторно дослідити обставини, встановлені під час кримінального провадження, за умови, що вони досліджені судом першої інстанції не повністю або з порушеннями, та може дослідити докази, які не досліджувалися судом першої інстанції, виключно якщо про дослідження таких доказів учасники судового провадження заявляли клопотання під час розгляду в суді першої інстанції або якщо вони стали відомі після ухвалення судового рішення, що оскаржується.

Тобто, обов`язковою умовою для повторного дослідження судом апеляційної інстанції обставин, встановлених під час кримінального провадження, є неповнота їх дослідження або наявність певних порушень при їх дослідженні.

При цьому, незгода з оцінкою певних конкретних доказів не є підставою для їх повторного дослідження.

Зазначене кореспондується із позицією, викладеною у рішенні Верховного суду щодо повторного дослідження доказів.

Згідно ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Висновок суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_13 та ОСОБА_14 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України, за обставин, встановлених судом, є правильним, ґрунтується на зібраних та належним чином перевірених у суді доказах.
З огляду на доведеність винності вірною є й кваліфікація дій ОСОБА_13 та ОСОБА_14 за ч. 2 ст. 296 КК України як грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю, вчинене групою осіб.

На підтвердження встановлених фактичних обставин справи суд першої інстанції як на докази обґрунтовано послався на:

- дані протоколу огляду місця події від 19.06.2018 року та ілюстрованою фототаблицею до нього, відповідно до якого на ділянці місцевості, яка знаходиться за адресою: м. Київ, пр. П. Григоренка, 12, яка являє собою пішохідну зону, на якій розміщений автомобіль марки «Peugeot207», д.н.з. НОМЕР_2 , білого кольору, який зовні має пошкодження у вигляді вмятин на передній правій дверці у кількості 3 шт., також бокове дзеркало з правої сторони висить на проводах, на дверці наявні сліди взуття, також з лівої сторони наявне дзеркало бокове, яке також висить на проводах, лобове скло має тріщину, розміром близько 50-60 см від правої сторони до середини (т. 1, а.п. 135-140);

- дані протоколу огляду місця події від 19.06.2018 року та ілюстрованою фототаблицею до нього, відповідно до якого на ділянці місцевості, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_5 , яка являє собою подвір`я житлового будинку, на якому знаходяться автомобіль марки «Peugeot307», д.н.з. НОМЕР_1 , з пошкодження кузова; на дверцятах заднього пасажира з правої сторони наявна вм`ятина зі слідами взуття та пошкодження лакофарбового покриття, що знаходиться праворуч від ручки дверцят; на водійських дверцятах наявна вм`ятина, що знаходиться по центру дверцят; з лівої сторони автомобіля на лівих пасажирських дверцятах, близько середньої стійки автомобіля наявна вм`ятина зі слідами взуття; з правої сторони автомобіля під передніми пасажирськими дверцятами наявна вм`ятина, що знаходиться на порозі автомобіля; з правої сторони автомобіля на асфальті знаходяться елементи лакофарбового покриття синього кольору (т. 1, а.п. 141-147);

- дані висновку судово-медичної експертизи № 1451/е від 01.09.2018 року, відповідно до якого потерпілому ОСОБА_10 заподіяні тілесні ушкодження у виді легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я. (т. 1, а.п. 148-152);

- дані висновку судової експертизи за матеріалами кримінального провадження № 0006593, № 12-2/775 від 13.11.2018 року, ілюстрованою фототаблицею та актом огляду транспортного засобу по результату огляду транспортного засобу до нього, відповідно до якого матеріальний збиток, завданий власнику транспортного засобу марки «Peugeot 207», д.н.з. НОМЕР_2 , білого кольору, 2011 року випуску, внаслідок його пошкодження станом на 18.06.2018 року, становить 8240,68 грн. (т. 1, а.п. 162-177);
- дані висновку судової експертизи за матеріалами кримінального провадження № 0006593, № 12-2/959 від 12.12.2018 року, ілюстрованою фототаблицею та дефективною відомістю по результату огляду транспортного засобу до нього, відповідно до якого вартість відновлюваного ремонту автомобіля марки «Peugeot 307», д.н.з. НОМЕР_1 , в результаті шляхом нанесення по ньому ударів, станом на 18.06.2018 року, складає 18897,33 грн. Оскільки строк експлуатації досліджуваного автомобіля 7 років, розмір втрати товарної вартості зазначеного транспортного засобу не визначається та дорівнює нулю. Розмір матеріального збитку, завданого власниці пошкодженого автомобіля марки «Peugeot 307», д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_11 , складає 15216,62 грн. (т. 1, а.п. 178-204).
- дані протоколу огляду відеозапису від 15.02.2019 року, відповідно до якого було переглянуто відеозапис з відеореєстратора, автомобіля, припар кованого на обочині проїзної частини у подвір`ї будинку АДРЕСА_5 , наданий потерпілим ОСОБА_10 , на «СD-R» диску 700 MbVerbatimта даними вказаного диску, відеозапис якого був відтворений в судовому засіданні та з якого вбачається, що при відкритті відеозапису під назвою «Доказ.mp.4» у нижньому лівому кутку відображається дата та час, а саме 18.06.2018 20:13:27 вказаного відеозапису, тривалість якого складає 09 хв. 10 сек. На відеозаписі з`являються троє чоловіків, один з яких одягнений у джинсові шорти та футболку синього кольору, зовні схожий на ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який намагається відходити від двох інших чоловіків, які наздоганяють останнього та наносять йому удари руками та ногами. Удари руками та ногами наносить чоловік, який одягнений у джинси сірого кольору та футболку блакитного кольору, зовні схожий на ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , другий чоловік, який наносив удари руками одягнений у штани чорного кольору та футболку білого кольору, зовні схожий на ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Потім вони на деякий час зникають з відеозапису. Згідно часу вказаного відеозапису о 20:14:32 з`являється чоловік, зовні схожий на ОСОБА_13 , який прямує до обочини проїзної частини та за ним слідує чоловік зовні схожий на ОСОБА_14 . Чоловік зовні схожий на ОСОБА_13 підіймає невідомий предмет із землі. Після чого, на декілька секунд вказані чоловіки зникають з поля зору відеореєстратора. В подальшому вказані чоловіки разом прямують в протилежний бік. Разом з тим, у зв`язку з відсутністю на диску, що відтворювався, файлу «Підозрювані.jpg», судом не враховуються відомості щодо зображення осіб схожих на ОСОБА_13 та ОСОБА_14 (т. 1, а.п. 153-159).
Також, суд першої інстанції дав оцінку показанням свідків ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , визнав їх послідовними, достатніми та допустимими; такими, що узгоджуються з показаннями потерпілих та в сукупності з іншими доказами свідчать про вчинення обвинуваченими інкримінованого їм злочину.
Будь-яких обставин, які свідчили би про обмову обвинувачених потерпілими та свідками ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 та ОСОБА_20 судом не встановлено. При цьому невірне зазначення свідком ОСОБА_19 марку автомобіля, на якому дії поїхали обвинувачені, не свідчить про неправдивість показань вказаного свідка, оскільки його показання вцілому щодо обставин події узгоджуються з іншими доказами.
Доводи апеляційної скарги щодо невірної кваліфікації дій обвинувачених за ч. 2 ст. 296 КК України, позаяк, на переконання захисника, їх необхідно було кваліфіковано за ст. 125 КК України та ст. 194 КК України, колегія суддів увважає безпідставними, оскільки дії обвинувачених, які полягали у заподіянні легких тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_10 і пошкодженні транспортних засобів, однозначно були поєднані з грубим порушенням громадського порядку і виражали явну неповагу до суспільства.

Зокрема, злочин розпочався у громадському місці із нанесенням обвинуваченими з мотиву явної неповаги до суспільства тілесних ушкоджень потерпілому у відповідь на його правомірне їм зауваження, а саме: «не сидіти на його автомобілі» і перетворився із посягання на особу в злочин проти громадського порядку.

Підстав сумніватися в правдивості показань потерпілих у колегії суддів немає, оскільки вони детальні, логічні, послідовні, незмінні як у суді першої інстанції так і в суді апеляційної інстанції, знайшли своє підтвердження дослідженими у справі іншими доказами.

До версії обвинувачених щодо фактичних обставин колегія суддів відноситься критично і розцінює їх як спосіб захисту від пред`явленого обвинувачення.

Як убачається із показань свідків ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 у суді першої інстанції, вони безсумнівно вказали на обвинувачених як на осіб, які на місці події вчиняли неправомірні дії, зокрема завдавали удари потерпілому та пошкодили автомобілі.

Будь-яких суттєвих порушень, які вказували би на недопустимість протоколів впізнання як доказів в даному кримінальному провадженні, а також підтверджували недотримання гарантованих прав і свобод громадян, не встановлено.

Також будь-яких порушень, при пред`явленні осіб для впізнання за фотознімками, які би вказували на недопустимість протоколів вказаної слідчої дії, як доказу в даному кримінальному провадженні, судом не встановлено.

Таким чином, колегія суддів вважає доводи захисника ОСОБА_9 про недоведеність винності ОСОБА_8 та ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення такими, що не знайшли свого підтвердження під час апеляційного перегляду справи, оскільки суд першої інстанції всебічно, повно й неупереджено дослідив всі обставини кримінального провадження в їх сукупності, визнав їх достатніми та допустимими, перевірив надані органом досудового розслідування докази та дійшов обґрунтованого та вмотивованого висновку про винуватість ОСОБА_8 та ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України.

Посилання захисника на порушення права ОСОБА_8 та ОСОБА_7 на захист, яке виявилося у недотриманні порядку залучення до судового розгляду перекладача, нездійсненні перекладу судових рішень рідною мовою обвинуваченихо, не є безумовними підставами для скасування судового рішення, з огляду на те, що судовий розгляд відбувся за участі перекладача та захисника і вони не були позбавлені можливості у повній мірі реалізувати свої процесуальні права.
Так, право особи на захист у кримінальному провадженні передбачено положеннями національного законодавства, зокрема ч. 3 ст. 63, п. 6 ч. 3 ст. 129 Конституції України та п. 13 ч. 1 ст. 7, ст. 20 КПК України.

Стаття 63 Конституції України закріплює право на захист підозрюваного, обвинуваченого чи підсудного. Забезпечення права на захист відповідно до ст. 7 КПК України є однією із засад кримінального провадження. Зміст забезпечення права на захист як загальної засади кримінального провадження розкривається у ч. 1 ст. 20 КПК України, зокрема, підозрюваний, обвинувачений, виправданий, засуджений має право на захист, яке полягає у наданні йому можливості надати усні або письмові пояснення з приводу підозри чи обвинувачення, право збирати і подавати докази, брати особисту участь у кримінальному провадженні, користуватися правовою допомогою захисника, а також реалізовувати інші процесуальні права, передбачені цим Кодексом. Також право на захист забезпечується й іншими нормами КПК України, зокрема статтями 49, 52, 54, 87, 338, 339, а також п. 4 ч. 2 ст. 412.

Відповідно до п. 18 ч. 3 ст. 42 КПК України при розгляді кримінального провадження в суді обвинувачений має право користуватися рідною мовою, отримувати копії процесуальних документів рідною мовою або іншою мовою, якою він володіє, та в разі необхідності користуватися послугами перекладача за рахунок держави.

Згідно зі ст. 29 КПК України суд забезпечує учасникам кримінального провадження, які не володіють чи недостатньо володіють державною мовою, право давати показання, заявляти клопотання і подавати скарги, виступати в суді рідною або іншою мовою, якою вони володіють, користуючись у разі необхідності послугами перекладача в порядку, передбаченому цим Кодексом. Судові рішення, якими суд закінчує судовий розгляд по суті, надаються особі, щодо якої здійснюється провадження, у перекладі на їхню рідну або іншу мову, якою вони володіють. Переклад судових рішень та інших процесуальних документів кримінального провадження засвідчується підписом перекладача.

Можливість обвинуваченого в суді спілкуватися рідною мовою, отримувати копії судових рішень у перекладі на рідну мову або іншу мову, якою він володіє, а також користуватися послугами перекладача є одними із складових у реалізації ним своїх прав на захист та розгляд справи незалежним і неупередженим судом, гарантованих кримінальним процесуальним законом.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, обвинувачені є громадянами Республіки Туреччини та українською мовою не володіють. Під час розгляду кримінального провадження в суді першої інстанції брали участь перекладачі ОСОБА_21 та ОСОБА_22 .

Так, суд установив осіб перекладачів, попередив про кримінальну відповідальність за здійснення завідомо неправильного перекладу та відмову від виконання покладених на них обов`язків. Достатній рівень володіння перекладачами українською мовою підтверджено також і технічними записами судових засідань суду першої інстанції.

Цими ж записами підтверджено, що зауважень стосовно якості здійсненого перекладу, нерозуміння суті процесуальних дій під час розгляду в суді першої інстанції від ОСОБА_8 та ОСОБА_7 не надходило.

Також, усупереч доводам захисника, перекладачі брали участь у всіх судових засіданнях, в яких суд проводив процесуальні дії за участю обвинувачених.

Крім того, під час судових засідань захисник ОСОБА_23 в інтересах ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , відводів перекладачам з приводу сумнівів у якості перекладу не заявляв, зауважень із цього приводу суду не подавав.

Так, відповідно до вимог ч. 4 ст. 401 КПК України обвинувачений підлягає обов`язковому виклику в судове засідання для участі в апеляційному розгляді, якщо в апеляційній скарзі порушується питання про погіршення його становища або якщо суд визнає обов`язковою його участь, а обвинувачений, який утримується під вартою, також у разі, якщо про це надійшло його клопотання.

Твердження захисника про те, що внаслідок відсутності професійного захисника обвинувачені не змігли ефективно здійснювати свій захист, не ґрунтується на вимогах закону і матеріалах справи, оскільки обвинувачені правом, визначеним ст. 54 КПК України, на відмову від захисника не скористалися, як і не заявляли йому відводів та не вказували про його некомпетентність чи низьку кваліфікацію.

Як видно з матеріалів провадження, суд здійснив усі передбачені законом заходи для надання обвинуваченим можливості на власний розсуд розпорядитися своїми процесуальними правами, у тому числі на реалізацію права користуватися правовою допомогою обраного ним захисника. Об`єктивних даних про порушення судом прав обвинувачених, передбачених ч. 3 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод,ст. 59 Конституції України, ст. 20, ч. 3, 4 ст. 42 КПК України, у матеріалах справи не міститься.

Небажання обвинуваченого скористатися послугами захисника чи передбаченим процесуальним законом правом на залучення іншого захисника, не свідчить про порушення його права на захист, несправедливий судовий розгляд чи існування перешкоди для реалізації передбачених законом прав.

Слід зазначити і про те, що захисник жодним чином не обґрунтував якісаме порушення, що, на його думку, мали місце та на які він посилається у апеляційній скарзі, вплинули на справедливість судового розгляду або перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване рішення.
Суд першої інстанції призначив ОСОБА_24 та ОСОБА_25 покарання з дотриманням вимог ст. 65 КК України, яке, на думку колегії суддів, буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.
При перегляді апеляційним судом вироку суду першої інстанції істотних порушень КПК України, що унеможливлювали б прийняття законного, обґрунтованого та справедливого рішення, не встановлено; порушення, на які посилаєються у своїй апеляційній скарзі захисник ОСОБА_9 в інтересах ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , не впливають на доведеність винності, кваліфікацію дій обвинувачених та призначення їм покарання.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів дійшла висновку, що вирок суду щодо ОСОБА_8 та ОСОБА_7 є законним та обґрунтованим, підстав для його зміни чи скасування, передбачених ст. 409 КПК України, колегією суддів не встановлено, а тому апеляційна скарга захисника ОСОБА_9 в інтересах ОСОБА_8 та ОСОБА_7 задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 418 КПК України колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_9 в інтересах ОСОБА_13 та ОСОБА_14 на вирок Дарницького районного суду міста Києва від 19 березня 2021 року залишити без задоволення, а вирок Дарницького районного суду міста Києва від 19 березня 2021 року щодо ОСОБА_13 та ОСОБА_14 за ч. 2 ст. 296 КК України - без зміни.
Касаційна скарга на дану ухвалу суду може бути подана до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді: _______________ ______________ __________________
ОСОБА_2 ОСОБА_26 ОСОБА_4