Провадження № 1-кп/185/293/22
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 липня 2022 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000008 від 28 лютого 2021 року за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Павлограда Дніпропетровської області, громадянина України, із середньо-спеціальною освітою, неодруженого, непрацюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

23 листопада 2021 року Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області, за ч.1, 2 ст. 185 КК України до позбавлення волі строком на 3 роки, на підставі ст. 75, 104 КК України звільнений з іспитовим строком 2 роки.

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України,

за участю:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 ,

В С Т А Н О В И В:

07 листопада 2021 року близько 16 год. 00 хв. ОСОБА_3 знаходячись на території парку «Першого травня» біля кафе «Старий парк» розташованого за адресою: Дніпропетровська обл., м. Павлоград, вул. Дніпровська, буд. № 77-Б., в ході конфлікту, виниклого на грунті особистих неприязних відносин. Діючи умисно, з мотивів особистої неприязні, підійшов до ОСОБА_6 і завдав удар кулаком правої руки по голові в область лобу та лівої надбрівної дуги, від якого ОСОБА_6 втратив рівновагу, впав на землю, після чого ОСОБА_3 наніс декілька ударів кулаками обох рук та ногами в область голови та тулуба, завдавши ОСОБА_6 , тілесні ушкодження у вигляді саден м`яких тканин обличчя та забійних ран слизової оболонки верхньої та нижньої губ справа, які за своїм характером відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Дії ОСОБА_3 кваліфікуються за ч. 1 ст. 125 КК України, з саме умисне легке тілесне ушкодження.

Обвинувачений ОСОБА_3 вину в судовому засіданні визнав повністю, щиро розкаявся. Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України просив подальше судове слідство по кримінальному провадженню не проводити.

Потерпілий ОСОБА_6 у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання була повідомлена належним чином.

Суд, вислухавши пояснення обвинуваченого, дійшов висновку, що ОСОБА_3 винний у вчиненні кримінального правопорушення, що йому інкримінується за обставин, які вказані вище.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, суд, вислухавши думку учасників судового провадження, які вважали недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, з`ясувавши у обвинуваченого, чи правильно він розуміє зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності його позиції, роз`яснивши йому, що він буде позбавлений права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Суд вину обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні вищевказаного кримінального правопорушення вважає доведеною.

При визначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого: раніше не судимого, вчинив у відповідності до ст. 12 КК України кримінальний проступок.

Обставиною, що пом`якшує покарання згідно ст. 66 КК України, є щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання згідно ст. 67 КК України, не встановлено.

Суд приходить до висновку, що обставина, яка пом`якшує покарання обвинуваченого не є винятковою і не знижує істотним чином міру тяжкості скоєного кримінального правопорушення, не зменшує його суспільну небезпеку до рівня, що виходить за межі покарання, що виключає застосування до обвинуваченого ст. 69 КК України призначення більш м`якого покарання, ніж передбаченого законом.

Суд вважає, що покарання обвинуваченому необхідно призначити в межах санкцій статті, за якою він обвинувачується, у вигляді штрафу в дохід держави.

Саме таке покарання, на думку суду, буде необхідним і достатнім для попередження вчинення нових кримінальних правопорушень та досягнення самої мети покарання, згідно ст. 50 КК України.

Вирок Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 23 листопада 2021 року, яким ОСОБА_3 засуджений за ч.1, 2 ст. 185 КК України до позбавлення волі строком на 3 роки, на підставі ст. 75, 104 КК України звільнений з іспитовим строком 2 роки слід виконувати самостійно.

Цивільний позов не заявлений.

Судові витрати відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винним за ч. 1 ст. 125 КК України, та призначити йому покарання у вигляді 100 (ста) годин громадських робіт.

Запобіжний захід ОСОБА_3 до набрання вироком законної чинності не обирається.

Вирок Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 23 листопада 2021 року, яким ОСОБА_3 засуджений за ч.1, 2 ст. 185 КК України до позбавлення волі строком на 3 роки, на підставі ст. 75, 104 КК України звільнений з іспитовим строком 2 роки слід виконувати самостійно.

Вирок може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду через Павлоградський міськрайонний суд протягом тридцяти діб з дня його проголошення, а за відсутності апеляційної скарги вирок набуває законної сили.

Суддя: ОСОБА_1