Справа № 567/24/22
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 травня 2022 року м. Острог

Острозький районний суд Рівненської області у складі:

головуючий суддя - ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000183 по обвинуваченню
ОСОБА_3 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Острог Рівненської області, зареєстрованої та проживаючої в АДРЕСА_1 , громадянки України, з повною середньою освітою, незаміжньої, не працюючої, відповідно до ст. 89 КК України є такою, що не має судимості,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 124 КК України

за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_4
захисника ОСОБА_5
обвинуваченої ОСОБА_3

встановив

15.10.2021 близько 16 год. ОСОБА_3 , перебуваючи у приміщенні кухні в житловому будинку за місцем свого проживання, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , в ході сварки, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин з метою припинення протиправних дій свого співмешканця ОСОБА_6 , що полягали в здушуванні її руками за шию, належним чином не оцінивши засоби захисту та нападу, перевищуючи межі необхідної оборони, кухонним ножем, який взяла зі стільниці в свою праву руку, умисно нанесла удар ОСОБА_6 в життєво важливу частину тіла в ліву половину живота, чим спричинила потерпілому рану з пошкодженням тонкого кишківника, що відповідно до висновку судово-медичної експертизи №119 від 07.12.2021 відноситься до тяжких тілесних ушкоджень по критерію небезпеки для життя в момент його заподіяння.
В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_3 винуватість у інкримінованому їй кримінальному правопорушенні визнала повністю, пояснила, що вона, дійсно вчинила кримінальне правопорушення у спосіб, в час та за обставин, зазначених в обвинувальному акті.
Зазначила, що 15.10.2021 в післяобідню пору до неї додому прийшла її кума ОСОБА_7 . Близько 16:00 год. додому повернувся її співмешканець ОСОБА_6 та під час спільного застілля спричинив з нею конфлікт, під час якого почав обзивати її нецензурною лайкою. Також в ході конфлікту ОСОБА_6 почав душити її за шию рукою внаслідок чого вона впала разом зі стільчиком. Тоді ОСОБА_6 почав бити її руками та ногами по тілу, після чого сів на неї та почав душити обома руками за шию. В той час її відтягнула від нього ОСОБА_8 , однак ОСОБА_6 продовжував замахуватись на неї намагаючись вдарити. В той момент вона схватила ніж правою рукою, який лежав на столі, та тим ножем відмахнулась від нього, поранивши йому ліву руку. Після чого ОСОБА_6 розізлився на неї ще більше та, підійшовши до неї, схватив її за горло та почав душити. Через кілька секунд він ослабив руку та відійшов від неї тоді вона викинула ніж та побачила що в нього з лівої руки тече кров. Після цього вона відразу викликала швидку допомогу. Вона не бачила, що у нього є ще рана на животі. Після надання ОСОБА_6 допомоги у лікарні він відмовився від подальшої госпіталізації, оскільки лікарі казали, що внутрішні органи не ушкоджені, після чого вони поїхали додому. На наступний день йому стало гірше та вона знову викликала швидку після чого його забрали в лікарню, де він на наступний день помер.

Вказує, що нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_6 було неумисним, вона взяла ножа лише щоб злякати його та щоб він її відпустив. Як так сталося що вона нанесла йому удар в живіт пояснити не може.

У вчиненому щиро розкаюється, просить суд її суворо не карати.
Потерпіла в судове засідання не з`явилася. В поданій на адресу суду заяві просить справу розглядати без її участі. Зміст формулювання обвинувачення та виклад фактичних обставин нею не оспорюються, вважає недоцільним дослідження доказів щодо тих фактичних обставин, які ніким не оспорюються. При призначенні покарання покладається на розсуд суду.

Показання обвинуваченої відповідають фактичним обставинам справи і учасниками процесу не оспорюються.

Відповідно до ст. 349 КПК України, за згодою всіх учасників судового розгляду, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, чи правильно учасники судового розгляду розуміють зміст цих обставин, чи добровільною та істинною є їх позиція, а також їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини в апеляційному порядку.

Враховуючи повне визнання вини обвинуваченою ОСОБА_3 , думку прокурора, обвинуваченої, яка пояснила, що бажає закінчити судовий розгляд без дослідження доказів, наявних в матеріалах справи в частині підтвердження фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, судом визнано недоцільним дослідження вказаних доказів.
З урахуванням викладеного, суд вважає доведеною вину обвинуваченої ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення за ст. 124 КК України, як умисне заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, вчинене у разі перевищення меж необхідної оборони.

Відповідно до ст. 65 КК України, при призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винної та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Беручи до уваги особу обвинуваченої, суд враховує, що ОСОБА_3 за місцем проживання характеризується негативно, має на утриманні неповнолітню дитину.

Відповідно до вимоги УІАП ГУНП ОСОБА_3 є такою, що не має судимості.

Відповідно до довідки КНП "Острозька багатопрофільна лікарня" ОСОБА_3 на обліку у лікаря-психіатра та нарколога не перебуває.

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 ОСОБА_3 є матір`ю малолітнього ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який зареєстрований разом з нею за місцем проживання.

Відповідно до листа служби у справах дітей Острозької міської ради від 28.10.2021, рішення суду від 29.05.2020 встановлено, що ОСОБА_3 позбавлена батьківських прав щодо двох своїх дітей: ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Відповідно до досудової доповіді, складеної 18.05.2022 РС №4 філії ДУ «Центр пробації» у Рівненській області, вбачається що обвинувачена має на утриманні малолітнього сина, за місцем проживання характеризується посередньо, схильна до вживання алкогольних напоїв. З врахуванням інформації, що характеризує особистість обвинуваченої, її спосіб життя, історію правопорушень, а також середній ризик вчинення повторного правопорушення та середній ризик небезпеки для суспільства, орган пробації вважає, що виправлення ОСОБА_3 без позбавлення або обмеження волі можливе та не становить високої небезпеки для суспільства.

Відповідно до ст. 66 КК України, як пом`якшуючі покарання обставини суд враховує щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_3 відповідно до ст. 67 КК України, не встановлено.

Відповідно до ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого і має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами. За вказаних обставин суд рахує, що виправлення обвинуваченої можливе без ізоляції від суспільства, а тому при призначенні покарання слід застосувати ст. 75 КК України.

Виходячи з засади співмірності, призначене покарання за своїм видом і розміром має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі заходу примусу мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують.
Згідно з вимогами ст. 75 КК України, якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Суд, зваживши всі обставини кримінального провадження, враховує, що відповідно до ст. 12 КК України дане кримінальне правопорушення кваліфікується як нетяжкий злочин за який передбачено альтернативу видів покарання.
З огляду на обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченої, та врахувавши дані про особу винної, а також взявши до уваги поведінку ОСОБА_3 після вчинення кримінального правопорушення, яка вчинила дії, направлені на надання допомоги потерпілому, її щире каяття, суд дійшов висновку про можливість виправлення ОСОБА_3 без ізоляції від суспільства та на підставі ст.75 КК України вважає доцільним звільнити її від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, встановивши іспитовий строк, щоб засуджена в умовах здійснення контролю за її поведінкою довела своє виправлення.
Дане покарання відповідає вимогам ст.50, 65 КК України є необхідним і достатнім для її виправлення та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.
Одночасно, при визначенні тривалості іспитового строку суд враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, виду і строку призначеного покарання, обставин, що характеризують особу обвинуваченої, середовище, в якому вона перебуває.

Запобіжний захід щодо обвинуваченої не обирався та суд не вбачає підстав для його обрання.

Вжиті під час досудового розслідування заходи забезпечення кримінального провадження відповідно до ухвали слідчого судді Острозького районного суду Рівненської області від 21.10.2021, арешт речових доказів, підлягають скасуванню відповідно до вимог ч.4 ст. 174 КПК України.

Питання щодо речових доказів слід вирішити відповідно до вимог ст.100 КПК України.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст.100, 369-371, 374, 376 КПК України, суд
засудив
ОСОБА_3 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 124 КК України та призначити їй покарання у виді позбавлення волі строком 1 рік 6 місяців.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 1 рік 6 місяців.
Покласти на ОСОБА_3 , відповідно до п.1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України обов'язки повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; періодично з'являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.
Повідомити ОСОБА_3 , що вона зобов`язана виконувати покладені на неї обов`язки, попередити її, що вона протягом іспитового строку не повинна вчиняти нового кримінального правопорушення.
Скасувати арешт речових доказів, накладений ухвалою слідчого судді Острозького районного суду Рівненської області від 21.10.2021.

Речові докази: три кухонні ножі із рукоятками зеленого, коричневого та чорного кольорів, джинсові штани синього кольору із нашаруванням речовини схожої на кров, футболку чорного кольору, чохол на одіяло білого кольору із квітковим принтом, футболку та шорти сірого кольору, шорти синього кольору, футболку світлого кольору та шкарпетки із нашаруванням речовини схожої на кров, наволочку світлого кольору із нашаруванням речовини схожої на кров, кофту зеленого кольору із нашаруванням речовини схожої на кров, чорні шкарпетки із нашаруванням речовини схожої на кров, кросівки синього кольору із нашаруванням речовини схожої на кров, три змиви речовини схожої на кров із ковра у приміщенні кухні та контрольний зразок марлі, зішкріб речовини схожої на кров із поверхні груби та контрольний зразок марлі, зрізи нігтів із обох рук ОСОБА_3 , зрізи нігтів із обох рук трупа ОСОБА_6 , зрізи волосся трупа ОСОБА_6 , букальний епітелій ОСОБА_3 , кров ОСОБА_3 , після вступу вироку в законну силу знищити.
Вирок може бути оскаржений до Рівненського апеляційного суду через Острозький районний суд протягом 30 днів з дня його проголошення з підстав, передбачених статтею 394 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку, а копія вироку обвинуваченому та прокурору підлягає врученню негайно після проголошення.

Суддя Острозького районного судуОСОБА_1