справа № 462/5307/20
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 вересня 2022 року Залізничний районний суд м. Львова у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання: ОСОБА_2 ,

за участі прокурора: ОСОБА_3 ,

обвинуваченого: ОСОБА_4 ,

захисника: ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Львові обвинувальний акт про обвинувачення:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Закарпатської області, м. Мукачево, громадянина України, українця, непрацюючого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше неодноразово судимого, востаннє 27.12.2017 року Залізничним районним судом м. Львова за ч.2 ст. 15, ч.2 ст. 186 КК України до позбавлення волі на строк 5 років 1 місяць та ухвалою Рівненського районного суду Рівненської області від 15.05.2020 року умовно-достроково звільнений від відбування покарання на невідбутий термін 11 місяців 3 дні,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 15 ч.2 ст. 185, ч.2 ст. 185 КК України, суд

в с т а н о в и в :

ОСОБА_4 , будучи раніше неодноразово судимим, востаннє 27.12.2017 року Залізничним районним судом м. Львова за ч.2 ст. 15, ч.2 ст. 186 КК України до позбавлення волі на строк 5 років 1 місяць, на шлях виправлення не став та повторно вчинив нове умисне корисливе кримінальне правопорушення 26.08.2020 року близько 16 год. 30 хв., проходячи по вулиці Городоцькій у м. Львові, неподалік кафе «Експрес», побачивши, що у вищевказаному кафе за столиком сидить невідома йому особа чоловічої статі з ознаками алкогольного сп`яніння, як потім з`ясувалось ОСОБА_6 , зайшов у вищевказане кафе та підійшов до вказаної особи, для того, щоб попросити цигарку та в цей момент побачив в лівій кишені штанів останнього телефон марки «Xiaomi Redmi 8» синього кольору. Після того, маючи умисел на повторне таємне викрадення чужого майна, з метою власного збагачення за рахунок злочинної діяльності, скориставшись відсутністю нагляду власника телефону марки «Xiaomi Redmi 8», витягнув вищевказаний телефон вартістю 3 748 гривень з його лівої кишені і направився до виходу з кафе «Експрес». Під час виходу з кафе «Експрес», ОСОБА_4 поклав вищевказаний телефон в кишеню своєї куртки, але в подальшому не зміг розпорядитися телефоном марки «Xiaomi Redmi 8» синього кольору з причин, які не залежали від його волі, так як був затриманий працівниками поліції при виході із кафе.

Крім цього, 24.09.2020 року приблизно о 00:10 години, ОСОБА_4 , знаходячись на площі Двірцевій 1 у м. Львові, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), діючи з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння та його суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, діючи повторно, наблизився до потерпілого ОСОБА_7 та реалізовуючи свій злочинний задум, витягнув з кишені штанів останнього гаманець, з якого викрав грошові кошти в сумі 375 гривень, після чого з викраденим майном з місця вчинення злочину втік, заподіявши ОСОБА_7 матеріальної шкоди на суму 375 гривень.

У судовому засіданні допитаний обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 15 ч.2 ст. 185, ч.2 ст. 185 Кримінального кодексу України визнав повністю, не заперечив фактичних обставин, викладених в обвинувальних актах, у вчиненому щиро розкаюється, просить суд його суворо не карати.

Потерпілі ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у судове засідання не з`явилися, подали суду заяви, у яких просили проводити розгляд кримінального провадження за їх відсутності /а.с. 137, 154/.

Враховуючи те, що обвинувачений, його захисник та прокурор не оспорюють обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам судового провадження положення ст. 349 КПК України, ухвалив провести судовий розгляд даної справи щодо всіх її обставин із застосуванням правил ч.3 ст. 349 КПК України, визнавши недоцільним дослідження інших доказів у справі, оскільки на цьому не наполягали учасники судового розгляду, а фактичні обставини справи ніким не оспорювалися.

За таких обставин, суд приходить до переконання, що вина ОСОБА_4 доведена повністю, дії обвинуваченого органом досудового слідства кваліфіковано вірно за ч.2 ст. 15 ч.2 ст. 185, ч.2 ст. 185 Кримінального кодексу України, так як обвинувачений повторно вчинив закінчений замах на таємне викрадення чужого майна /крадіжка/, а також таємне викрадення чужого майна /крадіжка/ повторно.

При призначенні обвинуваченому виду та міри покарання суд враховує загальні засади призначення покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особу винного.

Згідно п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення кримінального покарання» визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст.12 КК), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує ступінь тяжкості скоєних кримінальних правопорушень, передбачені ч.2 ст. 15 ч.2 ст. 185, ч.2 ст. 185 КК України, які є нетяжкими злочинами, вчинені умисно з корисливих мотивів, особу винного, який раніше неодноразово притягався до кримінальної відповідальності /а.с.33-34/, повністю визнав свою вину, розкаявся у вчинених кримінальних правопорушеннях, хворіє активною формою туберкульозу /а.с.127/, позитивно характеризується за місцем проживання /а.с.36/, на обліках в психоневрологічному диспансері та у Львівському обласному медичному центрі превенції та терапії узалежнень не перебуває /а.с.37, 39/, такі пом`якшуючі обставини як щире каяття, обставини, які обтяжують покарання судом не встановлені, заподіяна кримінальним правопорушенням майнова шкода не відшкодована, а тому виходячи з наведеного, суд приходить до переконання, що ОСОБА_4 слід обрати покарання достатнє і необхідне для його виправлення та попередження скоєння ним нових кримінальних правопорушень, у виді позбавлення волі в межах санкції статтей обвинувачення.

Згідно із ч.1, 2 ст. 70 КК України при сукупності кримінальних правопорушень суд, призначивши покарання (основне і додаткове) за кожне кримінальне правопорушення окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань. При складанні покарань остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень визначається в межах, встановлених санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини цього Кодексу, яка передбачає більш суворе покарання.

Відтак, слід призначити ОСОБА_4 покарання за сукупністю кримінальних правопорушень за кожне кримінальне правопорушення окремо із врахуванням характеру і співвідношення тяжкості суспільно небезпечних винних діянь, їх наслідки, ступінь небезпечності та визначити остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим.

Відповідно до ч.4 ст. 81 КК України у разі вчинення особою, до якої було застосовано умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, протягом невідбутої частини покарання нового кримінального правопорушення суд призначає їй покарання за правилами, передбаченими статтями 71 і 72 цього Кодексу.

Таким чином, суд призначає покарання ОСОБА_4 із врахуванням ч.1, 2 ст. 70 КК України, а також ст. 71 КК України, так як останній після постановлення вироку Залізничним районним судом м. Львова від 27.12.2017 року, за яким його засуджено за ч.2 ст. 15, ч.2 ст. 186 КК України до покарання у виді 5 років 1 місяця позбавлення волі, ухвалою Рівненського районного суду Рівненської області від 15.05.2020 року умовно-достроково звільнений від відбування покарання на невідбутий термін 11 місяців 3 дні, але до повного відбуття покарання, вчинив нові кримінальні правопорушення.

Відповідно до ч.5 ст. 72 КК України попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день.

Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 25.09.2020 року обвинуваченому ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

У зв`язку із призначенням судом обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою слід залишити до набрання вироком законної сили.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Витрати на залучення експерта відсутні.

Долю речових доказів слід вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Відповідно до ч.4 ст. 174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна.

Ухвалою слідчого судді Залізничного районного суду м. Львова від 31 серпня 2020 року на речові докази у кримінальному провадженні №0000009 від 27.08.2020 року, а саме: мобільний телефон марки «Xiaomi Redmi 8» IMEI: НОМЕР_1 , IMEI: НОМЕР_2 з сім-картками: НОМЕР_3 , НОМЕР_4 та силіконовий чохол накладено арешт, який слід скасувати.

Керуючись ст. 15, 50, 65-67, 70, 71, 185 КК України, ст. 100, 174, 368, 373, 374, 376, 392-395 КПК України, суд

у х в а л и в:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 15-ч.2 ст. 185, ч.2 ст. 185 Кримінального кодексу України та призначити йому покарання:

за ч.2 ст. 15-ч.2 ст. 185 КК України у виді 1 /одного/ року 6 /шість/ місяців позбавлення волі;

за ч.2 ст. 185 КК України у виді 2 /двох/ років позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, обрати ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі строком на 2 /два/ роки.

На підставі ч.1 ст. 71 КК України приєднати частково невідбуту частину покарання за попереднім вироком Залізничного районного суду м. Львова від 27.12.2017 року строком 1 /один/ місяць, призначивши остаточне покарання ОСОБА_4 у виді 2 /двох/ років 1 /одного/ місяця позбавлення волі.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 - залишити до вступу вироку в законну силу.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з 25 вересня 2020 року, тобто з моменту обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Скасувати арешт, накладений ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 31 серпня 2020 року на речові докази у кримінальному провадженні №0000009 від 27.08.2020 року, а саме: мобільний телефон марки «Xiaomi Redmi 8» IMEI: НОМЕР_1 , IMEI: НОМЕР_2 з сім-картками: НОМЕР_3 , НОМЕР_4 та силіконовий чохол.

Речові докази: мобільний телефон марки «Xiaomi Redmi 8» IMEI: НОМЕР_1 , IMEI: НОМЕР_2 з сім-картками: НОМЕР_3 , НОМЕР_4 та силіконовий чохол, які передані в камеру зберігання Залізничного ВП ГУ НП у Львівській області /матеріали кримінального провадження № 0000009 а.с. 17, 18/ - повернути потерпілому ОСОБА_6 ; як власнику;

- купюри номіналом 50 гривень (СЙ 2678398), номіналом 20 гривень (КН 3929594), номіналом 5 гривень (ПГ 4340340), передані на зберігання у Львівську філію АТ КБ «Приватбанк»/матеріали кримінального провадження № 0001634 а.с.46/ повернути потерпілому ОСОБА_7 , як власнику.

Вирок може бути оскаржений шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення учасниками процесу до Львівського апеляційного суду через Залізничний районний суд м. Львова.

Вирок суду першої інстанції, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя: ОСОБА_1