Справа № 307/2426/20
Провадження № 1-кп/307/791/20
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 квітня 2022 року м. Тячів

Тячівський районний суд Закарпатської області у складі
головуючого судді ОСОБА_1
секретар судового засідання ОСОБА_2
за участю прокурора: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8
потерпілого ОСОБА_9
представника потерпілого ОСОБА_10
обвинуваченого ОСОБА_11
захисника ОСОБА_12
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Тячів кримінальне провадження № 0000056 про обвинувачення ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, з базовою середньою освітою, одруженого, який має на утриманні двох малолітніх дітей, не працюючого, раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_11 , 11 серпня 2020 року близько 18 години 06 хвилин, знаходячись біля дворогосподарства №31, по вулиці Головна в с. Грушово, Тячівського району Закарпатської області, грубо порушуючи громадський порядок, виражаючи явну неповагу до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, ігноруючи існуючі у суспільстві загальноприйняті правила поведінки і норми моралі, маючи на меті протиставити себе загальноприйнятим правилам поведінки в суспільстві, намагаючись самоутвердитись за рахунок приниження інших осіб і нахабно показуючи своє зневажливе ставлення до оточуючих, безпричинно розпочав конфлікт з ОСОБА_9 , в ході якого, умисно наніс декілька ударів руками по голові та тулубу останнього, внаслідок вищезазначених протиправних дій ОСОБА_11 спричинив потерпілому ОСОБА_9 тілесне ушкодження у вигляді синця лівої половини обличчя, яке згідно висновку судово-медичної експертизи №279 від 19 серпня 2020 року відноситься до групи легких тілесних ушкоджень, що не спричинило короткочасний розлад здоров`я, чи незначну стійку втрату працездатності.
Таким чином, ОСОБА_11 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 296 КК України, а саме - хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_11 вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України визнав частково та показав суду, що 11 серпня 2020 року близько 18 години він їхав за кермом автомобіля разом із дружиною та дітьми у с. Грушово. Раптово на його смугу руху виїхав автомобіль потерпілого, створивши йому перешкоду для руху, через що він почав подавати звуковий сигнал та коли автомобіль зупинився він вийшов із автомобіля підійшов до потерпілого та запитав його чому він так вчинив та наніс йому два чи три удари кулаком в область голови. Вважає, що його дії, які кваліфіковані за ч.1 ст. 296 КК України не є вірними, оскільки його дії не були спрямовані на порушення громадського порядку.

Крім, часткового визнання обвинуваченим ОСОБА_11 , своєї вини, його винуватість у вчинені кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України підтверджується наступними доказами.
Потерпілий ОСОБА_9 в судовому засіданні показав, що в серпні 2020 року він в с. Грушово по вул. Головній включивши поворот, оскільки перешкод для руху не було виїхав на проїжджу частину дороги на якій у той час проводилися ремонтні роботи. Обвинувачений рухався досить швидко він почав подавати звуковий сигнал та різко загальмував, в зв`язку з чим зупинився та вийшов із автомобіля та вирішив запитати що трапилося. Обвинувачений вийшовши із свого автомобіля підійшов до нього та почав висловлюватися на його адресу нецензурними словами та наніс йому близько 10 ударів кулаком в голову.
Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_13 показала, що 11 серпня 2020 року вона разом із своїм чоловіком обвинуваченим ОСОБА_11 та двома їхніми дітьми їхала у автомобілі, перебуваючи на передньому сидінні автомобіля вона кормила дитину. В той час почула, що чоловік почав сигналити та різко загальмував, піднявши голову вона побачила, що її чоловік рухався по головній дорозі, а потерпілий виїхав на проїжджу частину. Чоловік ОСОБА_11 вискочив з машини побіг до автомобіля потерпілого ОСОБА_9 , однак самого моменту нанесення удару потерпілому вона не бачила.
Рапортом інспектора-чергового Тячівського ВП ГУНП в Закарпатській області від 11 серпня 2020 року ОСОБА_14 з якого встановлено, що на службу 102 від заявниці ОСОБА_15 11 серпня 2020 року о 20 год. 02 хв. надійшло повідомлення, що за адресою АДРЕСА_2 , про те, що невідома особа водій транспортного засобу близько 18.04 год. на центральній вулиці наніс тілесну ушкодження її сину ОСОБА_16 , 1999 р.н., інваліду 2-ї групи (а.с.83-84).
Відомостями протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 12 серпня 2020 року встановлено, що ОСОБА_9 звернувся до Тячівського РВП ГУНП в Закарпатській області та просив порушити кримінальне провадження відносно невідомого чоловіка, який 11 серпня 2020 року в с. Грушово по вул. Головній безпричинно наніс йому тілесні ушкодження, а саме декілька ударів кулаками в голову (а.с.85-88).
Висновком експерта № 279 від 12 серпня 2020 року встановлено, що у ОСОБА_9 мали місце наступні тілесні ушкодження: синець лівої половини обличчя, який виник в результаті одного або більше локальних дій за механізмом удару в ділянку лівої половини обличчя, твердим тупим предметом з обмеженою контактною поверхнею, розміри якої не перевищують 4х2 см. Інші індивідуальні особливості контактної поверхні предмету в тілесному ушкодженні не відобразились. Згідно Наказу № 6 МОЗ України п.п.2.4.5 від 17.01.1995 року, вказане тілесне ушкодження відноситься до групи легких тілесних ушкоджень, що не спричинило короткочасний розлад здоров`я, чи незначну стійку втрату працездатності. Давність виникнення даного тілесного ушкодження складає близько доби та відповідає заявленому строку 11 серпня 2020 року. Даних, що однозначно свідчать чи заперечують про можливість виникнення даного тілесного ушкодження в результаті падіння з висоти власного зросту, в процес судово-медичної експертизи виявлено не було (а.с.89-91).
Приєднаним відеозаписом на якому зафіксовані обставини події, які відбулися 11 серпня 2020 року, з яких встановлено момент нанесення ОСОБА_11 тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_9 (а.с.92).
Протоколом огляду предмету від 19 серпня 2020 року з доданими фото-таблицям, з якого вбачається, що предметом огляду є диск марки «RIDATA», на якому зафіксовано, як ОСОБА_11 наносить удар руками в голову потерпілого ОСОБА_9 (а.с.157-162).
Вищевказані докази, дослідженні у судовому засіданні, суд визнає належними та допустимими, оскільки вони отримані у порядку встановленому КПК України і мають значення у даному кримінальному провадженні.
Обвинувачений ОСОБА_11 не заперечив факт нанесення тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_9 , проте сторона захисту клопотала, щоб дії обвинуваченого слід перекваліфікувати з ч.1 ст.296 КК України на ч.1 ст.125 КК України, оскільки дії ОСОБА_11 не були спрямовані на порушення громадського порядку, що супроводжується особливою зухвалістю та винятковим цинізмом та мотиву явної неповаги до суспільства. Його дії були спрямовані виключно на заподіяння ОСОБА_9 тілесних ушкоджень, на що спонукала протиправна поведінка самого потерпілого.
Вирішуючи дане клопотання суд виходить з того, що обставини, які мали місце 11 серпня 2020 року та встановлені органом досудового розслідування обвинувачений не заперечує.
Однак, суд не вбачає правових підстав для кваліфікації дій останнього за ч.1 ст.125 КК України, виходячи з наступного.
Так, безпосереднім об`єктом кримінально-правової охорони за статтею 296 КК України є громадський порядок, тобто суспільні відносини, що сформовані внаслідок дії правових норм, а також моральних-етичних засад, звичаїв, традицій та інших позаюридичних чинників і полягає в дотриманні усталених правил співжиття.
Кримінально каране хуліганство з об`єктивної сторони полягає в посяганні на ці правоохоронювані цінності, що супроводжується особливою зухвалістю або винятковим цинізмом. Таке посягання, як правило, здійснюється у людних або громадських місцях, зазвичай з ініціативи правопорушника, супроводжується нецензурною лайкою та/або фізичним насильством, пошкодженням майна і призводить до заподіяння моральної та матеріальної шкоди.
Обов`язковою ознакою суб`єктивної сторони хуліганства є мотив явної неповаги до суспільства. Домінування у свідомості винного такого внутрішнього спонукання і відсутність особистого мотиву посягання на потерпілого є головним критерієм відмежування хуліганства як кримінального правопорушення проти громадського порядку та моральності від кримінальних правопорушень проти особи.
Виходячи із правового аналізу норми ст.296 КК України, слід прийти до висновку, що хуліганські дії нерідко супроводжуються фізичним насильством і заподіянням тілесних ушкоджень, головною їх рушійною силою є бажання не завдати шкоди конкретно визначеному потерпілому, а протиставити себе оточуючим узагалі, показати свою зверхність, виразивши явну зневагу до загальноприйнятих норм і правил поведінки. Означені дії не зумовлені особистими мотивами й конкретною метою, а за своїми внутрішніми чинниками фокусуються в напрямку тотального негативізму й ворожого ставлення до суспільства. Протиправні діяння вчиняються за відсутності зовнішнього приводу або з незначного приводу і зазвичай спрямовані на випадкові об`єкти. Якщо хуліганству передує конфлікт винного з потерпілим (потерпілими), такий конфлікт провокується самим винним як зухвалий виклик соціальному оточенню, і реакція інших на провокуючі дії, в тому числі спроба їх припинити, стають приводом для подальшого насильства.
З урахуванням зазначеного дії, що супроводжувалися погрозами вбивства, завданням побоїв, заподіянням тілесних ушкоджень, обумовлені особистими неприязними стосунками, підлягають кваліфікації за статтями КК України, що передбачають відповідальність за кримінальні правопорушення проти особи. Як хуліганство зазначені дії кваліфікують лише в тих випадках, коли вони були поєднані з очевидним для винного грубим порушенням громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства та супроводжувались особливою зухвалістю чи винятковим цинізмом.
Таким чином, для юридичної оцінки діяння за статтею 296 КК України обов`язковим є поєднання ознак об`єктивної сторони цього кримінального правопорушеня у виді грубого порушення громадського порядку, що супроводжується особливою зухвалістю чи винятковим цинізмом, і суб`єктивної сторони, зокрема, мотиву явної неповаги до суспільства.
За відсутності відповідного мотиву, коли застосування насильства зумовлене неприязними стосунками з потерпілим і прагненням завдати шкоди конкретній особі з особистих спонукань, сам собою факт вчинення протиправних дій у громадському місці в присутності сторонніх осіб не дає достатніх підстав для кваліфікації їх як хуліганства.
Зміст і спрямованість протиправного діяння, що має істотне значення для його правової оцінки, в кожному конкретному випадку визначається виходячи з часу, місця, обстановки й інших обставин його вчинення, характеру дій винного, а також поведінки потерпілого і стосунків, що склалися між ними.
Вказаний висновок викладено у постановах Верховного Суду у справі № 689/1650/16-к від 13.08.2020 року, у справі № 343/1218/18 від 25.02.2020 року.
Про наявність в діях обвинуваченого ОСОБА_11 саме хуліганського мотиву, свідчить в першу чергу те, що вагомого приводу для нанесення тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_9 в спосіб наведений в обвинуваченні, ОСОБА_11 не мав, так як особисто між ним та потерпілим конфліктних ситуацій, що зумовлювали б виникнення особистої неприязні не було, та на час вчинення відносно ОСОБА_9 протиправних дій вони не були знайомими між собою, що підтвердили в судовому засіданні.
Обвинувачений вказує, що потерпілий ОСОБА_9 , раптово виїхавши з другорядної дороги на головну в АДРЕСА_3 створив йому перешкоду для руху, коли останній зупинився, той підійшов та запитав останнього, чому він так вчинив, наніс йому тілесні ушкодження, проте жодних розмов з потерпілим обвинувачений ОСОБА_11 не вів, а відразу, наніс потерпілому удари та спричинив тілесні ушкодження.
Обстановка й обставини події, динаміка їх розвитку й об`єктивні ознаки поведінки ОСОБА_11 свідчать про те, що вона була зумовлена не особистою неприязню до потерпілого, а бажанням продемонструвати зневагу до загальноприйнятих норм і правил поведінки, та супроводжувалась особливою зухвалістю.
Таким чином, твердження обвинуваченого та сторони захисту про відсутність в його діях складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України та наявність складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, в судовому засіданні спростовано наявними письмовими доказами, показами потерпілого та свідка і показами самого обвинуваченого.
Суд, оцінивши у сукупності вищенаведені докази, які узгоджуються між собою щодо фактичних обставин справи, суд приходить до висновку, що ОСОБА_11 , вчинив кримінальне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 296 КК України, як хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю.
Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченому ОСОБА_11 , суд, відповідно до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання. Також суд враховує, що згідно ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.
Відповідно до ст. 12 КК України, кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 286 КК України відноситься до кримінальних проступків.
Обставиною, яка згідно ст. 66 КК України, пом`якшує покарання є щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.
Обставин, які згідно ст. 67 КК України, обтяжують покарання не встановлено.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_11 , суд враховує дані про його особу, який раніше не судимий, частково визнав вину, не заперечував заподіяння ним потерпілому тілесних ушкоджень, позитивно характеризується за місцем проживання, одружений, має на утриманні двох малолітніх дітей, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не значиться, а також те, що він офіційно не працює, не має постійного джерела доходу, суд вважає за можливе призначити обвинуваченому ОСОБА_11 , покарання у межах санкції ч. 1 ст. 296 КК України із звільненням обвинуваченого від відбування основного покарання у виді обмеження волі з випробуванням на підставі ст.75 КК України з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.
Питання щодо речових доказів слід вирішити згідно ст. 100 КПК України.
Процесуальні витрати відсутні.
Запобіжний захід стосовно обвинуваченого не застосовувався.
Керуючись ст.ст. 370, 371, 373-376 КПК України, суд,

У Х В А Л И В :

ОСОБА_11 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України та призначити йому покарання у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік.
На підставі ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_11 від відбування основного покарання з випробуванням та встановити іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього на підставі ст. 76 КК України наступні обов`язки:
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації:
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Речовий доказ диск марки «RIDATA» з вмістом 1-го відеозапису зберігати в матеріалах кримінального провадження.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до Закарпатського апеляційного суду через Тячівський районний суд Закарпатської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку вручити негайно після його проголошення обвинуваченому та прокурору.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя: ОСОБА_1