ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 953/5032/22 Головуючий суддя І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/818/643/22 Суддя доповідач ОСОБА_2
Категорія: обрання запобіжного заходу
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 жовтня 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі: головуючого судді ОСОБА_2 , суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , при секретареві ОСОБА_5 , без участі прокурора, без участі всіх інших учасників по даній справі, а саме підозрюваного ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_7 , належним чином повідомлених про розгляд справи, за умови, що заяв про відкладення розгляду справи від них не надходило, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Валках справу з апеляційною скаргою захисника підозрюваного на ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 14 09 2022 року, -
В С Т А Н О В И Л А:
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 14 вересня 2022 року задоволено клопотання старшого слідчого 2-го відділення СВ УСБУ в Харківській області про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному провадженні №0002834 від 10.09.2022 року, за ознаками злочину, передбаченого ч.7 ст.111-1 КК України.
Згідно ухвали застосовано щодо підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор» на 60 днів - до 08.11.2022 року включно, без визначення розміру застави.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.
На зазначену ухвалу слідчого судді захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_7 подала апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та ухвалити нову ухвалу, якою обрати стосовно ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту з носінням електронного засобу контролю.
В обґрунтування апеляційної скарги захисник посилається на те, що стороною обвинувачення не доведено наявність підстав для обрання відносно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, судом не взято до уваги доводів захисту про неправильну кваліфікацію дій підозрюваного. Також адвокат зазначає, що підозрюваний раніше не судимий, на обліку у лікаря нарколога/психіатра не перебуває, має міцні соціальні зв`язки, має родину, проживає з бабусею та дідусем похилого віку, здійснює за ними догляд, розлучений, має на утриманні неповнолітню дитину, має постійне місце проживання та місце реєстрації.

Позиції учасників апеляційного провадження.

В судове засідання суду апеляційної інстанції підозрюваний ОСОБА_6 , його захисник ОСОБА_7 та прокурор, будучи належним чином повідомленими про дату та час розгляду апеляційної скарги, не з`явилися. Захисник підозрюваного ОСОБА_7 просила розгляд апеляційної скарги проводити за її відсутності. Від прокурора будь-яких заяв, які б свідчили про неможливість розгляду справи не надходило.

Мотиви прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Заслухавши доповідь судді, дослідивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.
З матеріалів провадження вбачається, що Слідчим відділом Управління СБ України в Харківській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0002834 від 10.09.2022 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.7 ст.111-1 КК України.
12.09.2022 ОСОБА_6 затриманий в порядку ст.208 КПК України.
12.08.2022 о 18 год. 10 хв. ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.7 ст.111-1 КК України, тобто у добровільному зайнятті громадянином України посади в незаконному правоохоронному органі, створеному на тимчасово окупованій території.
14.09.2022 до Київського районного суду м. Харкова надійшло клопотання про застосування до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб.
В обґрунтування клопотання слідчий посилався на наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 інкримінованого йому злочину, тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання винуватим та на наявність ризиків, передбачених п.п.1, 5 ч.1 ст.177 КПК України.
Обґрунтованість підозри ОСОБА_6 підтверджується зібраними під час досудового розслідування доказами у їх сукупності, а саме відомостями, що містяться у: повідомленні про вчинення злочину, що надійшло із Куп`янського РВ УСБУ в Харківській області; протоколі огляду від 12.09.2022; протоколі затримання підозрюваного від 12.09.2022; протоколі допиту свідка ОСОБА_8 від 11.09.2022.
Враховуючи тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному в разі визнання винуватим у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення у сфері національної безпеки України, за яке передбачене законом покарання до 15 років позбавлення волі, з конфіскацією майна, застосування більш м`яких запобіжних заходів є неможливим.
При постановленні ухвали, слідчий суддя не визначив розмір застави у даному кримінальному провадженні відносно ОСОБА_6 при застосуванні запобіжного заходу, оскільки останньому повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.7 ст.111-1 КК України, тобто колабораційна діяльність, що виключає можливість застосування до підозрюваного застави.
Вирішуючи питання про обрання виду запобіжного заходу стосовно ОСОБА_6 слідчий суддя вважав обґрунтованою підозру у вчиненні ОСОБА_6 злочину, передбаченого ч.7 ст.111-1 КК України.
Обґрунтованість повідомленої підозри ОСОБА_6 , сторона обвинувачення підтверджує зібраними під час досудового розслідування доказами, наданими до суду, та вказує на наявність ризиків, передбачених п. п.1, 5 ч.1 ст.177 КПК України.
Колегія суддів погоджується з вказаним висновком слідчого судді з наступних підстав.
Відповідно до положень ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь - яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України.
Відповідно до положень статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним засобом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.
Докази, що надані суду, вказують на наявність ризиків, передбачених п.п.1, 3, 4, 5 ч.1 ст.177 КПК України. Враховуючи тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання винуватим, є ймовірність того, що ОСОБА_6 може переховуватися від органів досудового розслідування або суду; незаконно впливати на свідків; вчинити інше кримінальне правопорушення.
Обґрунтованість підозри ОСОБА_6 підтверджується зібраними в кримінальному провадженні доказами. Вказане свідчить про достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, запобігання яким шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів є неможливим.
Порядок розгляду слідчим суддею клопотання про застосування запобіжного заходу відповідає вимогам п.п.3, 4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та практиці Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.
Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства. Згідно п. 48 рішення "Чеботарь проти Молдови" № 3561/06 від 13.11.2007 р. Європейський Суд з прав людини зазначив "Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності ст. 5, 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення ні в момент арешту, ні під час перебування заявника від вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, в кінцевому рахунку, пред`явленні обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання". (рішення у справі "Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства" від 30 серпня 1990 року, п.32, Series A, № 182 та Мюррей проти Сполученого Королівства" від 28 жовтня 1994 року, п.55, Series A, № 300-A).
Наявність встановлених слідчим суддею ризиків, передбачених п.п.1, 3, 4, 5 ч.1 ст.177 КПК України є доведеною, врахована вагомість наявних доказів у вчинені підозрюваним злочину, передбаченого ч.7 ст.111-1 КК України.
Мотиви постановленого слідчим суддею рішення викладені в ухвалі, яка відповідає вимогам ст.196 КПК України.
З висновками слідчого судді щодо доведеності обґрунтованості підозри, наявності ризиків, передбачених п.п.1, 3, 4, 5 ч.1 ст.177 КПК України та необхідності застосування до ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, погоджується і апеляційний суд.
Слідчим суддею враховані всі підстави та обставини, передбачені ст. ст.177, 178 КПК України, наявні докази, про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення та також тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання винуватим, що свідчить про існування ризиків, передбачених п.п.1, 3, 4, 5 ч.1 ст.177 КПК України.
Надаючи оцінку можливості підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливти на свідків або вчинити інше кримінальне правопорушення, суд бере до уваги, що існує певна ймовірність того, що останній з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого злочину може вдатися до відповідних дій.
Згідно сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що судом, після отримання пояснень прокурора, вивчення матеріалів, які долучені до клопотання, встановлено, що слідством доведена наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 злочину, передбаченого ч.7 ст.111-1 КК України.
У розумінні положень, що наведені у чисельних рішеннях Європейського Суду з прав людини («Нечипорук, Йонкало проти України» №42310/04 від 21 квітня 2011 року, «Фокс, Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства» №№12244/86,12245/86, 12383/86 від ЗО серпня 1990 року, «Мюррей проти Сполученого Королівства» №14310/88 від 28 жовтня 1994 року та ін.), термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Мета затримання полягає в сприянні розслідуванню злочину через підтвердження або спростування підозр, які стали підставою для затримання. «Для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту, ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання» (справа «Чеботарь проти Молдови» № 35615/06 від 13 листопада 2007 року).
Крім цього, у рішенні ЄСПЛ у справі «Феррарі-Браво проти Італії» №9627/81 від 14 березня 1984 року суд зазначив, що «питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, ставити не можна, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому має й тримання під вартою»; у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» №14310/88 від 23 жовтня 1994 року «факти, які є причиною виникнення підозрі не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування вироку) чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу) кримінального розслідування».
При встановленні наявності ризику впливу на свідків, потерпілих слід враховувати встановлену КПК процедуру отримання показань від осіб, які є потерпілими та свідками, у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, статті 95, 224 КПК).
Доводи сторони захисту стосовно не доведення наявності підстав для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, спростовуються матеріалам кримінального провадження, що свідчить про прийняття слідчим суддею обґрунтованого рішення.
Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа, вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Зокрема, ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58). Серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»), а наявність судимості може стати підставою для обґрунтування того, що обвинувачений може вчинити новий злочин («Сельчук проти Туреччини», «Мацнеттер проти Австрії»).
Отже, враховуючи вищенаведені відомості у колегії суддів не виникає сумнівів щодо обґрунтованості та доведеності ризиків, якими прокурор обґрунтовує в суді першої інстанції та при апеляційному розгляді, необхідність застосування такого запобіжного заходу, як тримання під вартою, оскільки на момент розгляду апеляційної скарги ризики, які існували на час обрання цього запобіжного заходу, не зменшилися, а їх доведеність об`єктивно вбачається з системного аналізу відомостей, що стосуються особи підозрюваного та обставин кримінального провадження.
Доводи апеляційної скарги щодо того, що підозрюваний раніше не судимий, на обліку у лікаря нарколога/психіатра не перебуває, має міцні соціальні зв`язки, має родину, проживає з бабусею та дідусем похилого віку, здійснює за ними догляд, має на утриманні неповнолітню дитину, має постійне місце проживання та місце реєстрації - не спростовують та не мінімізують наявних ризиків, запобігти яким в даному випадку може лише застосування такого виняткового запобіжного заходу як тримання під вартою.
З огляду на значимі для цього провадження обставини, на переконання колегії суддів, суд першої інстанції постановив рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, при цьому дослідив належним чином всі наявні відомості в матеріалах провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких постановив відповідне рішення.
За таких обставин, колегія суддів вбачає, що застосування інших, більш м`яких запобіжних заходів не зможе забезпечити виконання підозрюваним його процесуальних прав та обов`язків та не будуть ефективними для досягнення завдань, передбачених ст.2 КПК України.
З урахуванням зазначеного, колегія суддів дійшла висновку про законність та обґрунтованість ухвали слідчого судді суду першої інстанції та відсутності на цей час підстав для зміни чи скасування рішення за доводами апеляційної скарги захисника.
Керуючись ч.2 ст.376, ч.6 ст.9, ст.7, ст.ст.176-206, 392, 393, 404, 405, ч.1 ст.407, 418, 419, 423, 424-426 КПК України, колегія суддів, -
П О С Т А Н О В И Л А :
Ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 14 09 2022 року про застосування до підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжного заходу виді тримання під вартою в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор» до 08 11 2022 року включно, - залишити без змін.

Апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_6 , - залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Оскарження даної ухвали, у відповідності до ч.2 ст.424 КПК України, в касаційному порядку не передбачено, оскільки така ухвала не перешкоджає подальшому кримінальному провадженню.

Судді:

_____________ _____________ ______________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4