Справа №295/9869/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.10.2022 року м. Житомир

Слідчий суддя Богунського районного суду міста Житомира ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту на майно у кримінальному провадженні №0001101 від 17.04.2013 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 358 КК України,

ВСТАНОВИВ:

До Богунського районного суду м. Житомира надійшло клопотання ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0001101 про скасування арешту майна, що належить ОСОБА_3 .

Звертаючись з клопотанням в порядку ст.174 КПК України заявник вказує, що постановою слідчого СВ Корольовського РВ УМВС України в Житомирській області від 22.12.2009 року було накладено арешт на 1/3 ід. ч. квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , свідоцтво на право власності № НОМЕР_1 від 28.09.1998 року. Вважаючи, що кримінальне провадження закрито зазначає, що у подальшому застосуванні такого заходу забезпечення кримінального провадження відпала потреба, тому просить скасувати арешт.

В судове засідання власник майна ОСОБА_3 не з`явилась, про дату, час та місце розгляду клопотання повідомлялась належним чином та завчасно, причини неявки суду не відомі.

Слідчий в судове засідання не прибув, про дату, час та місце розгляду клопотання повідомлений належним чином, причини неявки суду не відомив.

Слідчий суддя, вивчивши матеріали клопотання, матеріали кримінального провадження, дійшов наступного висновку.

Так, постановою слідчого СВ Корольовського РВ УМВС України в Житомирській області від 22.12.2009 року було накладено арешт на 1/3 ід. ч. квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , свідоцтво на право власності № НОМЕР_1 від 28.09.1998 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

У відповідності до ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Як вбачається з матеріалів долучених до клопотання підставою для накладення арешту на квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , стала можливість забезпечення цивільного позову та можливість конфіскації майна.

Звертаючись з клопотанням в порядку ст. 174 КПК України заявник зазначає, що арешт на майно не скасований необґрунтовано та неправомірно, оскільки кримінальне провадження №0001101 від 17.04.2013, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 358 КК України неодноразово закривалось, востаннє 19.06.2014.

Проте, з матеріалів кримінального провадження №0001101 вбачається, що ухвалою слідчого судді Богунського районного суду м. Житомира від 20.03.2018 р. постанову слідчого СВ Житомирського МВ УМВС України в Житомирській області від 19.06.2014 про закриття кримінального провадження № 0001101 було скасовано.

Крім того, відповідно до матеріалів кримінального провадження досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001101 від 17.04.2013 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 358 КК України, не завершено та триває.

З огляду на вищевказане, можно зробити висновок, що арешт на майно був накладений слідчим з підстав передбачених п. 2 ч. 2 ст. 170 КПК України. Арешт майна з підстав передбачених ч.ч. 2, 4 ст. 170 КПК України по суті являє собою форму забезпечення доказів і є самостійною правовою підставою для арешту майна поряд з забезпеченням цивільного позову та конфіскацією майна.

Отже, заявником не доведено, що у подальшому застосуванні такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, відпала потреба, та не надано жодних доказів, що в подальшому застосуванні цього заходу забезпечення кримінального провадження відпала потреба, як того вимагають положення ч. 2 ст. 174 КПК України.

Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя вважає, що клопотання про скасування арешту майна задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 170-173, 174, 309 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у задоволенні клопотання ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0001101 про скасування арешту майна.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий судя ОСОБА_1