Справа № 161/7689/22
Провадження № 1-кп/161/734/22
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Луцьк 23 червня 2022 року
Луцький міськрайонний суд Волинської області під головуванням

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000067 від 09 травня 2022 року про обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Луцька, Волинської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , громадянина України, українця, з середньою, пенсіонера, не судимого,

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 436-2 КК України,-

ВСТАНОВИВ:
Обвинувачений ОСОБА_4 , зазначене кримінальне правопорушення вчинив за таких обставин.

Так, згідно Конституції України, Україна є суверенною і незалежною державою. Суверенітет України поширюється на всю її територію, яка в межах існуючого кордону є цілісною і недоторканною. Перебування на території України підрозділів збройних сил інших держав з порушенням процедури, визначеної Конституцією та законами України, Гаазькими конвенціями 1907 року, IV Женевською конвенцією 1949 року, а також всупереч Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї 1994 року, Договору про дружбу, співробітництво і партнерство між Україною і Російською Федерацією 1997 року та іншими міжнародно-правовими актами є окупацією частини території суверенної держави Україна та міжнародним протиправним діянням з усіма наслідками, передбаченими міжнародним правом.

Всупереч вказаним нормам міжнародного гуманітарного права Президент Російської Федерації (далі - рф) ОСОБА_6 , а також інші невстановлені на цей час досудовим розслідуванням представники влади рф, діючи всупереч вимогам п.п. 1,2 Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї від 05.12.1994, принципам Заключного акта Наради з безпеки та співробітництва в Європі від 01.08.1975 та вимогам ч.4 ст.2 Статуту ООН і Декларацій Генеральної Асамблеї Організації Об`єднаних Націй від 09.12.1981 № 36/103, від 16.12.1970 № 2734 (ХХV) від 21.12.1965 № 2131 (ХХ), від 14.12.1974 № 3314 (ХХІХ), спланували, підготували і розв`язали агресивну війну та воєнний конфлікт проти України, а саме віддали наказ на вторгнення підрозділів збройних сил рф на територію України.

Відповідно, 24.02.2022, на виконання вищевказаного наказу, військовослужбовці збройних сил рф, шляхом збройної агресії, з погрозою застосування зброї та її фактичним застосуванням, незаконно вторглась на територію Україну через державні кордони України в Київській, Херсонській, Миколаївській, Сумській, Чернігівській, інших областях та здійснила збройний напад на державні органи, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, військові частини, інші об`єкти, які мають важливе народногосподарське чи оборонне значення, та здійснили окупацію частин вказаної території, чим змінили межі території та державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, що продовжується по теперішній час та призводить до загибелі людей та інших тяжких наслідків.

У свою чергу, указом Президента України Володимира Зеленського № 64/2022 від 24.02.2022, у зв`язку з військовою агресією рф проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п.20 ч.1 ст.106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено воєнний стан на всій території України.

В ході розвитку подій, пов`язаних з військовою агресією рф, ОСОБА_4 , сповідуючи ідеї військово-політичного керівництва російської федерації щодо політичної, ідеологічної, національної нетерпимості та ненависті до української нації та державності, підтримуючи антиукраїнські рухи, спрямовані на відокремлення від України частини її території та населення та агресивну ідеологічну мотивацію, включаючи роздмухування такої мотивації в інших, підбурювання до таких злочинів, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, в період часу з 01.03.2022 по 30.04.2022, більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено, у спілкуванні з мешканцями в с. Сокиричі Луцького району Волинської області відкрито висловлював заперечення факту збройної агресії рф проти України, висловлювався щодо неправомірності військових дій української влади, які розпочаті у 2014 році на території Донецької та Луганської областей, поширював ідеологію щодо виправдовування та визнання правомірною збройну агресію рф проти України, а саме розповсюджував в усній формі вислови, такі як: «кому потрібна та Україна, путіну (ненормативна лексика) та Україна не треба, вона і так скоро здохне», «чого поїхали бандери на Схід, вони винуваті, що війна на Донбасі почалась», «війна почалась через українську владу», «якби «бандеровці» у 2014 році не пішли з війною на Донбас то все було б інакше».
Таким чином, обвинувачений ОСОБА_4 своїми умисними діями, які виразились у виправдовуванні та визнанні правомірною збройної агресії Російської Федерації проти України, розпочатої у 2014 році, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 436-2 КК України.

Доказами, на підтвердження встановлених судом обставин, є наступні.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у пред`явленому йому обвинуваченні визнав повністю та показав, що дійсно, за вказаних обставин та місця вчинив дане кримінальне правопорушення. У вчиненому розкаявся, просив суворо його не карати.

Крім повного визнання своєї вини обвинуваченим ОСОБА_4 , його винуватість, у вчиненому повністю підтверджується зібраними на досудовому слідстві та дослідженими в судовому засіданні доказами.

Висновком експерта № 54/15/6-165 від 01.06.2022 року, згідно якого, у результаті сематико текстуального аналізу наданих на дослідження текстових матеріалів, згідно фабули справи усного мовлення громадянина України ОСОБА_4 у спілкуванні з мешканцями с. Сокиричі, Луцького району, зафіксованого у протоколах допиту свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8 встановлено: Наявність виправдовування (визнання невинною, правою, доведення допустимості певних дій), визнання правомірною збройної агресії Російської Федерації щодо України.

Аналізуючи наведені докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що дії ОСОБА_4 вірно кваліфіковано за ч. 1 ст. 436-2 КК України, оскільки він вчинив дії, які виразились у виправдовуванні та визнанні правомірною збройної агресії Російської Федерації проти України, розпочатої у 2014 році

Відповідно до вимог ст. ст. 50, 65 КК України та п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», суд, призначаючи покарання, повинен урахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання. Визначаючи ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, суд повинен виходити із сукупності всіх обставин справи, зокрема, форми вини, мотиву і цілі, способу, обстановки і стадії вчинення злочину і тяжкості наслідків, що настали.

При обранні міри покарання суд враховує вимоги ч. 2 ст. 50 КК України, відповідно до якої покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами, а також вимоги ст. 65 КК України, відповідно до яких суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті КК відповідно до положень Загальної частини Кодексу, ураховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

До обставин, які, відповідно до вимог ст. 66 КК України, пом`якшують покарання ОСОБА_4 , суд відносить щире каяття.

Обставин, які відповідно до вимог ст.67 КК України, обтяжують покарання ОСОБА_4 , суд не вбачає.

Поряд з цим, призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує інформацію про стан його здоров`я, який не перебуває на обліку у лікарів нарколога і психіатра та за допомогою до них не звертався, не судимий, вину визнав повністю, має постійне місце проживання, однак ОСОБА_4 дане кримінальне правопорушення вчинено в період воєнного стану, а тому суд вважає, що його виправлення та перевиховання не можливе без ізоляції від суспільства та призначає покарання в межах санкції ч. 1 ст. 436-2 КК України, у виді арешту.

Суд вважає, що дане покарання буде необхідним і достатнім для виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_4 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, так і іншими особами.

Судові витрати, згідно ст.124 КПК України, що підтверджені документально, покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 .

Речові докази підлягають вирішенню в порядку ст. 100 КПК України.

Арешт, накладений на майно, згідно ухвали слідчого судді від 07 червня 2022 року скасувати.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :
ОСОБА_4 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 1 ст. 436-2 КК України та призначити покарання у виді у виді 1 (одного) місяця арешту.

Строк відбуття покарання ОСОБА_4 рахувати з моменту приведення вироку до виконання.

До набрання вироком законної сили застосувати відносно ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Стягнути з ОСОБА_4 в дохід держави витрати пов`язані із залученням експерта для проведення судової лінгвістичної експертизи в сумі 1314 (одну тисячу триста чотирнадцять тисяч) грн. 39 коп.

Речові докази: мобільний телефон марки Nokia, модель 308, золотого кольору, IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 з сім-карткою мобільного оператора «МТС», номер НОМЕР_3 , який передано на відповідальне зберігання в камеру речових доказів СВ УСБУ у Волинській області за адресою: м. Луцьк, проспект Василя Мойсея, 4 передати за належністю ОСОБА_4

Арешт на майно, який накладений ухвалою слідчого судді 07 червня 2022 року скасувати.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Луцький міськрайонний суд.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку після проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуючий: