Білоцерківський міськрайонний суд Київської області
Справа № 357/5532/22
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 липня 2022 року м. Біла Церква
Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Біла Церква Київської області в приміщенні Білоцерківського міськрайонного суду Київської області в режимі відеоконференції з ДУ «Білоцерківська виправна колонія (№ 35)» клопотання засудженого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Покровськ Донецької області, громадянина України, із середньою-спеціальною освітою, до засудження працюючого завантажувачем-вивантажувачем випалюваних печей ТОВ «Кахелина», одруженого, утриманці не має, до засудження проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого
про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання,-
сторони кримінального провадження та інші учасники судового провадження: прокурор Білоцерківської окружної прокуратури ОСОБА_4 , представник Державної установи «Білоцерківська виправна колонія (№35)» ОСОБА_5 , засуджений ОСОБА_3

У С Т А Н О В И В:
11.07.2022 до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області надійшло клопотання засудженого ОСОБА_3 про умовно-дострокове звільнення з місць позбавлення волі на підставі ст. 81 КК України, посилаючись на те, що він засуджений 27.03.2018 Красноармійським міськрайонним судом Донецької області за ч. 1 ст. 121, ст.395 КК України на 5 років 6 місяць позбавлення волі. В Державній установі «Білоцерківська виправна колонія № 35» відбуває покарання з 10.01.2018.
У судовому засіданні засуджений ОСОБА_3 підтримав доводи клопотання та просив його задовольнити. Додатково пояснив, що він має 5 стягнень, які не зняті та не погашені у встановленому законом порядку. Стягнення накладені на нього за невиконання робіт по благоустрою, які він відмовляється виконувати за станом свого здоров`я. У нього захворювання шлунку та панкреатит, він погано себе почуває, постійно відчуває слабкість, тому виконувати роботи по благоустрою не може. Накладені на нього стягнення у встановленому порядку не оскаржував. На підприємстві установи він не працевлаштований.
Представник колонії в судовому засіданні висловив свою думку про недоцільність задоволення клопотання засудженого, посилаючись на те, що наразі у засудженого є непогашені та незняті стягнення, на підприємстві установи він не працевлаштований, тому останній не довів своє виправлення.
Прокурор висловив думку про відсутність підстав для задоволення клопотання засудженого, оскільки останній своєю поведінкою та ставленням до праці не довів своє виправлення.
Вислухавши учасників судового засідання, вивчивши надані матеріали, суд приходить до висновку, що клопотання засудженого не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Згідно зі ст. ст. 50, 65 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 537 КПК України, під час виконання вироку суд має право вирішувати питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
Згідно з ч. 1, ч. 2 ст. 81 КК України до осіб, які відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання.
Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Отже головними умовами для прийняття рішення про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, про що також зазначено в п. 2 постанови Пленуму ВСУ №2 від 26.04.2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким».
При вирішенні питання про можливість застосування до засудженого умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, суд аналізує дані про поведінку засудженого за весь час відбуття покарання, в тому числі й дані, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого в цілому. Положення про те, що засуджений довів своє виправлення означає, що його зразкова поведінка і сумлінне ставлення до виконання обов`язків у період відбування покарання засвідчили успішність процесу його виправлення.
В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_3 засуджений 27.03.2018 Красноармійським міськрайонним судом Донецької області за ч. 1 ст. 121, ст.395 КК України, із застосуванням ст. 70 КК України на 5 років 6 місяць позбавлення волі.
Початок строку 10.01.2018, кінець строку 10.09.2022.
Відповідно до характеристики засуджений ОСОБА_3 міру кримінального покарання з 11.01.2018 відбував відбував у державній установі «Бахмутська установа виконання покарань (№6)», де зарекомендував себе посередньо. Стягнень та заохочень не мав. з 06.06.2018 знаходився в державній установі «Синельниківська виправна колонія (№94)», де зарекомендував себе посередньо, мав 1 стягнення та 1 заохочення. з 24.06.2020 знаходився в лікувальному закладі м. Дніпро, де характеризувався посередньо, стягнень та заохочень не мав. З 05.08.2020 знаходився в державній установі «Синельниківська виправна колонія (№94)», де мав 1 стягнення, заохочень не мав. З 14.06.2021 знаходився в державній установі «Селидівська виправна колонія (82)», де характеризувався посередньо, стягнень не мав, мав 2 заохочення.
В державній установі «Білоцерківська виправна колонія № 35» відбуває покарання з 15.04.2022. За час відбування покарання характеризувався негативно, за допущені порушення установленого порядку відбування покарання має 5 стягнень, з яких 3 рази був поміщений до дисциплінарного ізолятора, стягнення не зняті та не погашені. На підприємстві установи не працевлаштований. Підтримує рівні взаємовідносини з іншими засудженими, адекватно реагує на критику у свою адресу. Дотримується правомірних взаємовідносин та ввічливого ставлення з персоналом, однак встановлені законодавством вимоги персоналу установи виконує не завжди. Намагається утримувати у чистоті та порядку спальне місце та при ліжкову тумбочку не завжди має охайний зовнішній вигляд. Не приділяє уваги до необхідності дбайливого ставлення до майна установи предметів, користуються при виконанні дорученої роботи, здійснення за ними належного догляду. Намагається самостійно виконувати роботи із самообслуговування, однак достатніх навичок для самостійного їх виконання не має. Роботи по благоустрою місць позбавлення волі виконує, під контролем. Відповідно до статті 123 КВК України не приймає особисту участь у організації виховних заходів, які проводяться в установі. Відповідно до статті 123 КВК України не приймає участь у організації програм диференційованого виховного впливу для засуджених. Відповідно до ст. 126 КВК України має середню спеціально освіту. В Білоцерківському навчальному центрі не навчався. Відповідно до ст. 110 КВК України підтримує соціально-корисні зв`язки з рідними шляхом листування та отримання від них посилок, і передач. Не приймає участь у роботі самодіяльних організацій, не проявляє розумну соціально-корисну активність в організації їх роботи. 13.07.2019 був розглянутий на комісії установи з приводу застосування ст. 101 КВК України - відмовлено. 17.08.2020 розглядався на комісії установи з приводу застосування ст. 82 КК України - відмовлено по заяві засудженого. 09.07.2021 був розглянутий на комісії установи з приводу застосування ст.81 КК України відмовлено. Засуджений під час відбування покарання на профілактичному обліку не перебував.
Частиною 1 ст. 6 КВК України передбачено, що виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.
Положення про те, що засуджений став на шлях виправлення, означає, що його зразкова поведінка і сумлінне ставлення до виконання обов`язків в період відбування покарання засвідчили успішність процесу виправлення.
Виконання призначеного судом покарання є доцільним тільки за тієї умови, що ним досягається поставлена в законі мета: крім кари ще і виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів. Якщо ця мета може бути досягнута ще до закінчення призначеного судом строку покарання, то в подальшому в його виконанні відпадає необхідність. З огляду на це, закон передбачає можливість застосування судом умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.
Відповідно до ст. 81 КК України зазначено, що до осіб, які відбувають покарання у виді позбавлення волі може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, однак зазначена норма надає право суду, а не покладає на нього обов`язок, щодо умовно-дострокового звільнення особи від відбування покарання.
Умовно-дострокове звільнення осіб від відбування покарання має надзвичайно важливе значення для виправлення засуджених та запобігання вчиненню нових злочинів, тобто для досягнення мети, передбаченої ст. 50 Кримінального кодексу України.
Вирішальне значення має саме активна діяльність засудженого, який своєю поведінкою, системою вчинків доводить, що виправився і заслуговує на умовно-дострокове звільнення. Висновок суду про виправлення особи повинен базуватися на всебічному врахуванні даних про її поведінку за весь період відбування покарання, а не за час, що безпосередньо передував вирішенню питання про звільнення, ставленні засудженого до вчиненого злочину. Доцільність і необхідність умовно-дострокового звільнення викликана тим, що до моменту звільнення мета покарання в основному досягнута, а саме: особа виправилася і немає необхідності в подальшому відбуванні покарання.
Судом встановлено, що ОСОБА_3 раніше засуджувався вироком Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 20.02.2004 за ч. 3 ст. 185 КК України на 3 роки позбавлення волі з випробуванням на 1 рік.
20.11.2006 вироком Красноармійського міськрайонного суду Донецької області ОСОБА_3 засуджено за ч. 3 ст. 185, 75 КК України на 5 років позбавлення волі, з випробуванням на 3 роки.
24.12.2007 вироком Красноармійського міськрайонного суду Донецької області ОСОБА_3 засуджено за ч. 1 ст. 309, ч.2 ст.307, ч.1 ст.70, ч.1 ст.71 КК України на 6 років 6 місяців позбавлення волі. Звільнений 07.05.2014 по кінцю строку відбування покарання.
27.03.2018 вироком Красноармійського міськрайонного суду Донецької області ОСОБА_3 засуджено за ч. 1 ст. 121, 395, ч.1 70 КК України на 5 років 6 місяців позбавлення волі. Ухвалою Синельниківського міськрайонного суду Дніпровської області від 29.01.2019 на підставі ст.72 ч.5 КК України зараховано строк попереднього ув`язнення з 10.01.2018 по 03.05.2018.
Так «сумлінна поведінка» означає зразкове дотримання вимог режиму, правил внутрішнього розпорядку; додержанні дисципліни; виконанні вказівок і розпоряджень адміністрації пенітенціарної установи; наявності заохочень і відсутності стягнень; участі у самодіяльних організаціях засуджених; товариському ставленні до інших засуджених. Крім того, сумлінна поведінка передбачає не тільки наявність у засудженого заохочень, застосованих у порядку, визначеному законодавством, а і те, що він подає позитивний приклад для поведінки інших засуджених.
Під «сумлінним ставленням до праці» слід розуміти добропорядне, відповідальне та чесне ставлення до покладених на особу трудових обов`язків; працьовитість, додержання правил трудового розпорядку, вимог трудового законодавства, правил охорони праці та техніки безпеки; бережливе використання певного обладнання, інструментів, матеріалів тощо.
При визначенні сумлінності в поведінці засудженого та його ставленні до праці мають значення не окремі вчинки, а стабільна, постійна лінія поведінки та спосіб життя засудженого. Відомості про це повинні отримуватися з матеріалів, що характеризують поведінку засудженого, не лише за період, що безпосередньо передує поданню його до умовно-дострокового звільнення, а за весь час відбування ним покарання або, принаймні, за значний період цього терміну.
При цьому суд бере до уваги поведінку засудженого ОСОБА_3 за весь час відбування покарання, а не лише за останній період, що передує зверненню з клопотанням про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
Довідка про заохочення та стягнення засудженого ОСОБА_3 свідчить про те, що за весь період відбування покарання до нього 7 разів застосовувалися стягнення, а саме: 22.04.2020 - вилучено мобільний телефон- ДІЗО 3 доби; 25.10.2020 - порушення локалізації - догана; 26.04.2022, 10.05.2022, 07.06.2022, 30.06.2022, 12.07.2022 - не приступив до робіт по благоустрою місць позбавлення волі - ДІЗО. Вказані 5 стягнень засудженим не оскаржувались та є н езнятими та не погашеними у встановленому порядку.
Протягом часу відбування покарання до засудженого було застосовно три заохочення 11.07.2019, 02.10.2019, 02.04.2020 - за сумлінну поведінку - подяка.
Із наведеного слідує, що у поведінці засудженого взагалі не прослідковується позитивних змін.
Зі змісту ст. 81 КК України випливає, що однією із обов`язкових умов, для застосування умовно-дострокового звільнення є сумлінне ставлення до праці засудженого.
Відомостей про те, що засуджений за період відбування покарання був працевлаштований на підприємстві установи чи працевлаштований на даний час у матеріалах справи відсутні.
Негативна характеристика засудженого та відсутність відомостей про його працевлаштування протягом строку відбування покарання свідчать про відсутність підстав вважати, що засуджений виправився.
Суд вважає, що застосування до засудженого ОСОБА_3 положення ст. 81 КК України, - умовно дострокового звільнення від призначеного покарання у виді позбавлення волі на даній стадії відбування покарання буде суперечити реалізації принципу невідворотності покарання особи за вчинений злочин, даним рішенням суду не буде виконана мета кримінального покарання - як її каральної так і виправної складової, тобто, на думку суду, застосування положень ст. 81 КК України до засудженого ОСОБА_3 є не обґрунтованим, та є передчасним на даному етапі відбування покарання.
Враховуючи викладене, на підставі ст.ст.50, 74, 81 КК України, керуючись ст.ст.371, 372, 537, 539 КПК України, суд,-
П О С Т А Н О В И В:
У задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_3 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання - відмовити.
Ухвала суду може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Білоцерківський міськрайонний суд протягом семи днів з дня її оголошення.
Повний текст ухвали проголошено 27.07.2022 о 08 год. 30 хв.
Суддя ОСОБА_6