Справа № 761/8133/22
Провадження № 1-в/761/163/2022
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2022 року суддя Шевченківського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Шевченківського районного суду міста Києва заяву адвоката ОСОБА_3 в інтересах засудженого ОСОБА_4 про зарахування терміну відбуття покарання, -

В С Т А Н О В И В:
До Шевченківського районного суду м. Києва надійшла заява адвоката ОСОБА_3 в інтересах засудженого ОСОБА_4 про зарахування терміну відбуття покарання на підставі ст. 72 КК України, та перерахування йому невідбутого строку покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, у зв`язку із засудженням вироком Оболонського районного суду міста Києва від 18.10.2016 року за ч. 2 ст. 121 КК України.

В судове засідання учасники не з`явилися, подали відповідні заяви.

Заявники просили здійснювати розгляд заяви за їх відсутності та задовільнити її.

Прокурор просила розглянути заяву за її відсутності, відмовити у задоволенні заяви як необґрунтованої належними доказами.

Дослідивши наявні у розпорядженні суду матеріали заяви, суд приходить до висновку про відсутність підстав для її задоволення.

У заяві адвокат посилається на те, що ОСОБА_4 засуджено вироком Оболонського районного суду міста Києва від 18.10.2016 року за ч. 2 ст. 121 КК України до позбавлення волі строком на 7 років та засуджений наразі перебуває у ДУ «КСІ» протягом останніх двох років. За матеріалами справи ОСОБА_4 було затримано 12.04.2016 року та до постановлення вироку у справі він перебував в ув`язненні. Вирок оскаржено не було, тому він набрав законної сили 19.11.2016 року.

На думку заявника з моменту затримання ОСОБА_4 (12.04.2016 року) до моменту набрання вироком законної сили (19.11.2016) термін відбуття покарання має обраховуватися із розрахунку «день за два», враховуючи положення ст. 72 КК України, яка діяла на той час, проте судом вказані положення закону не було застосовано.

Щодо питання, з приводу вирішення якого особа звернулася до суду слід вказати на таке.

Згідно зі ст.1 Закону України «Про попереднє ув`язнення» попереднім ув`язненням є запобіжний захід, який у випадках, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, застосовується щодо підозрюваного, обвинуваченого (підсудного) та засудженого, вирок щодо якого не набрав законної сили.

Відповідно до абзацу 1 ч. 5 ст. 72 КК України (у редакції від 26 листопада 2015 року) зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

При цьому в розумінні ч. 5 ст. 72 КК України (у редакції від 26 листопада 2015 року) у строк попереднього ув`язнення включається строк:

а) затримання особи без ухвали слідчого судді, суду;

б) затримання особи на підставі ухвали слідчого судді, суду про дозвіл на затримання;

в) тримання особи під вартою як запобіжний захід, обраний суддею, судом на стадії досудового розслідування або під час судового розгляду кримінального провадження;

г) перебування обвинуваченого у відповідному стаціонарному медичному закладі при проведенні судово-медичної або судово-психіатричної експертизи;

ґ) перебування особи, яка відбуває покарання, в установах попереднього ув`язнення для проведення слідчих дій або участі у судовому розгляді кримінального провадження.

Таким чином, буквальний зміст абзацу 1 ч. 5 ст. 72 КК України (у редакції від 26 листопада 2015 року) указує на те, що вказана норма визначає правила зарахування у строк покарання строку саме попереднього ув`язнення, а не будь-якого періоду перебування особи в установах попереднього ув`язнення.

При цьому вказівка в пункті «ґ» ч. 5 ст. 72 КК України (у редакції від 26 листопада 2015 року) на те, що у строк попереднього ув`язнення включається строк «перебування особи, яка відбуває покарання, в установах попереднього ув`язнення для проведення слідчих дій або участі у судовому розгляді кримінального провадження», стосується випадків, коли особа, яка відбуває покарання, до якого вона була засуджена в іншому кримінальному провадженні (іншій кримінальній справі), залишається в установі попереднього ув`язнення або тимчасово переводиться до неї з метою участі в слідчих діях або судовому розгляді нового кримінального провадження, що прирівнюється до попереднього ув`язнення в межах цього нового кримінального провадження до набрання вироком законної сили.

Також, положення пункті «ґ» ч. 5 ст. 72 КК України (у редакції від 26 листопада 2015 року) не поширюються на час перебування особи в установі попереднього ув`язнення після набрання вироком законної сили, у тому числі у зв`язку з участю в касаційному розгляді відповідного кримінального провадження, у судових засіданнях щодо розгляду заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, щодо роз`яснення судового рішення чи виправлення в ньому описки, а також щодо вирішення інших питань, що виникають на стадії виконання вироку, адже після набрання вироком законної сили ув`язнення вже не є попереднім.

Відповідно до положень ч.1, ч.6 ст.9 КПК України під час кримінального провадження суд, зобов`язаний неухильно додержуватись вимог Конституції України, цього Кодексу, вимог інших актів законодавства. У випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою ст.7 цього Кодексу.

Відповідно до ст. ст. 22, 26 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.

Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

В той же час відповідно до пункту 2 Розділу ІІ «Прикінцеві положення» Закону України № 838-VIII «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання», цей Закон застосовується до всіх осіб, щодо яких на момент набрання чинності цим Законом набрав законної сили обвинувальний вирок, покарання за яким невідбуто повністю.

У пункті 3 Розділу ІІ «Прикінцеві положення» Закону України № 838-VIII «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання», визначено коло суб`єктів, які можуть ініціювати застосування цього Закону, в тому числі, шляхом звернення до суду з клопотанням. З урахуванням наведеного слід вважати, що пункти 2 і 3 Прикінцевих положень нерозривно пов`язані між собою та визначають порядок застосування цього Закону до осіб, щодо яких на момент набрання чинності Законом набрав законної сили обвинувальний вирок, покарання за яким невідбуто повністю.

З огляду на системний аналіз положень ст.ст. 537, 539 КПК України, питання зарахування строку попереднього ув`язнення під час виконання вироку, враховуючи зміст положень ч.6 ст.9 КПК України, має вирішуватися місцевим судом, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок (п.2 ч.2 ст.539 КПК України), або місцевим судом, який ухвалив вирок (п.4 ч.2 ст.539 КПК України).

Згідно заяви ОСОБА_4 був засуджений вироком Оболонського районного суду міста Києва в 2016 році до семи років позбавлення волі.

Згідно відповіді начальника ДУ «КСІ» ОСОБА_5 на судовий запит від 23.05.22 року ОСОБА_4 перебуває у арештному домі з 09.12.2020 року, 03.09.21 року матеріали його особової справи надіслані до Бориспільського міськрайонного суду Київської області та повернуті не були.

Інших даних щодо підстав утримання ОСОБА_4 арештному домі ДУ «КСІ», як і будь-яких даних щодо засудження останнього Оболонським районним судом в 2016 році, як то копія вироку суду, тощо, а також даних, які б свідчили про обґрунтованість вимог заявлених у клопотанні щодо наявності підстав для застосування до ОСОБА_4 положень абзацу 1 ч. 5 ст. 72 КК України (у редакції від 26 листопада 2015 року) та зарахування судом строку попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі суду надано не було, у зв`язку із чим заява задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст.537, 539 КПК України, суддя,-

У Х В А Л И В:
Заяву адвоката ОСОБА_3 в інтересах засудженого ОСОБА_4 про зарахування терміну відбуття покарання залишити без задоволення.
Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Києва протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1