ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1951/22 Справа № 197/1358/20 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 вересня 2022 року м. Дніпро
Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 (приймає участь в

режимі відеоконференції),

неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_8 (приймає участь в

режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку дистанційного судового провадження матеріали кримінального провадження № 0000158 за апеляційними скаргами прокурора Широківського відділу Криворізької південної окружної прокуратури, який приймав участь у розгляді кримінального провадження судом першої інстанції, захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 19 травня 2022 року щодо
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в смт. Широке Широківського району Дніпропетровської області, громадянин України, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

В апеляційній скарзі прокурор просить вирок суду в частині призначеного покарання скасувати, у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення і особі обвинуваченого, та ухвалити новий вирок, яким неповнолітнього ОСОБА_8 визнати винним за ч.4 ст.187 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 10 років; в іншій частині вирок залишити без змін.
Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що суд першої інстанції при призначенні покарання належним чином не врахував те, що ОСОБА_8 нанесені тяжкі тілесні ушкодження потерпілій, якій на момент вчинення злочину виповнилось 91 рік, а також не врахував його зухвалу поведінку як під час вчинення злочину, так і під час судового розгляду, яка свідчить про відсутність наміру щодо виправлення та намагання пом`якшити свою відповідальність за вчинений злочин.
Крім того, обвинувачений не відшкодував завдані потерпілій збитки та не вибачився перед нею.
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 просить вирок суду змінити, у зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення і особі обвинуваченого, та перекваліфікувати дії обвинуваченого з ч.4 ст.187 КК України на ч.3 ст.186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна, поєднане з проникненням у житло, інше приміщення чи сховище; призначити ОСОБА_8 покарання за ч.3 ст.186 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 років; на підставі ст.ст. 75, 76, 102, 103 КК України звільнити ОСОБА_8 від відбування покарання з випробуванням строком на 2 роки, поклавши на нього обов`язки: - періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; - повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; зменшити суму позовних вимог потерпілої ОСОБА_9 , стягнувши з ОСОБА_8 на її користь в рахунок відшкодування матеріальної шкоди - 6113,12 грн, в рахунок відшкодування моральної шкоди - не більше 40 000 грн; в іншій частині вирок залишити без змін.
Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що в діях обвинуваченого ОСОБА_8 відсутні всі необхідні елементи для кваліфікації його умисних дій саме як розбій, про що свідчить відсутність у нього наміру одразу подолати умовний опір потерпілої, оскільки відповідно до вироку, обвинувачений спершу вів розмову та просив її дати йому кошти добровільно, і лише потім вдався до насилля щодо неї, окрім того, відсутня й раптовість в таких його діях, яка могла бути пояснена саме фактом несподіваної для нього зустрічі з потерпілою. Відсутність в обвинуваченого наміру на вчинення саме розбою, у формі нападу на потерпілу, підтверджується відсутністю в матеріалах справи доказів його можливої підготовки для вчинення цього злочину, та даними, що характеризують його особу, а саме, неповнолітній вік на момент вчинення кримінального правопорушення, відсутність судимостей та інших ознак, які б свідчили про його агресивність та схильність до вчинення насилля.
Зазначає, що обвинувачений визнає факт вчинення ним проти потерпілої певного насилля, але не у формі нападу з реальним побиттям, з метою заволодіння належним їй майном, а у спосіб необережного відштовхування її від себе, з подальшим падінням потерпілої на підлогу літньої кухні та пов`язаної з цим реальної можливості отримання нею, в тому числі, тяжких тілесних ушкоджень.
Стверджує, що висновок судово-медичної експертизи № 1286 є неповним, оскільки не містить конкретних відповідей на питання щодо кількості та характеру виявлених у потерпілої тілесних ушкоджень, а також способу їх виникнення, окрім того, експерту не ставились такі питання як: скільки разів падала потерпіла з 3 на 4 травня 2020 року та чи могли виявлені в неї тілесні ушкодження бути наслідком інших подій, не пов`язаних з її падінням чи умисним нанесенням удару (ударів) їй в обличчя.
Посилається на те, що в суді першої інстанції потерпілою загалом не було надано стверджувальних показів щодо її побиття, оскільки вона не могла пригадати певних обставин вчиненого щодо нею злочину, також під час допиту потерпілої прокурор ставив їй навідні питання.
Вказує на те, що обвинувачений заперечував факт викрадення у потерпілої грошових коштів, окрім того, потерпіла в судовому засіданні також на питання суду та прокурора зазначала, що гроші в неї не пропадали, однак, надаючи відповіді на ствердні питання прокурора, потерпіла пригадала, що з кишені її верхнього одягу пропала якась частина грошей, при цьому про кількість та номінал цих грошей вона не повідомляла.
Зазначає, що судом не враховано обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого, а саме, з`явлення із зізнанням, щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, які є підставами для призначення покарання із застосуванням ст.69 КК України.
Звертає увагу на те, що на момент вчинення кримінального правопорушення обвинувачений був неповнолітнім та є раніше не судимим, окрім того, відповідно до висновку органу пробації виправлення ОСОБА_8 можливе без ізоляції від суспільства.
Стверджує, що оскільки обвинувачення щодо викрадення ОСОБА_8 у потерпілої 1000 грн не знайшло свого підтвердження, тому позовні вимоги потерпілої в цій частині підлягають зменшенню з 7113,12 грн до 6113,12 грн.
Також визначений судом розмір завданої потерпілій ОСОБА_9 моральної шкоди має бути істотно зменшений з 80 000 грн до 40 000 грн, оскільки дії обвинуваченого підлягають кваліфікації за ст.186 КК України, а також, що розмір моральної шкоди не обгрунтований потерпілою в суді.
Вироком Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 19 травня 2022 року ОСОБА_8 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого за ч.4 ст.187 КК України, та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 8 років 6 місяців без конфіскації майна; також вирішено питання щодо судових витрат та речових доказів.
Цим же вироком з ОСОБА_8 стягнуто на користь ОСОБА_9 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди - 7113,12 грн, в рахунок відшкодування моральної шкоди - 80 000 грн.
За обставин, викладених у вироку, 3 травня 2020 року близько 18.00 години, ОСОБА_8 проходив повз житловий будинок АДРЕСА_2 , під час цього в останнього, з корисливих мотивів, виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), шляхом проникнення на територію домоволодіння, розташованого по АДРЕСА_1 , власником якого є ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_8 з вулиці, через передній паркан домоволодіння АДРЕСА_1 , в частині, що знаходиться ближче до суміжної території з будинком АДРЕСА_2 , переліз через паркан, тим самим незаконно проник на територію домоволодіння АДРЕСА_1 , та неподалік від господарського приміщення літньої кухні, віч-на-віч зустрівся із займаною господарськими справами ОСОБА_9 , яка у свою чергу відразу не впізнала останнього як ОСОБА_8 .

Задля реалізації своїх злочинних діянь, ОСОБА_8 умисно, шляхом обману, представився перед господинею лікарем, та після цього незаконно проник у житло, а саме господарської будівлі літньої кухні, та як повідомив ОСОБА_9 для її медичного, візуального огляду.

Знаходячись в приміщення літньої кухні, між ОСОБА_9 та ОСОБА_8 виникла розмова. Під час цього, в останнього, з корисливих мотивів, виник раптовий, злочинний умисел, направлений на незаконне збагачення шляхом вчинення розбійного нападу із застосуванням фізичного насильства, небезпечного для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу, поєднаного із заподіянням тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_9 . З метою реалізації свого умислу, ОСОБА_8 відразу заявив незаконну вимогу щодо передання йому грошових коштів ОСОБА_9 . Після відмови ОСОБА_9 передання таких коштів, ОСОБА_8 , діючи умисно та цілеспрямовано, з корисливих мотивів, скориставшись похилим віком господині та відсутністю третіх осіб, застосував раптову та несподівану для ОСОБА_9 , короткочасну, агресивну, насильницьку дію, спрямовану на протиправне заволодіння її майном, а саме застосував до ОСОБА_9 насильство, небезпечне для її життя і здоров`я, що виразилось у нанесенні декількох ударів кулаками по голові, а саме в область обличчя потерпілої, від чого остання впала на підлогу та втратила свідомість, тим самим, подолав можливий опір потерпілої.

В результаті своїх насильницьких дій, ОСОБА_8 спричинив ОСОБА_9 тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно мозкової травми, а саме: перелому клиноподібної кістки, забій головного мозку першого ступеня, субарахноідальний крововилив в правій тім`яній області, пластична субдуральна гематома праворуч, перелом лівого суглобового відростка нижньої щелепи зі зміщенням, перелом виличної дуги ліворуч, перелом тіла верхньої щелепи ліворуч порушенням цілісності всіх стінок лівої гаймоворової пазухи, які згідно із висновком судової медичної експертизи № 1286 від 13.08.2020 за ознакою небезпеки для життя особи, відносяться до тяжких тілесних ушкоджень. Окрім цього, ОСОБА_8 спричинив синці шиї, грудної клітини, тулуба, кінцівок, що мають незначні скороминучі наслідки та за правилами судово медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Реалізувавши розбійний напад із застосуванням насильства, небезпечного для життя та здоров`я особи, ОСОБА_8 відкрито заволодів грошовими коштами в сумі одна тисяча гривень, номіналом по 200, а також мобільним телефоном «Nokia» моделі «230 Dual, RM 1172», вартість якого згідно із висновком судової товарознавчої експертизи №19/104-17/1/5/412 від 20.05.2020 становить 666,67 грн, що перебували у кишені верхнього одягу ОСОБА_9 .

Обернувши викрадене на свою користь, ОСОБА_8 покинув приміщення літньої кухні, після чого, продовжуючи свій злочинний умисел, направлений на незаконне збагачення, через незачинені на замок вхідні дерев`яні двері, незаконно проник до житлового будинку АДРЕСА_1 , та знаходячись в спальній кімнаті потерпілої ОСОБА_9 , заволодів її підвішеним на стінці з ліва килимом на натуральній основі, розміром 140х200 сантиметрів вітчизняного виробництва, виробленого з текстильного матеріалу, після чого будинок та територію домоволодіння через город покинув.

Ринкова вартість одного килиму на натуральній основі, розміром 140х200 сантиметрів вітчизняного виробництва, виробленого з текстильного матеріалу згідно з висновку судової - товарознавчої експертизи №19/104-17/1/5/412 від 20.05.2020 становить 450 грн.

Загальна сума матеріальних збитків завданих потерпілій ОСОБА_9 становить 2116,67 грн.

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, яка не підтримала апеляційні скарги прокурора та захисника, обвинуваченого та його захисника, які підтримали доводи апеляційної скарги захисника та заперечували щодо задоволення апеляційної скарги прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги прокурора та захисника не підлягають задоволенню з таких підстав.
Згідно із ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу.

Висновок суду про доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України, за обставин, викладених у вироку, відповідає фактичним обставинам провадження, підтверджується дослідженими в судовому засіданні та викладеними у вироку доказами.
Доводи апеляційної скарги захисника про те, що обвинувачений ОСОБА_8 розбійний напад не вчиняв не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження та дослідженим судом першої інстанції доказам, яким у вироку судом надано належну оцінку.

Так, вина обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України, підтверджується наступними доказами:

- показами обвинуваченого ОСОБА_8 , який в судовому засіданні не заперечував того факту, що він, будучи на території домоволодіння, де проживає потерпіла, штовхнув її, забрав мобільний телефон, а з будинку виніс килим;
- показами потерпілої ОСОБА_9 , яка в судовому засіданні суду показала, що ОСОБА_8 вдарив її в обличчя, просив гроші. Після цього в неї зник мобільний телефон, а з будинку - килим. Також від дій обвинуваченого вона втратила свідомість, а коли прийшла до тями, виявила, що з кишені пропала пенсія. Побив її обвинувачений в приміщенні літньої кухні. Окрім того, повідомила, що до цих подій вона не падала, не травмувалася;
- показами свідка ОСОБА_10 , яка в судовому засіданні показала, що обвинуваченого знає, так як він проживає неподалік від потерпілої ОСОБА_9 , яка доводиться їй бабусею. Вдень події, в травні 2020 року, їй зателефонували та повідомили, що її бабуся перебуває на подвір`ї та у неї маються травми. Вона з мамою та чоловіком приїхали до бабусі. По дорозі до лікарні бабуся розповіла, що зайшов чоловік ромської національності, представився лікарем, обіцяв її вилікувати, але цей чоловік її штовхнув, бив, вимагав гроші. У бабусі зник мобільний телефон марки «Нокіа», килим, гроші;
- показами свідка ОСОБА_11 , яка в судовому засіданні показала, що вона є сусідкою потерпілої. Напередодні 9 травня 2020 року вона побачила потерпілу, яка сиділа на лавочці у дворі, та в якої була кров на обличчі, крововиливи, набряки, при цьому потерпіла повідомила, що її побили. Також потерпіла не змогла знайти свій мобільний телефон та повідомила, що в кишенях нема грошей. Потерпіла розповіла, що її побив хлопець, схожий на цигана та вимагав гроші. Зайшовши в будинок, вона побачила, що відступній килим, після чого подзвонила доньці потерпілої. Також зазначила, що вона бачила потерпілу напередодні, та ушкоджень в неї не було;
- показами свідка ОСОБА_12 , яка в судовому засіданні повідомила, що потерпіла є її мамою. 4 травня 2020 року їй зателефонували і повідомили, що з потерпілою щось не добре. Приїхавши до мами, вона побачила, що на її сукні була кров, також їй було важко розмовляти, вона скаржилася, що болить щелепа. Зазначила, що потерпіла повідомила, що її побив хлопець на ім`я ОСОБА_13 , який просив в неї гроші. Також потерпіла розповіла, що в неї зникли гроші, мобільний телефон та килим;
- показами свідка ОСОБА_14 , яка в судовому засіданні повідомила, що потерпіла доводиться їй мамою. Вона від сестри дізналася, що мама перебуває в лікарні. В розмові мама розповіла, що таке з нею зробив сусід. Останній раз вона була в мами 3 травня 2020 року, у потерпілої пошкоджень не було. Зазначила, що мама розповіла про те, що той, хто її побив, представився лікарем, сказав, що буде її лікувати, завів у літню кухню, вимагав гроші, душив та побив. Також потерпіла розповіла, що в неї пропали гроші, телефон та килим.
Також вина обвинуваченого підтверджується письмовими доказами, а саме:
- протоколом огляду місця події від 04.05.2020 року (т.2 а.п.6-18), відповідно до якого було оглянуто територію домоволодіння АДРЕСА_1 , в ході якого в будинку вилучені чотири відбитки папілярних ліній, а в літній кухні вилучений слід ліній руки, з підлоги вилучені сліди бурого кольору, слід взуття, також на городі вилучений слід взуття;
- протоколом огляду мобільного телефону від 06.05.2020 року (т.2 а.п.26-30), відповідно до якого було оглянуто мобільний телефон «Нокіа», ІМЕІ: НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , в якому мається сім-картка мобільного оператора «Київстар» з номером « НОМЕР_3 », який було видано ОСОБА_15 ;

- протоколом огляду від 06.05.2020 року (т.2 а.п.34-35), відповідно до якого було оглянуто килим розміром 140х200 см з зображенням квіток, який було видано ОСОБА_16 ;

- висновком експерта № 1286 від 13.08.2020 року (т.2 а.п.126-129), відповідно до якого у потерпілої ОСОБА_9 малися закрита черепно-мозкова травма: перелом клиноподібної кістки, забій головного мозку 1ст., субарахноідальний крововилив в правій тім`яній області, пластинчаста субдуральна гематома праворуч, перелом лівого суглобового відростка нижньої щелепи зі зміщенням, перелом виличної дуги ліворуч, перелом тіла верхньої щелепи ліворуч з порушенням цілісності всіх стінок лівої гайморової пазухи, синці голови, обличчя, шиї, грудної клітини, тулуба, кінцівок. За своїм характером виявлена черепно-мозкова травма: перелом клиноподібної кістки, забій головного мозку 1ст., субарахноідальний крововилив в правій тім`яній області, пластинчаста субдуральна гематома праворуч, перелом лівого суглобового відростка нижньої щелепи зі зміщенням, перелом виличної дуги ліворуч, перелом тіла верхньої щелепи ліворуч з порушенням цілісності всіх стінок лівої гайморової пазухи, синці голови, обличчя відносяться до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя. За своїм характером виявлені синці шиї, грудної клітини, тулуба, кінцівок відносяться до легких тілесних ушкоджень, як такі, що мають незначні скороминучі наслідки. Виникнення всіх тілесних ушкоджень при одноразовому падінні з височини власного зросту виключається, як з прискоренням так і без нього; потерпіла під час спричинення їй тілесних ушкоджень могла находитися в любому положенні; взаєморозташування потерпілої та нападника могло бути різноманітним та змінювалося в ході бійки; судово-медичних даних про те, що тілесні ушкодження виникли в різний час немає. Тілесні ушкодження виникли від дії тупого твердого предмета (предметів) з обмеженою травмуючою поверхнею, якими могли бути як озброєна, так і неозброєна рука, взута нога, або інший предмет з такими ж властивостями, за механізмом синці - удар (удар-стиснення), переломи - удар, або стиснення.

Експерт ОСОБА_17 в судовому засіданні підтвердила складений нею висновок. Також показала, що виявлені переломи могли виникнути від завданих ударів;

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками (т.2 а.п.135-138), відповідно до якого ОСОБА_9 впізнала ОСОБА_8 як особу, яка 03.05.2020 року спричинила їй тілесні ушкодження;

- іншими доказами, зазначеними у вироку, та взятими судом до уваги.

Підстав для того, щоб вважати зазначені докази недопустимими у кримінальному провадженні, на підставі яких суд дійшов висновку про винність ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України, суд не знаходить, адже суд першої інстанції, згідно із положеннями ст. 94 КПК України, під час ухвалення вироку за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінював кожний доказ із точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку.
При цьому суд першої інстанції дотримався вимог ст. 22, ч. 1 ст. 337 КПК України щодо змагальності сторін, рівності прав на збирання та подання доказів і судового розгляду в межах висунутого обвинувачення.
Колегія суддів вважає, що покази обвинуваченого ОСОБА_8 в частині незаконного перебування на території домоволодіння потерпілої ОСОБА_9 та викрадення її речей, потерпілої ОСОБА_9 , свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_14 узгоджуються між собою, та підтверджуються письмовими доказами, яким судом надано належну оцінку, а тому вони обґрунтовано покладені в основу вироку суду.
Доводи захисника про те, що обвинувачений ОСОБА_8 не здійснював нападу з побиттям потерпілої, а лише її штовхнув, а також, що потерпілою не було надано стверджувальних показів щодо її побиття, - спростовуються показами потерпілої ОСОБА_9 , наданими нею в судовому засіданні, відповідно до яких, обвинувачений вдарив її в обличчя, показами свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_14 , які в судовому засіданні повідомили, що від потерпілої вони дізнались про обставини її побиття, а також висновком експерта № 1286 від 13.08.2020 року, яким встановлено виявлені у потерпілої тілесні ушкодження, та які виникли від дії тупого твердого предмета (предметів) з обмеженою травмуючою поверхнею, якими могли бути як озброєна, так і неозброєна рука, взута нога, або інший предмет з такими ж властивостями, за механізмом синці - удар (удар-стиснення), переломи - удар, або стиснення, а виникнення всіх тілесних ушкоджень при одноразовому падінні з височини власного зросту виключається, судово-медичних даних, що тілесні ушкодження виникли в різний час - немає.
Колегія суддів вважає, що покази потерпілої ОСОБА_9 є послідовними та узгоджуються з іншими доказами по справі.
Твердження захисника про те, що висновок експерта № 1286 є неповним, колегія суддів вважає безпідставним, оскільки з вказаного висновку вбачається, що експертом були надані відповіді на всі поставлені йому запитання.
Посилання сторони захисту на те, що експерту не ставились питання щодо кількості падінь потерпілої та чи могли виявлені в неї тілесні ушкодження бути наслідком інших подій не можуть бути взяті до уваги, оскільки експертом у висновку зазначено, що виникнення всіх тілесних ушкоджень при одноразовому падінні з височини власного зросту виключається, а також, що судово-медичних даних про те, що тілесні ушкодження виникли в різний час немає.
Відповідно до ч.1 ст.356 КПК України, за клопотанням сторони кримінального провадження, потерпілого або за власною ініціативою суд має право викликати експерта для допиту для роз`яснення висновку.
В судовому засіданні суду першої інстанції було допитано судово-медичного експерта ОСОБА_17 , якій було поставлено питання щодо механізму утворення тілесних ушкоджень у потерпілої, та яка зазначила, що виявлені у потерпілої переломи могли виникнути від завданих ударів.
Окрім того, доводи захисника про можливість виникнення тілесних ушкоджень в різний час спростовується показами свідка ОСОБА_14 , яка повідомила, що вона перед подіями, а саме, 03.05.2020 року була у потерпілої, у якої в цей час тілесних ушкоджень не було.
Доводи апеляційної скарги про те, що обвинувачений гроші у потерпілої не викрадав є безпідставними, оскільки спростовуються показами свідків, які в судовому засіданні стверджували, що потерпіла ОСОБА_9 після її побиття повідомила їм про те, що хлопець, який її побив, вимагав в неї гроші, після чого в неї зникли грошові кошти.
Також, оскільки події відбулись 03.05.2020 року, а потерпіла відповідно до матеріалів провадження судом була допитана 13.09.2021 року (а.п.34 т.4), тому з урахуванням давності цих подій та віку потерпілої ОСОБА_9 колегія суддів не може взяти до уваги твердження захисника про те, що потерпіла в судовому засіданні не повідомила кількість та номінал викрадених в неї грошей.
Посилання захисника на те, що дії обвинуваченого ОСОБА_8 повинні бути кваліфіковані за ст.186 КК України є безпідставними з огляду на таке.
Відповідно до правової позиції, викладеної в п.п. 6, 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 № 10 «Про судову практику у справах про злочини проти власності», відповідно до яких: - розбій, як злочин проти власності це напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, або з погрозою застосування такого насильства. Розбій вважається закінченим з моменту нападу, поєднаного із застосуванням насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи, або з погрозою застосування такого насильства, незалежно від того, заволоділа винна особа майном потерпілого чи ні; - дії, розпочаті як крадіжка, але виявлені потерпілим чи іншими особами і, незважаючи на це, продовжені винною особою з метою заволодіння майном, належить кваліфікувати як грабіж, а в разі застосування насильства чи висловлювання погрози його застосування - залежно від характеру насильства чи погрози - як грабіж чи розбій.
Головним критерієм реальності погрози при розбої є суб`єктивне сприйняття її потерпілим. При розмежуванні грабежу та розбою визначальним є характер застосованого до потерпілого насильства або погрози як способу заволодіння чужим майном, при розбої воно є небезпечним для життя чи здоров`я, а при грабежі така небезпека відсутня.
Так, судом першої інстанції, на підставі показів потерпілої встановлено, що обвинувачений ОСОБА_8 вдарив її в обличчя, та від його дій вона втратила свідомість, що вказує на наявність застосування небезпечного для життя чи здоров`я особи насильства, що також підтверджується висновком експерта № 1286 від 13.08.2020 року.
На підставі викладеного, суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_8 у інкримінованому йому кримінальному правопорушенні за ознаками ч.4 ст.187 КК України, а саме: нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаного із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), з проникненням у житло, із заподіянням тяжких тілесних ушкоджень, а тому апеляційна скарга захисника задоволенню не підлягає.
Що стосується призначеного обвинуваченому ОСОБА_8 покарання, то судом першої інстанції були в повній мірі дотримані вимоги вказаних статей кримінального закону, врахована ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відносяться до категорії особливо тяжкого злочину, дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, негативно характеризується за місцем проживання та за місцем попереднього навчання, перебуває на обліку як дитина, яка опинилася в скрутних життєвих умовах, мати якого не має позитивного впливу на нього, а також висновок органу пробації; обставину, що пом`якшує покарання - вчинення кримінального правопорушення неповнолітнім; обставину, що обтяжує покарання - вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку.

Твердження прокурора про те, що обвинувачений нанесення тяжких тілесних ушкоджень потерпілій не визнав, колегія суддів вважає необгрунтованим, оскільки обрана позиція захисту не є підставою для призначення більш суворого покарання.
Доводи прокурора про те, що обвинувачений не відшкодував завдані потерпілій збитки та не вибачився перед нею є безпідставними, оскільки обвинуваченому ОСОБА_8 покарання за ч.4 ст.187 КК України було призначено судом з урахуванням всіх обставин, передбачених ст.65 КК України.
Також, апеляційним переглядом встановлено, що судом першої інстанції, при призначенні обвинуваченому ОСОБА_8 покарання, враховані обставини, на які у своїй апеляційній скарзі посилається захисник, а саме, що обвинувачений на момент вчинення кримінального правопорушення був неповнолітнім, раніше не судимим, а тому повторному врахуванню вони не підлягають.
Посилання захисника на те, що судом не взято до уваги обставини, що пом`якшують покарання - з`явлення зі зізнанням, щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення колегія суддів вважає безпідставними, оскільки вказані обставини не були встановлені як на досудовому слідстві, оскільки вони не зазначені в обвинувальному акті (а.п. 3-5 т.1), так і в судовому засіданні суду першої інстанції.
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги захисника та прокурора щодо пом`якшення або призначення більш суворого покарання обвинуваченому ОСОБА_8 не підлягають задоволенню.
Крім того, колегія суддів вважає, що обставин, що можуть істотно знижувати ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим злочину захисником не наведено, а тому підстави для застосування більш м`якого покарання відсутні.
Вимога прокурора щодо призначення більш суворого покарання, про що просить прокурор, не свідчить про те, що призначене покарання є явно несправедливим, оскільки судом фактично враховані всі обставини при призначенні покарання.
Отже, колегія суддів дійшла висновку, що призначене обвинуваченому покарання за ч.4 ст.187 КК України у виді позбавлення волі строком на 8 років 6 місяців без конфіскації майна є не тільки справедливим, але й необхідним і достатнім для його виправлення.
Розглядаючи доводи апеляційної скарги щодо зменшення розміру відшкодування матеріальної та моральної шкоди за позовом потерпілої ОСОБА_9 , колегія суддів дійшла таких висновків.
Відповідно до ч. 5 ст. 128 КПК цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом та із застосуванням норм Цивільного процесуального кодексу України, якщо вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

З матеріалів провадження вбачається, що потерпіла ОСОБА_9 звернулась з цивільним позовом, в якому просила стягнути з ОСОБА_8 на її користь матеріальну шкоду у розмірі 8229,79 грн та моральну шкоду у розмірі 100 000 грн.
Як правильно встановив суд першої інстанції, що відшкодуванню підлягає спричинена майнова шкода в розмірі 7113,12 грн, з яких 1000 грн були предметом злочинного посягання, оскільки були викрадені обвинуваченим у потерпілої, що було встановлено під час судового розгляду, та 6113,12 грн, витрачених потерпілою на лікування в результаті заподіяння їй тілесних ушкоджень, що підтверджується відповідними фіскальними чеками наданими потерпілою.
Згідно із вимогами ст. 1167 ЦК України моральна шкода, заподіяна фізичній особі неправомірними діями відшкодовується особою, яка її заподіяла, при наявності вини вказаної особи.
Відповідно до положень Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31 березня 1995 року, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.
При цьому, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, розглядаючи цивільний позов потерпілої ОСОБА_9 в частині вирішення моральної шкоди всебічно з`ясував усі обставини при його вирішенні, а саме: глибину душевних страждань, порушення життєвого укладу внаслідок отриманих тілесних ушкоджень, що відносяться до тяжких, перебування на стаціонарному лікуванні, наявність похилого віку, вимоги розумності та справедливості, у зв`язку з чим суд стягнув на користь потерпілої 80 000 грн на відшкодування моральної шкоди, а тому апеляційна вимога захисника не підлягає задоволенню.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що стягнутий судом розмір моральної шкоди відповідає характеру, обсягу та тривалості моральних страждань, що понесла потерпіла, а також вимушених змін, що сталися у її житті.
Істотних порушень норм кримінального процесуального законодавства, які є безумовною підставою для скасування або зміни вироку в матеріалах кримінального провадження не встановлено.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційні скарги прокурора Широківського відділу Криворізької південної окружної прокуратури, який приймав участь у розгляді кримінального провадження судом першої інстанції, захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 19 травня 2022 року залишити без задоволення.
Вирок Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 19 травня 2022 року щодо ОСОБА_8 - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а обвинуваченим, який тримається під вартою, - з моменту отримання копії судового рішення.
Судді:

_____________ _________ __________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4