УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05.04.2022 Справа №607/4379/22

Номер провадження: 1кс/607/1461/2022
Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1 за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника підозрюваного, адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Тернополі клопотання старшого слідчого СВ ВП № 1 (м. Тернопіль) Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_6 , погоджене прокурором Тернопільської окружної прокуратури ОСОБА_3 під час досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000283 від 03 листопада 2021 року про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту щодо:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження: м. Підгайці Тернопільського району Тернопільської області, українця, громадянина України, з середньоспеціальною освітою, працює трактористом у ТОВ «ТЕХНО-БУД-ЦЕНТР», одруженого, має на утриманні одну малолітню дитину, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , не адвоката, не депутата, раніше не судимого,
який підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 286 та ч. 1 ст. 135 Кримінального кодексу України,
В С Т А Н О В И В :
Старший слідчий СВ ВП № 1 (м. Тернопіль) Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області старший лейтенант поліції ОСОБА_6 за погодженням із прокурором Тернопільської окружної прокуратури ОСОБА_3 звернулася до слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області в рамках кримінального провадження № 0000283 від 03 листопада 2021 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 286 та ч. 1 ст. 135 Кримінального кодексу України (далі КК України), із клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту щодо ОСОБА_4 .
Клопотання обґрунтоване тим, що упровадженні слідчого відділення ВП №1 (м. Тернопіль) Тернопільського РУП Головного управління Національної поліції в Тернопільській області перебувають матеріали досудового розслідування, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000283 від 03 листопада 2021 року за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 286, ч. 1 ст. 135 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 02 листопада 2021 року близько 14 години 20 хвилин водій ОСОБА_4 керував технічно справним автомобілем марки ВАЗ моделі 21013, р.н. НОМЕР_1 без вантажу та пасажирів по вул. Національного Відродження в с. Острів Тернопільського району Тернопільської області у напрямку смт Велика Березовиця Тернопільського району Тернопільської області від с. Буцнів Тернопільського району Тернопільської області.

Порушуючи вимоги пунктів 2.3 «б», «д» Правил дорожнього руху України (далі ПДР України), затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року із змінами та доповненнями, водій ОСОБА_4 під час руху не був достатньо уважний, не стежив належно за дорожньою обстановкою, не обрав такі прийоми керування транспортним засобом, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним і в такий спосіб, своїми діями не створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрозу життю і здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків.

Через проявлену під час керування автомобілем неуважність та унаслідок грубого порушення вимог п. 1.10 (в частині значення термінів «дорожні умови», «дорожня обстановка», «маневрування (маневр)», «безпечна швидкість», а також п. 10.1, ПДР України, на автодорозі, що в межах с. Острів Тернопільського району, Тернопільської області, а саме навпроти домогосподарства № 2 водій ОСОБА_4 , здійснюючи обгін транспортного засобу, який рухався попереду нього у попутному напрямку, виїхав на зустрічну смугу для руху з подальшим зміщенням на ліве узбіччя у напрямку його руху, де допустив наїзд на малолітнього пішохода ОСОБА_7 , 2010 року народження, яка в цей час рухалася лівим узбіччям у напрямку смт Велика Березовиця Тернопільського району Тернопільської області.

В результаті дорожньотранспортної пригоди малолітній пішохід ОСОБА_7 , 2010 року народження, отримала тілесні ушкодження у вигляді закритої черепномозкової травми струсу головного мозку, а із зовнішніх ушкоджень садна лобової ділянки голови справа і правої виличної ділянки, садна ділянки обох колінних суглобів із забиттям м`яких тканин, забиття глибоких груп м`язів правого стегна з утворенням в їх товщі рідинного (серозного) вмісту сероми.

Виявлені у ОСОБА_7 тілесні ушкодження не були небезпечними для життя в момент заподіяння, проте вони потягли за собою тривалий (більш 21 дня) розлад здоров`я і за цією ознакою належать до тілесного ушкодження середньої тяжкості (п.п. 2.2.1 а/, в/, 2.2.2 «Правил судовомедичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» МОЗ України, Київ, 1995).

Відтак, порушення водієм автомобіля марки ВАЗ моделі 21013, р.н. НОМЕР_1 ОСОБА_4 п. 10.1 ПДР України перебуває в прямому причинному зв`язку з настанням дорожньотранспортної пригоди.

Таким чином, ОСОБА_4 , обґрунтовано підозрюється у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

Окрім того, 02 листопада 2021 року,близько 14 години 30 хвилин, водій ОСОБА_4 , керував технічно справним автомобілем марки ВАЗ моделі 21013, р.н. НОМЕР_1 , рухаючись автодорогою в межах населеного пункту с. Острів Тернопільського району Тернопільської області в напрямку смт Велика Березовиця, достовірно знаючи, що внаслідок вчиненої ним дорожньотранспортної пригоди, його діями були спричинені тілесні ушкодження малолітній потерпілій ОСОБА_7 , 2010 року народження, та остання внаслідок удару автомобіля впала на узбіччя дороги, у зв`язку з чим перебувала в безпорадному стані, оскільки внаслідок отриманих тілесних ушкоджень самостійно, без сторонньої допомоги була позбавлена можливості вжити заходів до самозбереження через малолітство, допомогу потерпілій не надав, хоча мав змогу її надати, завідомо залишивши її без допомоги.

Своїми діями ОСОБА_4 порушив пункт 2.10 ПДР України, на місці пригоди не залишився, не надав первинної медичної допомоги потерпілій, не викликав карету «швидкої медичної допомоги», не повідомив органи Національної поліції про ДТП, залишивши малолітню потерпілу ОСОБА_7 на узбіччі дороги без допомоги і з місця пригоди зник.

Таким чином, ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 135 КК України, завідоме залишення без допомоги особи, яка перебуває в небезпечному для життя стані і позбавлена можливості вжити заходів до самозбереження через малолітство, а також коли він сам поставив потерпілого в небезпечний для життя стан.

31 березня 2022 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 286 КК України та ч. 1 ст. 135 КК України.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 , інкримінованих кримінальних правопорушень слідчий підтверджує зібраними у кримінальному провадженні доказами: протоколом огляду місця дорожньотранспортної пригоди від 02 листопада 2021 року; схемою до протоколу огляду місця дорожньотранспортної пригоди від 02 листопада 2021 року; висновком експерта №СЕ19/12022/350ІТ від 15.02.2022 за результатами судової транспортнотрасологічної експертизи; висновком експерта №СЕ19/12022/273ІТ від 10.02.2022 за результатами судової автотехнічної експертизи; показами свідка ОСОБА_8 ; висновком судовомедичної експертизи № 1170 від 31 грудня 2021 року; показами свідка ОСОБА_9 ; показами свідка ОСОБА_10 ; протоколом огляду відеозапису від 21 лютого 2022 року; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімком від 10 лютого 2022 року; показами законного представника неповнолітньої потерпілої ОСОБА_11 ; показами неповнолітньої потерпілої ОСОБА_7 ; показами неповнолітнього свідка ОСОБА_12 .

Метою застосування запобіжного заходу до ОСОБА_4 слідчий вказує забезпечення виконання підозрюваним (обвинуваченим) покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органу досудового слідства та суду, незаконно впливати на потерпілу, свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Також слідчий просила врахувати обставини, передбачені ст. 178 КК України, вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінальних правопорушень, тяжкість покарання за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 286, ч. 1 ст.135 КК України, не стійкі соціальні зв`язки підозрюваного, відсутність у нього постійного місця роботи, майновий стан, його характеризуючі дані та вік.

Вищевикладене свідчить про неможливість запобігання наявним ризикам, які передбачені п. п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, забезпечення належного виконання підозрюваним процесуальних обов`язків та його належну поведінку, шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж домашній арешт.

З огляду на вищевказане, слідчий просила застосувати до ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в період часу з 20:00 по 06:00 годину строком на 60 днів за адресою: АДРЕСА_1 та покласти на підозрюваного обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК України).
У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 клопотання підтримала з мотивів, у ньому наведених та просила його задовольнити.
Захисник підозрюваного, адвокат ОСОБА_5 щодо задоволення клопотання заперечив. Повідомив, що підозра обґрунтована, однак ризики є недоведеними. Зокрема, ризик переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду спростовується тим, що підозрюваний з`являється до слідчого за телефонними дзвінками, жодного разу не ухилявся, всі вимоги слідчого виконує. Ризик незаконно впливати на потерпілу вважає абсурдним з огляду на те, що потерпілою є дитина, а також жодних заяв про тиск немає. Підозрюваний налагодив контакт із батьком дитини, намагається вирішити питання про відшкодування витрат на лікування. Ризик перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином взагалі недоведений. Захисник навів дані, які характеризують підозрюваного: є особою з інвалідністю 3 групи, а також працює трактористом у обєкті критичної інфраструктури. З огляду на вказане, просив застосувати запобіжний захід у вигляді особистого зобовязання.

Підозрюваний ОСОБА_4 підтримав позицію свого захисника. Додатково пояснював, що застосування щодо нього запобіжного заходу у виді домашнього арешту в нічний період доби позбавить його можливості працювати, оскільки він виконує роботи з прибирання міста у нічний час, протягом останнього тижня 4 дні він працював в період з 20.00 год. вечора до 06.00 год. Також підозрюваний просив врахувати, що внього на утриманні є малолітні дитина та дружина, яка не працює.
Заслухавши пояснення учасників кримінального провадження, дослідивши додані до клопотання документи, слідчий суддя приходить до наступного висновку.
Згідно ст. 2 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК України), завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 КПК, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні (ч. 1 ст. 194 КПК України).
Слідчим суддею встановлено, що слідчою групою Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000283 від 03 листопада 2021 року за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 286 та ч. 1 ст. 135 КК України.
31 березня 2022 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 286 та ч. 1 ст. 135 КК України.
На думку слідчого судді, наведені в клопотанні обставини та додані до нього документи, якими слідчий обґрунтовує доводи клопотання, свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 286 та ч. 1 ст. 135 КК України. Зокрема такими є: протоколи огляду місця дорожньотранспортної пригоди від 02 листопада 2021 року; схема до протоколу огляду місця дорожньотранспортної пригоди від 02 листопада 2021 року; висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння від 02 листопада 2021 року; висновок експерта № СЕ19/12022/350ІТ від 15 лютого 2022 року за результатами судової транспортнотрасологічної експертизи; висновок експерта №СЕ19/12022/273ІТ від 10 лютого 2022 року за результатами судової автотехнічної експертизи; протокол огляду паперового конверту, всередині якого містить компактдиск від 19 листопада 2021 року; протокол допиту свідка ОСОБА_8 від 13 грудня 2021 року; висновок судовомедичної експертизи № 1170 від 31 грудня 2021 року; протокол допиту свідка ОСОБА_9 від 09 лютого 2022 року; протокол допиту свідка ОСОБА_10 від 09 лютого 2022 року; протокол огляду відеозапису від 21 лютого 2022 року; протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімком від 10 лютого 2022 року; протокол допиту неповнолітньої потерпілої ОСОБА_7 від 11 лютого 2022 року; протокол допиту неповнолітнього свідка ОСОБА_12 від 11 лютого 2022 року; протокол допиту законного представника неповнолітньої потерпілої ОСОБА_11 від 14 лютого 2022 року.
Враховуючи, що слідчий суддя на цьому етапі провадження лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на наведені у клопотанні слідчого дані слідчий суддя доходить висновку про обґрунтованість підозри та причетність ОСОБА_4 до вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 286 та ч. 1 ст. 135 КК України.
При цьому слід наголосити, що слідчий суддя не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження.
Також за результатами розгляду клопотання, слідчий суддя вважає, що оглянутими матеріалами та прокурором у судовому засіданні доведено наявність ризиків:
переховуватись від органів досудового розслідування та суду. Такий висновок ґрунтується на тяжкості злочину, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 та за вчинення якого передбачено покарання у виді штрафу від трьох тисяч до п`яти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправних робіт на строк до двох років, або арештом на строк до шести місяців, або обмеженням волі на строк до трьох років, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років. На думку слідчого судді, зазначена обставина сама по собі може бути мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування чи суду, адже суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування;
незаконно впливати на потерпілу, свідків у даному кримінальному провадженні, при оцінці якого слідчий суддя виходить із передбаченої КПК України процедури отримання свідчень від цих осіб, у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування свідчення отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 ст. 23, ст. 224 КПК України). Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на свідченнях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (ч. 4 ст. 95 КПК України). За таких обставин ризик впливу на потерпілого та свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від потерпілого, свідків та дослідження їх судом.
Разом з тим, ризик вчинити інше кримінальне правопорушення жодним чином не обґрунтований слідчим та прокурором, відтак слідчий суддя вважає його недоведеним і не бере до уваги.
За таких обставин, під час розгляду клопотання сторона обвинувачення довела існування ризиків, передбачених пунктами 1 та 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Водночас, слідчий суддя звертає увагу на те, що ризики, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваним зазначених дій. При цьому процесуальний закон не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.
Щодо можливості застосування більш м`яких запобіжних заходів, які зможуть запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, слідчий суддя приходить до наступних висновків.
Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі. (ч. 2 ст. 181 КПК України).
Більш м`якими запобіжними заходами, у порівнянні з домашнім арештом є 1) особисте зобов`язання; 2) особиста порука; 3) застава.
Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам, передбаченим статтею 177 КПК, на будьякій стадії кримінального провадження, тобто як на стадії досудового розслідування, так і на стадії судового провадження.
Ризики, які вище були встановлені слідчим суддею, є актуальними безвідносно до стадії цього кримінального провадження.
В клопотанні слідчий просив застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в нічний період доби, зазначив що інші, більш м`які запобіжні заходи не забезпечать можливості запобігти існуючим ризикам.
При обранні запобіжного заходу враховуються всі обставини, визначені в ст. 178 КПК України, в тому числі вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному ОСОБА_4 у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного.
Зважаючи на викладені обставини, слідчий суддя бере до уваги дані про особу підозрюваного, його вік, стан здоров`я (є особою з інвалідністю третьої групи), майновий та сімейний стан (одружений, має на утриманні малолітню доньку, офіційно працевлаштований), а також те, що він працює трактористом товариства, яке віднесено до переліку підприємств критичної інфраструктури, працівники якої виконують роботи з метою забезпечення безпеки держави по утриманню критичної інфраструктури у стані сталого функціонування, що в умовах запровадження в Україні воєнного стану має важливе значення, та на підставі чого приходить до висновку, що стороною обвинувачення не доведено, що більш м`який запобіжний захід не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного і виконання ним процесуальних обов`язків.
Відповідно до ч. 2 ст. 194 КПК України слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.
Частиною 4 ст. 194 КПК України встановлено, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.
Відтак, враховуючи, що прокурором доведено існування обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 286, ч. 1 ст. 135 КК України, наявність достатніх підстав вважати, що існують ризики, передбачені п. п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а також з огляду на існування можливості запобігти вказаним ризикам шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу ніж у виді домашнього арешту у нічний період доби, на підставі ч. 2 ст. 194 КПК України слідчий суддя приходить до висновку про наявність підстав для відмови у задоволенні клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту.
Особисте зобов`язання полягає у покладенні на підозрюваного, обвинуваченого зобов`язання виконувати покладені на нього слідчим суддею, судом обов`язки, передбачені статтею 194 цього Кодексу (ч. ч. 1, 2 ст. 179 КПК України).
На думку слідчого судді запобігти існуючим ризикам можливо шляхом застосування щодо підозрюваного ОСОБА_4 особистого зобов`язання, з покладенням на підозрюваного обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме: прибувати до слідчого, прокурора та суду за першою вимогою; не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; утримуватися від спілкування з свідками та потерпілою у даному кримінальному провадженні.
З огляду на викладене, за результатами розгляду клопотання, враховуючи дані про особу підозрюваного ОСОБА_4 , його процесуальну поведінку, наявність постійного місця проживання та роботи, беручи до уваги характер виконуваних підозрюваним робіт та те, що останній раніше не судимий, має тісні соціальні зв`язки, не доведення прокурором недостатності застосування більш м`якого запобіжного заходу, за відсутності обґрунтування з посиланням на належні докази необхідності застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді домашнього арешту і що такий захід в даному випадку буде виправданий, слідчий суддя дійшов висновку, що у відповідності до ч. 4 ст. 194 КПК України до підозрюваного слід застосувати запобіжний захід у виді особистого зобов`язання, оскільки саме цей запобіжний захід забезпечить виконання підозрюваним процесуальних обов`язків та попередить вчинення ним дій, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.
На переконання слідчого судді, застосування щодо підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, є співрозмірним з існуючими ризиками, відповідає його особі, та тяжкості кримінального правопорушення, буде необхідним та достатнім для забезпечення виконання підозрюваним процесуальних обов`язків і таким, що не суперечить вимогам ст. ст. 178, 179 КПК України.
З урахуванням наведеного, обставин клопотання, особи підозрюваного, слідчий суддя вважає за необхідне застосувати щодо ОСОБА_4 , запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.
Окрім цього, слідчий суддя вважає за необхідне покласти на підозрюваного ОСОБА_4 обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме: прибувати до слідчого, прокурора та суду за першою вимогою; не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; утримуватися від спілкування з свідками та потерпілою у даному кримінальному провадженні.
Керуючись ст.ст. 177, 178, 179, 193, 194, 196, 205, 206, 309, 376 КПК України, слідчий суддя,
П О С Т А Н О В И В :
У задоволенні клопотання старшого слідчого СВ ВП № 1 (м. Тернопіль) Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_6 , погоджене прокурором Тернопільської окружної прокуратури ОСОБА_3 під час досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000283 від 03 листопада 2021 року про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту щодо ОСОБА_4 , який підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 286 та ч. 1 ст. 135 Кримінального кодексу України відмовити.
Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України покласти на підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такі обов`язки:
1) прибувати до слідчого, прокурора та суду за першою вимогою;
2) не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає без дозволу слідчого, прокурора або суду;

3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

4) утримуватися від спілкування з свідками та потерпілою у даному кримінальному провадженні.

Строк дії ухвали, запобіжного заходу та покладених на підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обов`язків визначити до 23 год. 59 хв. 31 травня 2022 року.
Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що в разі їх невиконання до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Контроль за виконанням ухвали покласти на старшого слідчого СВ ВП № 1 (м. Тернопіль) Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_6 .
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали складено та проголошено 08 квітня 2022 року о 08 год. 50 хв.

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду
Тернопільської області ОСОБА_1