У Х В А Л А

24.05.2022 року місто Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду ОСОБА_1 , за участі прокурора ОСОБА_2 , підозрюваного ОСОБА_3 та його захисника ОСОБА_4 , секретаря судових засідань ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Закарпатській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_6 відносно, -

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ужгород, Закарпатської області, громадянина України, українця за національністю, з середньою освітою, одруженого, на утриманні одна неповнолітня дитина, непрацюючого, раніше несудимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та фактично проживаючого за адресою АДРЕСА_2 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченогор ч. 3 ст. 307 КК про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, -

В С Т А Н О В И В :

Старший слідчий СУ ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_6 звернувся до суду з вищезазначеним клопотанням, яке обґрунтовує наступним.

У провадженні слідчого управління ГУНП в Закарпатській області перебувають матеріали досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001030 від 21.09.2020 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307 КК України.
Досудовим розслідуванням встановлено, що починаючи з вересня 2020 року ОСОБА_3 , з метою незаконного збагачення шляхом вчинення злочинів з незаконного обігу наркотичних засобів та психотропних речовин, вступив в організованому стійку злочинну групу, де організаторами всіх злочинних дій були ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , окрім того до складу організованої групи увійшла як виконавці ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 .

Так, вищевказані особи добровільно і умисно, тобто усвідомлюючи наслідки своїх суспільно-небезпечних дій, зорганізувалися в стійке об`єднання - організовану групу, для вчинення злочинів у сфері незаконного обігу наркотичних засобів та психотропних речовин, при цьому ОСОБА_7 та ОСОБА_8 розробили єдиний план злочинних дій, який довели до відома всім учасникам групи, з розподілом функцій кожного учасника організованої групи, спрямованих на реалізацію цього плану, при цьому підкорюючись під час злочинної діяльності ОСОБА_7 та ОСОБА_8 як організаторам стійкого злочинного об`єднання - організованої групи, свідомо виконуючи їх вказівки.

Переслідуючи мету протиправного та швидкого збагачення, шляхом незаконного придбання, зберігання з метою збуту та збуту наркотичних засобів, психотропних речовин, всі вищевказані особи добровільно погодились на участь у вказаній організованій групі та вчинюваних нею злочинах, а також підкорятися вказівкам організаторів стійкого злочинного об`єднання - організованої групи ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , визначеним правилам поведінки і дисципліні у ній.

Організована злочинна група, очолювана громадянами ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , характеризувалась попередньою зорганізованістю у спільне об`єднання осіб для вчинення корисливих злочинів у сфері незаконного обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, між членами якого підтримувалися тісні дружні стосунки; стабільністю і згуртованістю членів групи, що виразилось у незмінності складу учасників злочинної групи та тривалості їх дій у період із вересня 2020 по травень 2022 років; детальною організацією функціонування групи у вигляді чіткого виконання кожним відведеної йому ролі та виконання вказівок організаторів ОСОБА_7 та ОСОБА_8 ; обізнаністю всіх членів злочинної групи з планом злочинних дій, спрямованим на досягнення єдиної злочинної мети; свідомого виконання своїх функцій кожним із учасників злочинної організованої групи.

Для більш ефективної діяльності організованої групи, з метою досягнення запланованого результату - незаконного збагачення під час вчинення заборонених операцій в сфері незаконного обігу наркотичних засобів та психотропних речовин, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 визначили та розподілили функції кожного учасника групи, від яких вимагали конспірації дій та чіткого виконання всіх їхніх вказівок, особисто контролювали та координували діяльність створеної ними групою, маючи фінансові можливості забезпечувати членів групи приміщеннями та транспортними засобами, здійснювали розробку та втілення в життя злочинного плану діяльності організованої групи, слідкували за її постійним вдосконаленням.

ОСОБА_7 та ОСОБА_8 здійснювали контроль та координацію виконання функцій членами організованої групи, давали вказівки членам групи, щодо придбання, зважування, фасування і зберігання з метою збуту та збуту наркотичних засобів, психотропних речовин, зокрема метамфетаміну. особливо небезпечного наркотичного засобу канабіс, особливо небезпечну психотропну речовину МДМА, забезпечували учасників організованої групи наркотичними засобами, психотропними речовинами у достатній кількості, контролювали витрати на їх придбання та витрати, пов`язані із забезпеченням незаконної діяльності організованої групи, забезпечили прикриття та заходи конспірації, особисто підшуковували осіб для участі в незаконній діяльності, безпосередньо контролювали збут таких речовин, а після вчинення злочинів розподіляли грошові кошти, отримані внаслідок злочинної діяльності групи.

Разом із тим, учасники організованої злочинної групи, за спільною узгодженістю, з метою недопущення викриття злочинних дій, застосовували заходи конспірації, яких повинні були дотримуватись всі члени групи, а саме у телефонних розмовах між учасниками групи вони не називали дійсної назви наркотичних засобів та психотропних речовин, пакунків у яких вони зберігалися та у подальшому збувалися, використовували при цьому різного роду «жаргонні» назви наркотичних засобів та психотропних речовин, при цьому всі учасники організованої групи за попередньою домовленістю знали про що йде мова.

Для досягнення злочинної мети відомої всім співучасникам, члени організованої групи діяли спільно і узгоджено, при цьому кожний з них вносив свій вклад у вчинення злочинів, згідно з покладеною на нього функцією, усвідомлюючи, що вчиняє злочини спільно із іншими його учасниками, відповідно до визначеного напрямку діяльності та розуміючи, що обумовлена злочинна мета може бути досягнута лише в результаті спільної діяльності всіх членів групи.

У складі організованої злочинної групи, ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_9 , ОСОБА_3 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , умисно, з корисливих мотивів, вчинили ряд злочинів, пов`язаних із незаконним обігом наркотичних засобів і психотропних речовин на території Закарпатської області.

Так, ОСОБА_3 , як член організованої групи, згідно розробленого плану та розподілу ролей, діяв як виконавець, усвідомлюючи протиправність своїх злочинних дій, за вказівкою організаторів злочинної групи ОСОБА_7 , та ОСОБА_8 безпосередньо приймав участь у незаконному зберіганні, та збуті наркотичних засобів і психотропних речовин, особисто займався підшукуванням нових осіб для подальшого збуту їм наркотичних засобів та психотропних речовин, за обумовлену перед тим грошову вартість, та місце і визначену кількість. Крім того, контролював кількість отриманих від незаконної діяльності грошових коштів, які в подальшому передавав іншому учаснику групи ОСОБА_10 , а той вже безпосередньо передавав зазначені грошові кошти від незаконної діяльності організаторам організованої групи ОСОБА_7 , та ОСОБА_8 , для подальшого розподілу між членами організованої групи та використання для подальшої закупівлі (виготовлення) наркотичних засобів і психотропних речовин, дотримуючись при цьому обумовлених правил поведінки при зустрічах із іншими членами групи та покупцями заборонених речовин з метою не викриття їх незаконної діяльності для досягнення єдиного злочинного результату з незаконного збагачення.

За вказаними фактами ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 17.05.2022 року повідомлено про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України, тобто незаконне придбання, зберігання з метою збуту та збут наркотичних засобів, психотропних речовин, вчинені повторно, організованою групою.

Підозру ОСОБА_3 сторона кримінального провадження слідчий підтверджує комплексом зібраних у провадженні доказів, зокрема: протоколами негласних слідчих (розшукових) дій, висновками судових експертиз.

Слідчий звернувся до суду з клопотанням про обрання відносно ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обґрунтовуючи його тим, що останній обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, який відноситься до категорії особливо тяжких і за які йому може бути призначено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від дев`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна, а також враховуючи те, що існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України.

В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання та просив його задовольнити з підстав, викладених у змісті клопотання.

Підозрюваний та його захисник в судовому засіданні просили застосувати інший запобіжний захід, не пов`язаний із позбавленням волі, а саме цілодобовий домашній арешт. Свою правову позицію виклали у письмових запереченнях на клопотання. Акцентували увагу на тому, що підозрюваний не має жодних намірів уникати слідства чи суду і тому відсутні підстави для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Також вважають недовденими доводи сторони обвинувачення щодо існування ризиків, що передбачені ст. 177 КПК України.

Заслухавши думку прокурора, підозрюваного та його захисника, приходжу до наступного висновку.

Відповідно до ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`яти років.

Положеннями ч. 1 ст.177 КПК України визначено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Ч. 2 вказаної норми закону передбачено, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Під час розгляду клопотання слідчим суддею встановлено, що у провадженні слідчого управління ГУНП в Закарпатській області перебувають матеріали досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001030 від 21.09.2020 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307 КК України.

17.05.2022 року ОСОБА_3 повідомлено про підозру у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307 КК України, тобто незаконне придбання, зберігання з метою збуту та збут наркотичних засобів, психотропних речовин, вчинені повторно, організованою групою.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_3 кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст.307 КК України сторона кримінального провадження підтверджує зібраними у кримінальному провадженні доказами, зокрема: протоколом про результати контролю за вчиненням злочину від 27.09.2021 року, протоколом про результати негласної слідчої дії ( аудіо-, відео контроль особи) від 27.09.2021 року, висновком експерта № СЕ-19/107-21/7185-НЗПРАП від 08.09.2021 року, протоколом про результати контролю за вчиненням злочину від 16.02.2021 року , висновком експерта № СЕ-19/107-21/1682-МРВ від 19.04.2021 року, протоколом про результати проведення НСРД - аудіо-відео контроль особи від 24.09.2021 року.

Сторона обвинувачення вказує на існування ризиків, визначених ч. 1 ст.177 КПК України, зокрема того, що підозрюваний ОСОБА_3 , враховуючи тяжкість покарання за інкримінований йому злочин, може вчинити спробу переховування від органів досудового розслідування маючи реальні можливості покинути територію України з цією метою, як і в межах пункту пропуску через державний кордон України так і поза межами таких, а також переховуватись на території України; може впливати на експертів, свідків у кримінальному провадженні, які можуть свідчити проти нього, щодо його протиправної діяльності, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, в тому числі координувати свої дії із невстановленими на даний час співучасниками злочину, що мають можливість впливати на викривлення значимих даних для кримінального провадження шляхом підкупу, погроз, тиску на учасників/сторін кримінального провадження, з метою уникнення підозрюваним кримінальної відповідальності, що є способом перешкоджання досудовому розслідуванню; вчиняти інші кримінальні правопорушення так і продовжувати вчиняти кримінальні правопорушення пов`язані із незаконним обігом наркотичних засобів і психотропних речовин у яких він наразі підозрюється.

На противагу доводів сторони обвинувачення підозрюваний ОСОБА_3 та його захисник вказують на відсутність будь-яких ризиків протиправної поведінки підозрюваного у даному кримінальному провадженні та неможливість впливу на досудове розслідування.

Відповідно до ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може забезпечити ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Надавши оцінку доводам сторін кримінального провадження, суд приходить до переконання, що стороною обвинувачення доведено існування ризиків того, що підозрюваний ОСОБА_3 з метою ухилення від кримінальної відповідальності може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, з врахуванням тяжкості кримінального правопорушення, адже інкриміноване йому кримінальне правопорушення відноситься до категорії особливо тяжких, за яке передбачено покарання від 9 до 12 років позбавлення волі.

Стороною захисту не спростовано наявність наведених стороною обвинувачення ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Відповідно до ст. 3 Загальної декларації прав людини, ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, п. 3постанови Пленуму Верховного Суду України від 25 квітня 2003 року № 4 «Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства», запобіжний захід у вигляді взяття під варту обирається лише тоді, коли на підставі наявних у справі фактичних даних із певною вірогідністю можна стверджувати, що інші запобіжні заходи не забезпечать належної процесуальної поведінки підозрюваного, обвинуваченого.

Згідно позиції Європейського суду з прав людини, відображену у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, N 182), те що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року).

Відповідно до практики ЄСПЛ «обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватися арешт, складає суттєву частину гарантії від безпідставного арешту і затримання, закріпленої у статті 5 § 1(с) Конвенції». За визначенням ЄСПЛ «обґрунтована підозра у вчиненні кримінального злочину, про яку йдеться у статті 5 § 1(с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин» (K.-F. проти Німеччини, 27 листопада 1997, § 57).

Відповідно до правової позиції ЄСПЛ у справі «Мюррей проти Сполучного Королівства» (п.55 рішення) факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження чи навіть для пред`явлення обвинувачення, що є задачею наступних етапів кримінального процесу.

Затримання та тримання під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого є тримання під вартою, що визначено в рішенні ЄСПЛ за скаргою «Феррарі-Браво проти Італії).

Європейський суд з прав людини у справі «Летельє проти Франції» (Letellie v France, рішення від 26 червня 1991 р.), зазначив: «особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які роблять виправданим попереднє затримання, принаймні, протягом певного часу».

Таким чином, з урахуванням характеру та особливої тяжкості діяння, яке інкримінується підозрюваному, обставин вчинення правопорушення, тяжкості покарання, що йому загрожує у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні, слідчий суддя вважає, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відповідає меті, з якою він застосовується.

В даному випадку запобіжний захід у вигляді тримання під вартою позбавляє можливості підозрюваного перешкодити кримінальному провадженню, ухилитися від органів досудового розслідування та суду, а також мати можливість незаконно впливати на учасників провадження як на стадії досудового розслідування так і під час судового розгляду.

Обираючи запобіжний захід слідчий суддя бере до уваги, що ОСОБА_3 раніше несудимий, має постійне місце проживання, одружений, має на утриманні одну неповнолітню дитину, не працюючий, обґрунтовано підозрюється в скоєнні особливо тяжкого злочину, за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавлення волі строком до 12 років, відтак усвідомлюючи тяжкість покарання, яке загрожує йому у разі визнання винним, перебуваючи на волі може впливати на свідків. У зв`язку з цим наявні достатні підстави вважати, що існують ризики, передбачені ст.177 КПК України.

Доказів того, що за станом здоров`я такий не може утримуватись в умовах СІЗО матеріали клопотання не містять, а тому слідчий суддя приходить до переконання, що застосування більш м`яких запобіжних заходів таких як особисте зобов`язання, особиста порука, домашній арешт, будуть не достатньо ефективними запобіжними заходами для запобігання ризикам порівняно із взяттям під варту, що дає обґрунтовані підстави для обрання відносно підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Разом з тим, при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання від вартою, суд відповідно до ч. З ст. 183 КПК України, зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених цим Кодексом.

У відповідності до ст. 182 ч. 4 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, інших даних про його особу та ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Ч. 5 цієї статті визначено, що розмір застави щодо особи підозрюваної у вчиненні особливо тяжкого злочину встановлюється від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

На підставі наведеного приходжу до висновку, що розмір застави, достатній для забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_3 своїх обов`язків, передбачених цим Кодексом слід встановити у виді вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 198 480 грн.

Керуючись ст.ст. 177,178,182,183,186,193,194,196,197,309,392,395 КПК України, -

У Х В А Л И В:
Клопотання слідчого задовольнити.

Обрати відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.307 Кримінального кодексу України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Строк тримання під вартою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , рахувати з моменту його фактичного затримання, тобто з 24.05.2022 року 11 год. 00 хв.
Строк дії ухвали про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , закінчується 23.07.2022 року включно.
Визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання покладених на ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , слідчим суддею обов`язків у виді вісімдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а саме 198 480 (сто дев`яносто вісім тисяч чотириста вісімдесят) грн.
Роз`яснити, що підозрюваний ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 або заставодавець мають право в будь-який момент на протязі 5 и днів внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

У разі внесення застави на ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 покласти наступні обов`язки:

- з`являтися до слідчого, прокурора, суду з встановленою періодичністю;

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, а саме м. Ужгород без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання, роботи і навчання;

- утримуватися від спілкування з будь-якою особою, визначеною слідчим або прокурором або спілкуватися з нею із дотриманням визначених умов;

- носити електронний засіб контролю.

Строк дії покладених на підозрюваного обов`язків два місяці.

Повний текст ухвали складено 25.05.2022 року .

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1