Справа № 522/5724/18
Провадження № 1-кп/522/1680/22
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 червня 2022 року Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого-судді ОСОБА_1

за участю секретарів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Одесі кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000384 від 14.01.2018 року за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Одеська область, с. Сарата, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця Одеська область с. Сарата, громадянина України, зареєстрованого та фактичне проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

- у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 122 ч. 1 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурорів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,

захисників ОСОБА_12 , ОСОБА_13 ,

потерпілого ОСОБА_14 ,

свідка ОСОБА_15 ,

обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5

В С Т А Н О В И В:

14 січня 2018 року, приблизно о 18 годині 00 хвилин, ОСОБА_14 знаходився за адресою: м. Одеса, ринок «Привоз», у молочному корпусі, де в той саме час перебували ОСОБА_4 разом зі своїм батьком ОСОБА_5 , де між ОСОБА_5 та ОСОБА_14 на протязі довгого часу склалися неприязні стосунки у зв`язку з неодноразовими словесними конфліктами.

В ході виниклого словесний конфлікту, під час якого у ОСОБА_5 та ОСОБА_4 на ґрунті неприязних стосунків, виник умисел на спричинення ОСОБА_14 тілесних ушкоджень. Реалізуючи свій злочинний умисел, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, ОСОБА_4 наніс удар рукою стиснутою у кулак з боку в щелепу ОСОБА_14 , наступним ОСОБА_5 наніс удар рукою в область голови ОСОБА_14 , внаслідок чого ОСОБА_14 впав на підлогу та не рухався. Продовжуючи свої протиправні дії ОСОБА_5 разом з ОСОБА_4 почали наносити удари ногами по тулубу та голові ОСОБА_14 .

Згідно судово-медичної експертизи, потерпілому ОСОБА_14 були спричинені наступні тілесні ушкодження, а саме: закритий перелом виросткового відростка нижньої щелепи зліва зі зміщенням уламків та підвивихом голівки, синець області лівого кута нижньої щелепи, забійна рана області підборіддя, синці тім`яної області справа, лобної області справа, закритий перелом виросткового відростка нижньої щелепи зліва зі зміщенням уламків та підвивихом голівки, синець області лівою кута нижньої шелепи та забійна рана області підборіддя не були небезпечними для життя, та відносяться до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості.

Синці тім`яної та лобної областей оправа, як у сукупності, так і окремо, не були небезпечними для життя, та відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

Таким чином, ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , вчинили кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КК України, за кваліфікуючою ознакою умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я або значну стійку втрату працездатності менш як на одну третину.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, не визнав та показав, що 14 січня після 17.00 години, вони торгували на Привозі, ОСОБА_14 кинув великий ніж в його сторону, він його не бив та не чіпав, не бачив хто його вдарив, конфлікт був виключно словесний.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, визнав та показав, що в цей день ОСОБА_14 провокував батька, мати теж на нього скаржилась, вони звертались до поліції, будучи на нервах, не втримався та вдарив його. ОСОБА_14 взяв ніж та почав кидатись на нього. Вдарив його один раз, ОСОБА_14 впав на землю, після чого сам піднявся. У скоєному розкаявся.

Не зважаючи на часткове визнання своєї провини обвинуваченими ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , їх вина в інкримінованому їм кримінальному правопорушенні, передбаченому ч. 1 ст. 122 КК України знайшла своє підтвердження в судовому засіданні та підтверджується:

- допитом потерпілого ОСОБА_14 , який в судовому засіданні показав, що 14.01.2018 року четверо незнайомих стали чіплятись, двох знає, це ОСОБА_5 та ОСОБА_4 . З ними на протязі тривалого часу виникають словесні конфлікти. В той день, двоє незнайомих почати конфлікт, а ОСОБА_5 та ОСОБА_4 продовжили, били по обличчю, коли збили з ніг, били по тулубу;

- допитом свідка ОСОБА_15 , який показав, що ОСОБА_14 був на роботі, почався конфлікт з ОСОБА_16 , бачив як ОСОБА_17 впав, та він пішов їх розбороняти. ОСОБА_18 вдарив ОСОБА_19 рукою в обличчя, удари сина він не бачив, також не бачив чи били ОСОБА_19 коли той впав;

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 27.02.2018 року, згідно якого свідком ОСОБА_20 було впізнано особу зображену на фотознімку № 3, як ОСОБА_4 ;

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 27.02.2018 року, згідно якого свідком ОСОБА_20 було впізнано особу зображену на фотознімку № 1, як ОСОБА_5 ;

- протоколом проведення слідчого експерименту з використанням відеозапису від 27.02.2018 року, за участю свідка ОСОБА_15 , згідно якого відтворили події скоєння злочину 14.01.2018 року;

- висновком судово-медичної експертизи № 176 від 18.01.2018 р., згідно якої потерпілому ОСОБА_14 були спричинені наступні тілесні ушкодження, а саме: закритий перелом виросткового відростка нижньої щелепи зліва зі зміщенням уламків та підвивихом голівки, синець області лівого кута нижньої щелепи, забійна рана області підборіддя, синці тім`яної області справа, лобної області справа, закритий перелом виросткового відростка нижньої щелепи зліва зі зміщенням уламків та підвивихом голівки, синець області лівою кута нижньої шелепи та забійна рана області підборіддя не були небезпечними для життя, та відносяться до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості. Синці тім`яної та лобної областей оправа, як у сукупності, так і окремо, не були небезпечними для життя, та відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

Показання потерпілого та свідка повністю спростовують версію обвинуваченого ОСОБА_5 стосовно того, що він не скоював злочину відносно потерпілого ОСОБА_14 .

Вказана особа попереджена про кримінальну відповідальність за неправдиві свідчення і підстав оговорювати обвинуваченого ОСОБА_5 у нього не має.

До показань ОСОБА_5 про його непричетність до інкримінованого йому кримінального правопорушення, суд відноситься критично, оскільки він користується своїм правом на захист.

Таким чином, дослідивши докази по справі, приходить до висновку про доведеність вини ОСОБА_5 у вчиненні вказаного злочину за встановлених судом обставин, які підтверджуються сукупністю досліджених та перевірених в судовому засіданні доказів.

Відповідно до ч. 1 ст. 337 КПК України, судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.

Таким чином, дослідивши докази по справі, приходить до висновку про доведеність вини ОСОБА_5 та ОСОБА_4 у вчиненні вказаного злочину за встановлених судом обставин, які підтверджуються сукупністю досліджених та перевірених в судовому засіданні доказів.

Дії обвинуваченого ОСОБА_5 , суд кваліфікує:

- за ч. 1 ст. 122 КК України за ознаками: умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я або значну стійку втрату працездатності менш як на одну третину.

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 , суд кваліфікує:

- за ч. 1 ст. 122 КК України за ознаками: умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я або значну стійку втрату працездатності менш як на одну третину

Наведені докази суд вважає достатніми для ухвалення обвинувального вироку. Досліджені безпосередньо в суді докази, які суд поклав в основу вироку, узгоджуються між собою, зібрані у порядку, встановленому ст. 93 КПК України, жодних обставин, передбачених ст. 87 КПК України, з якими закон пов`язує недопустимість доказів як таких, що отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, судом не встановлено, у зв`язку з чим підстави для визнання цих доказів недопустимими відсутні.

Суд вважає, що наведені докази є належними, допустимими, достовірними а сукупність доказів дає підстави для прийняття відповідного процесуального рішення щодо винуватості ОСОБА_5 в інкримінованому злочині.

При призначені покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд керується положеннями ст. 65 КК України щодо загальних засад призначення покарання та враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, що обтяжують покарання.

Так, згідно із приписами ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів. Виходячи з вказаної мети та принципів справедливості і індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного, які підлягають обов`язковому врахуванню. Під час вибору покарання мають значення обставини, які його пом`якшують та обтяжують, відповідно до положень статей 66 та 67 КК України.

ОСОБА_5 свою вину у вчиненні даного злочину не визнав та не розкаявся.

Відомостей щодо перебування обвинуваченого на обліках у лікарів психіатра та нарколога, зловживання алкогольними напоями чи наркотичними засобами не має.

Обставини справи, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , судом не встановлені.

Обставини, що обтяжують покарання ОСОБА_5 не встановлені.

На підставі викладеного, при наявності вказаних обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання ОСОБА_5 , суд приходить до висновку, що його виправлення можливо лише в умовах його ізоляції від суспільства на певний строк.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_4 покарання, суд враховує характер і ступінь суспільної небезпеки скоєного кримінального правопорушення, особу винного, та обставини справи, що пом`якшують покарання обвинуваченого, а саме визнання вини та щире каяття. Обставини, що обтяжують покарання ОСОБА_4 не встановлено.

З урахуванням сукупності вищезазначених обставин, які суд визнає, пом`якшуючими, при обранні ОСОБА_4 покарання у вигляді обмеження волі, суд також враховує бажання обвинуваченого надати йому можливість стати на шлях виправлення без обмеження волі, вважає за можливе застосувати до нього дію ст.ст. 75; 76 ч. 1 п. 1, 2; ч. 3 п. 2 КК України, оскільки його виправлення і перевиховання можливі без ізоляції від суспільства.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_14 задовольнити частково, оскільки вина обвинувачених у вчиненні злочину повністю доведена.

Згідно пунктів 8 та 9 ч. 2 ст. 16 ЦК України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, а також відшкодування моральної шкоди. Згідно ч. 1 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала.

Згідно п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» - «... моральна шкода може полягати, зокрема: у моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я. ... у порушенні інших цивільних прав, ... у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків».

Згідно п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», - «Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.».

В судовому засіданні встановлено та доведено, що внаслідок протиправних дій ОСОБА_5 та ОСОБА_4 ОСОБА_14 завдано емоційних та душевних страждань, що призвело до погіршення здоров`я.

Керуючись ст.ст. 368-371, 373-376 КПК України, суд -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, та призначити йому покарання у вигляді 1 (одного) року обмеження волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання у вигляді позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком на 1 (один) рік.

Відповідно до вимог ст. 76 ч. 1 п. 1, 2; ч. 3 п. 2 КК України покласти на засудженого ОСОБА_4 такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, та не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_4 не застосовувати.

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, та призначити йому покарання у вигляді 1 (одного) року обмеження волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання у вигляді позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком на 1 (один) рік.

Відповідно до вимог ст. 76 ч. 1 п. 1, 2; ч. 3 п. 2 КК України покласти на засудженого ОСОБА_5 такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, та не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_5 не застосовувати.

Цивільний позов ОСОБА_14 про відшкодування моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_14 моральну шкоду у розмірі 15000 (п`ятнадцять тисяч) гривень.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_14 моральну шкоду у розмірі 15000 (п`ятнадцять тисяч) гривень.

На вирок може бути подана апеляція до Одеського апеляційного суду через Приморський районний суд м. Одеси протягом 30 діб від дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору, учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий суддя

09.06.2022