Справа № 201/7155/22
Провадження №1-кс/201/2625/2022
УХВАЛ А
Іменем України

17 жовтня 2022 року м. Дніпро

Слідчий суддя Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши в залі Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська скаргу представника заявника ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 , на постанову слідчого від 20.09.2022, про закриття кримінального провадження № 0000467 від 27.02.2020, за ознаками ч.1 ст. 365-2 КК України,

В судовому засіданні приймали участь:

заявник - ОСОБА_3

представник заявника адвокат ОСОБА_4

прокурор ОСОБА_5

ВСТАНОВИВ:

Представник заявника ОСОБА_3 адвокат ОСОБА_4 , звернувся до суду зі скаргою, на постанову слідчого СВ ВП № 5 Дніпровського районного управління ГУНП від 20.09.2022, про закриття кримінального провадження № 0000467 від 27.02.2020, за ознаками ч.1 ст. 365-2 КК України.

В обґрунтування скарги заявник вказав, що рішення про закриття кримінального провадження слідчим є необґрунтованою та прийнято без повного та всебічного дослідження всіх обставин, не забезпечено об`єктивного, неупередженого та своєчасного розслідування: не проведено в достатній мірі необхідних слідчих дій та не надано належної оцінки документам, зокрема щодо передачі у власність ОСОБА_6 земельної ділянки площею 0,1 га, розташованою за адресом: АДРЕСА_1 .

В судовому засіданні заявник ОСОБА_3 та її представник адвокат ОСОБА_4 підтримали доводи скарги у повному обсязі та просили її задовольнити. Додатково заявник ОСОБА_3 пояснила, в період шлюбу з ОСОБА_7 , на земельній ділянці площею 0,1 га, за адресом АДРЕСА_1 , вони з чоловіком побудували житловий будинок. Право власності на вказану земельну ділянку було зареєстровано за померлим батьком її чоловіка ОСОБА_6 .

Проте, 26 листопада 2008 року Дніпропетровською міською радою протиправно було винесено рішення № 262/39 про передачу у власність ОСОБА_6 земельної ділянки площею 0,1 га із кадастровим номером :03:026:0046, розташованої за вказаним адресом, оскільки ОСОБА_7 приховав факт смерті батька та отримав зазначений земельний акт за довіреністю.

21 березня 2019 року державним нотаріусом Першої дніпровської нотаріальної контори ОСОБА_8 було видано свідоцтво про право на спадщину за законом, відповідно до якого спадкоємцем ОСОБА_6 померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 є ОСОБА_7 .

Спадщина, на яку видане свідоцтво, складається із земельної ділянки площею 0,1 га за адресою: АДРЕСА_1 , яка належала спадкодавцю на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЗ № 303559, виданого на підставі рішення Дніпропетровської міської ради № 262/39 від 26.11.2008 року.

Вважає, що в діях державого нотаріуса Першої Дніпровської державної нотаріальної контори ОСОБА_8 наявний склад кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 365-2 КК України, оскільки остання, зловживаючи своїми повноваженнями, всупереч меті та змісту надання публічних послуг, 21 березня 2019 року видала ОСОБА_7 свідоцтво про право на спадщину за законом серії ННТ 325168 на земельну ділянку площею 0,1000 га розташовану на території АДРЕСА_1 , та внесла незаконно, відповідні відомості до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно.

З огляду на зазначене, вважає, необґрунтованою та незаконною постанову слідчого СВ ВП № 5 Дніпровського районного управління ГУНП від 20.09.2022, про закриття кримінального провадження № 0000467 від 27.02.2020, за ознаками ч.1 ст. 365-2 КК України, в зв`язку із відсутністю у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення.

Прокурор в судовому засіданні заперечила щодо вимог скарги, вказавши на її безпідставність, зокрема на те, що досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_3 не володіє документами щоб підтверджували право власності на спірне майно, а саме спірну земельну ділянку, оскільки дійсними власниками домоволодіння та земельної ділянки згідно правовстановлюючих документів є лише ОСОБА_6 та його син ОСОБА_7 .

Зазначила, що в ході досудового розслідування також було встановлено, що заявниця ОСОБА_3 не є спадкоємицею до спадкової справи після померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_6 та не є та не була права на земельну ділянку ані за рішенням суду ані на підставі будь-яких інших документів.

В зв`язку з чим 19.09.2022 прокурором Правобережної окружної прокуратури міста Дніпра скасовано постанову слідчого від 25.02.2021 про залучення ОСОБА_3 до кримінального провадження як потерпілу.

В ході досудового розслідування встановлено, що внаслідок дій нотаріуса, заявниці ОСОБА_3 майнової, моральної чи фізичної шкоди завдано не було, а тому, склад злочину передбачений ч. 1 ст. 365-2 КК України в даному випадку відсутній.

Також, під час досудового розслідування, не здобуто доказів про отримання неправомірної вигоди нотаріусом ОСОБА_8 під час реєстрації права власності на земельну ділянку в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, та видачі свідоцтва від 21.03.2019.

Заслухавши скаржника, представника та прокурора, дослідивши матеріали скарги та матеріали кримінального провадження № 0000467 від 27.02.2020 слідчий суддя виходить з наступного.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 303 Кримінального процесуального кодексу України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення слідчого про закриття кримінального провадження.

Як встановлено в судовому засіданні, постановою слідчого СВ ВП № 5 Дніпровського районного управління ГУНП ОСОБА_9 від 20.09.2022, кримінального провадження № 0000467 від 27.02.2020, за ознаками ч.1 ст. 365-2 КК України закрите, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку з відсутністю у діянні складу кримінального правопорушення. Обґрунтовуючи закриття кримінального провадження слідчий в постанові вказала, що в ході досудового розслідування не встановлено, що внаслідок дій нотаріуса, заявниці ОСОБА_3 спричинена майнова, моральна чи фізична шкода, а також не здобуто доказів про отримання неправомірної вигоди нотаріусом ОСОБА_8 під час реєстрації права власності на земельну ділянку в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, та видачі свідоцтва від 21.03.2019, а тому склад злочину передбачений ч. 1 ст. 365-2 КК України відсутній.

Згідно частин першої-другої статті 22 Кримінального процесуального кодексу України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. У відповідності до положень ч. 2 ст. 9 КПК України слідчий зобов`язаний всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень. Згідно положень п. 4 ч. 1 ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, зокрема, обставини, які є підставою для закриття кримінального провадження.

Відповідно до ч. 2 ст. 93 КПК України сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

Закриття кримінального провадження є одним із способів його остаточного вирішення, а тому провадження має закриватися після всебічного повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи та оцінки слідчим всіх зібраних та перевірених доказів. Постанова слідчого про закриття кримінального провадження має бути вмотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам справи, встановленим матеріалами справи, зокрема в ній має бути викладено суть заяви особи, яка звернулась з метою захисту своїх прав та відповіді на всі поставлені нею питання, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією з гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу. Відповідно до пункту 2 частини першої статті 284 Кримінального процесуального кодексу України, кримінальне провадження закривається, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.

В ході судового засідання слідчим суддею досліджені матеріали кримінального провадження №0000467 від 27.02.2020, за ознаками ч.1 ст. 365-2 КК України, з яких вбачається, що в ході розслідування кримінального провадження здійснено належну перевірку відомостей, викладених в заяві ОСОБА_3 , в якій зазначено, що державний нотаріус Першої Дніпровської державної нотаріальної контори ОСОБА_8 зловживаючи своїми повноваженнями, всупереч меті та змісту надання публічних послуг, з метою отримання неправомірної вигоди 21 березня 2019 року видала ОСОБА_7 Свідоцтво про право на спадщину за законом серії ННТ 325168 на земельну ділянку площею 0,1000 га розташовану на території АДРЕСА_1 , та внесла незаконно, відповідні відомості до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, що завдало істотної шкоди охоронюваним законом правам та інтересам ОСОБА_3 .

Перевіривши доводи заявника скарги щодо передчасності постанови про закриття кримінального провадження, слідчий суддя вважає їх безпідставними, оскільки з матеріалів кримінального провадження вбачається, що слідчим у достатньому обсязі проведено необхідні слідчі дії з метою перевірки належними і допустимими доказами обставин викладених у заяві, саме в межах предмету розслідування даного кримінального провадження, та надано належну оцінку доказам, які містяться в матеріалах кримінального провадження.

Посилання заявника на те, що слідчим не проведено необхідних слідчих та процесуальних дій, направлених на перевірку фактів, викладених у її заяві, спростовуються наявними матеріалами кримінального провадження, аналіз яких дозволяє зробити обґрунтовані висновки щодо зазначених обставин.

Крім того, щодо обсягу проведення необхідних слідчих дій, слідчий суддя зазначає, що відповідно до ч. 5 ст.40КПК України слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог КПК України, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Таким чином слідчий самостійно визначає порядок слідчих дій, необхідних для встановлення події та ознак злочину.

Так, із матеріалів кримінального провадження вбачається, що 26 листопада 2008 року Дніпропетровською міською радою винесено рішення № 262/39 про передачу у власність ОСОБА_6 , земельної ділянки площею 0,1га із кадастровим номером :03:026:0046, розташованої за адресом: АДРЕСА_1 , та на підставі цього рішення видано державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯНЗ № 303559.

ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . 21 березня 2019 року державним нотаріусом Першої Дніпровської нотаріальної контори ОСОБА_8 видано свідоцтво про право на спадщину за законом, відповідно до якого спадкоємцем ОСОБА_6 є ОСОБА_7 . Спадщина, на яку видане свідоцтво, складається із земельної ділянки площею 0,1 га за адресом: АДРЕСА_1 , яка належала спадкодавцю на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЗ № 303559, виданого на підставі рішення Дніпропетровської міської ради № 262/39 від 26.11.2008 року.

З 28 лютого 2009 року заявниця ОСОБА_3 та ОСОБА_7 перебували у зареєстрованому шлюбі. Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 28.10.2019 року було розірвано шлюб між ними.

Заявницею ОСОБА_3 не надано слідчому жодного належного та достатнього доказу на підтвердження того, що прийняття 26 листопада 2008 року Дніпропетровською міською радою рішення № 262/39 про передачу у власність ОСОБА_6 , який був батьком колишнього чоловіка заявниці ОСОБА_7 , земельної ділянки площею 0,1 га із кадастровим номером :03:026:0046, розташованої за адресом АДРЕСА_1 і видача на підставі цього рішення державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯНЗ № 303559, будь-яким чином порушили її права та інтереси.

Натомість, твердження заявниці та її представника про порушення нотаріусом Першої Дніпровської державної нотаріальної контори ОСОБА_8 , при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом від 21.03.2019 та реєстрації права власності на земельну ділянку АДРЕСА_1 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, є предметом перевірки уповноважених органів та, навіть у разі їх наявності, окремо від інших складових злочину складу передбаченого ч.1 ст. 365-2 КК України не утворюють.

Так, об`єктивна сторона злочину, передбаченого ч. 1 ст. 365-2 КК України, характеризується: 1) діянням, яке може бути вчинене як шляхом дії, так і бездіяльності і полягає у зловживанні особою своїми повноваженнями, які їй надані в зв`язку зі здійсненням професійної діяльності, пов`язаної з наданням публічних послуг; 2) наслідками у вигляді істотної шкоди охоронюваним законом правам або інтересам окремих громадян, державним чи громадським інтересам або інтересам юридичних осіб; 3) причинним зв`язком між діянням та наслідками.

Таким чином, за ст. 3652 КК України карається злочин із матеріальним складом, який визнається закінченим з моменту настання зазначених наслідків.

Істотною шкодою, якщо вона полягає у завданні матеріальних збитків, вважається така шкода, яка в сто і більше разів перевищує н. м. д. г.

Суб`єктивна сторона злочину характеризується умисною чи змішаною формою вини. При цьому ставлення особи до діяння виявляється у прямому умислі, а до наслідків може бути як умисним, так і необережним. До обов`язкових ознак суб`єктивної сторони також належать: а) корисливий мотив; б) спеціальна мета - отримання неправомірної вигоди для себе чи інших осіб.

Таким чином, матеріали кримінального провадження та скарги не містять даних, які б ставили під сумнів висновки слідчого про відсутність в діянні складу кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 365-2 КК України і неповнота досудового розслідування не встановлена. Досліджені в ході судового засідання надані скаржницею та її представником документи, у даному випадку повністю співвідносяться з висновками слідчого про відсутність завдання заявниці матеріальної шкоди, внаслідок дій нотаріуса пов`язаних з вдачею свідоцтва про право спадщину за законом та реєстрацією права власності на спірну земельну ділянку, так саме як і відсутністю у нотаріуса умислу на отримання неправомірної вигоди для себе чи інших осіб.

Щодо посилання заявниці та її представника на ту обставину, що, на їх думку ОСОБА_3 , набула статусу потерпілого у зазначеному кримінальному провадженні, суд вважає вказані доводи необґрунтованими, оскільки в матеріалах кримінального провадження наявне процесуальне рішення, а саме: постанова прокурора Правобережної окружної прокуратури міста Дніпра від 19.09.2022, якою скасовано постанову слідчого від 25.02.2021 про залучення ОСОБА_3 до кримінального провадження як потерпілу та яка на час прийняття слідчим рішення про закриття кримінального провадження є чинною.

Відповідно до ст.7 КПК України в якості загальної засади кримінального провадження проголошено змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Проте доводи скарги про те, що постанова є незаконною з підстав неповноти досудового розслідування фактично зводяться до загальних формулювань та не містять обґрунтування, яким чином проведення подальших (і яких саме) слідчих та процесуальних дій може вплинути на правильність висновку про закриття кримінального провадження за відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.365-2 КК України.

А відтак, такі посилання на незаконність рішення за результатами досудового розслідування, юридично неспроможні. Відповідно до досліджених матеріалів кримінального провадження, встановлено, що перевірка по даному факту проводилась з виконанням усіх необхідних та достатніх для цього дій та можливості зі збирання нових доказів фактично вичерпано, в результаті чого було прийнято правомірне рішення про закриття кримінального провадження, оскільки заявником не доведено спричинення істотної шкоди її охоронюваним законом правам або інтересам, та не надано доказів на підтвердження наявність у нотаріуса метри на отримання неправомірної вигоди під час видачі право установчих документів на спірну земельну ділянку.

При розгляді даної скарги суд вважає за необхідне також зазначити, що згідно рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ашинґдейн проти Сполученого Королівства» (Ashingdane v. the United Kingdom) від 28 травня 1985 року, п. 57, Series A, № 93 право на суд не є абсолютним і може підлягати легітимним обмеженням. Відповідно до п.29 рішення Європейського суду з прав людини в справі Павлюлінець проти України (Заява N 70767/01) від 6 вересня 2005 року право на порушення кримінальної справи проти третьої особи як таке не гарантується Конвенцією (Kubiszyn v. Poland, ухвала від 21 вересня 1999 року, заява №37437/97). При цьому, відповідно до рішення Європейського суду з прав людини в справі «Іванов проти України» (Ivanov v. Ukraine), № 15007/02, пп. 74-75, рішення від 7 грудня 2006 року) сумлінність за ініціювання слідчих дій або відмову у кримінально-правовому переслідуванні особи повністю покладається на державу.

Відповідно до ч.2 ст.307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність підчас досудового розслідування може бути, зокрема, про відмову у задоволенні скарги. З урахуванням викладеного, суд вважає, що слідчим під час ухвалення постанови про закриття кримінального провадження, проведено достатній обсяг слідчих дій, було належним чином перевірено обставини справи, досліджено норми законодавства України, положення яких регламентує порушені заявником питання, а також враховані висновки відповідної судової практики в результаті чого слідчим було надано належну оцінку наявним доказам і встановленим обставинам та об`єктивно зроблено висновок про закриття кримінального провадження на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про безпідставність та необґрунтованість скарги, у зв`язку з чим не вбачає підстав для її задоволення.

Керуючись ст.ст.2, 7, 22, 110, 284, 303-307, 309, 372, 376 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні скарги представника заявника ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 , на постанову слідчого від 20.09.2022, про закриття кримінального провадження № 0000467 від 27.02.2020, за ознаками ч.1 ст. 365-2 КК України, відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали буде складено та проголошено о 16-00 20.10.2022.

Слідчий суддя ОСОБА_1