ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 березня 2022 року

м. Хмельницький

Справа № 686/15200/17

Провадження № 11-кп/4820/371/22

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду у складі:

судді - доповідача ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

з участю секретаря
судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в місті Хмельницькому, в режимі відеоконференцзв`язку, апеляційну скаргу обвинуваченого за ч.1 ст.263, п.п.6, 12 ч.2 ст.115, ч.4 ст.187КК України ОСОБА_6 на ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 22 лютого 2022 року про продовження строку тримання під вартою,-

в с т а н о в и л а:

Цією ухвалою, клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою задоволено.

Строк тримання під вартою, зокрема, ОСОБА_6 продовжено до 22 квітня 2022 року включно.

Продовжуючи дію запобіжного заходу, місцевий суд мотивував своє рішення тим, що продовжують існувати, визначені ст. 177 КПК України ризики: переховування від суду та незаконного впливу на свідків, оскільки ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні декількох злочинів, у тому числі й особливо тяжких злочинів, внаслідок яких було позбавлено життя людини, що передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від 10 до 15 років або довічне позбавлення волі, потерпілі та свідки не допитані, обставини справи судом не з`ясовано.

Крім того, ОСОБА_6 обвинувачується ще в ряді кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.358, ч.2 ст.358, ч.3 ст.358, ч.2 ст.190, ч.3 ст.190 КК України ( справа перебуває в провадженні Залізничного районного суду м.Львова).

Не погоджуючись з оскаржуваною ухвалою, обвинувачений подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати її, постановити нову ухвалу, якою змінити йому запобіжний захід з тримання під вартою на більш м`який, не пов`язаний з триманням під вартою (електронний носій стеження, або нічний домашній арешт).

Вважає, що на даний час не існує жодної підстави вважати, що існують ризики його ухилення від суду, перешкоджання встановлення істини по справі, або продовжувати злочинну діяльність.

Стверджує, що допитані всі свідки та потерпілі, проведені всі необхідні експертизи, зібрані всі докази, обвинувальний акт направлений до суду, тому відсутні будь-які ризики втручання чи перешкоджання розгляду даного кримінального провадження.

Звертає увагу, що перебуває під вартою п`ять років, але суд безпідставно, не досліджуючи обставини, продовжує термін тримання його під вартою.

Також стверджує, що злочини, які йому інкримінують, він не вчиняв, на нього здійснюють тиск, у зв`язку з чим він психологічно та фізично страждає в умовах ізоляції від суспільства.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення обвинуваченого та його захисника, на підтримку доводів апеляційної скарги, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи в межах апеляційної скарги та обговоривши її доводи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з огляду на таке.

Розглядаючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, в порядку ст.199 КПК України, суд повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе.

Місцевий суд, продовжуючи строк тримання під вартою, своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Тримання під вартою та продовження строку такого тримання може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

На думку колегії суддів, ухвала місцевого суду відповідає зазначеним критеріям.

Враховуючи, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, обраний обвинуваченому раніше, і продовжений, зокрема, 22 лютого 2022 року ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області по 22 квітня 2022 року включно, обставини, які були зазначені при обранні та продовженні запобіжного заходу, не змінились, тому і заявлені ризики не зменшилися.

Таким чином, наявність ризиків у межах кримінального провадження, ґрунтується на реальних фактичних даних, наведених прокурором у поданому клопотанні та доведених в судовому засіданні першої та апеляційної інстанцій.

Доводи апеляційної скарги обвинуваченого про те, що не має жодної підстави вважати, що існують ризики його ухилення від слідства, перешкоджання встановленню істини по справі, або продовжувати злочинну діяльність, є необґрунтованими, оскільки, як вбачається з клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою, ОСОБА_6 , будучи обвинуваченим, усвідомлює, що за вчинення вищевказаних злочинів йому може загрожувати реальне покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 10 до 15 років, або довічне позбавлення волі, суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів.

Твердження апелянта про те, що всі свідки та потерпілі у кримінальному провадженні допитані, проведені всі необхідні експертизи, зібрані всі докази, обвинувальний акт направлений до суду, тому відсутні будь-які ризики його втручання чи перешкоджання розгляду даного кримінального провадження, є безпідставними, так як показання свідків, зокрема, ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , є суттєвими і їх зміна, під час судового розгляду, може впливати на прийняття судового рішення за результатами розгляду кримінального провадження по суті.

Аналізуючи практику Європейського суду з прав людини, колегія суддів приходить до висновку, що особлива тяжкість деяких злочинів, яка викликає негативну реакцію суспільства і соціальні наслідки, виправдовує попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу, тому посилання апелянта на те, що він перебуває під вартою п`ять років, відхиляються, так як останній обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 4 ст. 187, п.п. 6,12 ч. 2 ст. 115 КК України, зокрема, і в особливо тяжких, проти життя і здоров`я особи, внаслідок чого настала смерть потерпілого.

Отже потреба в обмеженні права на особисту свободу обвинуваченого шляхом продовження, останньому, найсуворішого виду запобіжного заходу, є виправданою.

Доводи апеляційної скарги про непричетність ОСОБА_6 до вказаних злочинів не заслуговують на увагу, оскільки відповідно до вимог ст. 368 КПК України, на даному етапі провадження суд не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчинені кримінальних правопорушень.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити місцевому суду ухвалити законне та вмотивоване рішення, колегією суддів не виявлено, а наведені в апеляційній скарзі доводи не є достатніми для скасування оскаржуваної ухвали.
У зв`язку із наведеним, керуючись ст.ст.405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а :

Ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 22 лютого 2022 року, якою обвинуваченому ОСОБА_6 продовжено строк тримання під вартою до 22 квітня 2022 року, включно, залишити без змін, а його апеляційну скаргу без задоволення.

Ухвала набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_1 ОСОБА_3