Провадження № 1-кп/761/2093/2022
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 травня 2022 року м. Київ
Шевченківський районний суд міста Києва у складі колегії суддів головуючого судді ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурорів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

захисників: адвокатів ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

обвинувачених ОСОБА_10 , ОСОБА_11

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Шевченківського районного суду міста Києва

клопотання прокурора першого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів органами безпеки Офісу Генерального прокурора ОСОБА_6 про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_10 ,

клопотання адвоката ОСОБА_9 про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_10 у вигляді тримання під вартою на особисте зобов`язання

клопотання адвоката ОСОБА_9 про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_11 у вигляді застави

у кримінальному провадженні, відомості про яке 13.07.2019 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0006667 по обвинуваченню

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Севастополь АР Крим, місце проживання: АДРЕСА_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 28, ч.2 ст.260, ч.3 ст.260, ч.3 ст.27 ч.2 ст.28 ч.1 ст.263, ч.3 ст.27 ч.2 ст.28 ч.1 ст.263, ч.3 ст.27 ч.2 ст.258 КК України,

ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Кам`янець-Подільський, Хмельницької області, місце проживання: АДРЕСА_2 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 28, ч.2 ст.260, ч.3 ст.260 КК України,

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця міста Києва, місце проживання: АДРЕСА_3 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 28, ч.2 ст.260, ч.2 ст.260, ч.2 ст.333 КК України,

ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженця м. Макіївка, Донецької області, місце проживання: АДРЕСА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.260 КК України,

ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , уродженця м. Києва, місце проживання: АДРЕСА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.260, ч.2 ст.28 ч.1 ст.263 КК України,

ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , уродженця м. Бердичів, Житомирської області, місце проживання: АДРЕСА_6 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.260, ч.2 ст.28 ч.1 ст.263 КК України,

ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , уродженця м. Київ, місце проживання: АДРЕСА_7 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.28 ч.2 ст.260, ч.3 ст.260 КК України,

ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , уродженця м. Саратів, РФ, місце проживання: АДРЕСА_8 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.260, ч.2 ст.28 ч.1 ст.263 КК України,

ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , уродженця с. Перемога, Київської області, місце проживання: АДРЕСА_9 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.28 ч.1 ст.263 КК України, -

В С Т А Н О В И В:
Шевченківським районним судом міста Києва здійснюється судовий розгляд кримінального провадження по обвинуваченню ОСОБА_10 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 28, ч.2 ст.260, ч.3 ст.260, ч.3 ст.27 ч.2 ст.28 ч.1 ст.263, ч.3 ст.27 ч.2 ст.28 ч.1 ст.263, ч.3 ст.27 ч.2 ст.258 КК України, ОСОБА_12 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 28, ч.2 ст.260, ч.3 ст.260 КК України, ОСОБА_11 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 28, ч.2 ст.260, ч.2 ст.260, ч.2 ст.333 КК України, ОСОБА_13 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.260 КК України, ОСОБА_14 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.260, ч.2 ст.28 ч.1 ст.263 КК України, ОСОБА_15 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.260, ч.2 ст.28 ч.1 ст.263 КК України, ОСОБА_16 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.28 ч.2 ст.260, ч.3 ст.260 КК України, ОСОБА_17 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.260, ч.2 ст.28 ч.1 ст.263 КК України, ОСОБА_18 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.28 ч.1 ст.263 КК України.

Прокурором першого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів органами безпеки Офісу Генерального прокурора ОСОБА_6 заявлено клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_10 , мотивовано тим, що останній обвинувачується у вчиненні тяжких та особливо тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 12 років, що вказує на наявність ризиків, передбачених п.1, п.2, п.3, п.4, п.5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме можливість останнього переховуватися від суду з метою уникнення від кримінальної відповідальності, незаконний вплив на свідків, можливість перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а також можливість вчинити нові кримінальні правопорушення, та/або продовжити свою злочину діяльність.

При цьому у клопотанні прокурор зазначає, що строк дії ухвали про обрання ОСОБА_10 запобіжного заходу у виді тримання під вартою завершується 22.05.22 року, враховуючи об`єктивні обставини у визначений судовим рішенням час завершення судового розгляду є неможливим.

У зв`язку з чим просить продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 60 днів, без визначення розміру застави, з огляду на обставини вчинення інкримінованого ОСОБА_10 кримінального правопорушення, передбаченого ст. 258 КК України.

Окрім клопотання прокурора, суду адвокатом ОСОБА_9 подано клопотання про зміну ОСОБА_10 діючого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, на особисте зобов`язання, та клопотання щодо обвинуваченого ОСОБА_11 про зміну діючого щодо нього запобіжного заходу у вигляді застави.

Обґрунтовуючи клопотання щодо обвинуваченого ОСОБА_10 захисник посилається на існування важливих обставин та суттєві зміни обстановки у державі враховуючи введення в Україні воєнного стану з 24.02.22 року. Так, захисник вказує, що слід прийняти до уваги дані щодо особи обвинуваченого, його вміння і досвід, те, що він є одним із перших добровольців, був командиром батальйону « ІНФОРМАЦІЯ_10 », є спеціалістом у сфері підготовки підрозділів до опору ворожої армії, був народним депутатом, має високий авторитет серед військових тощо. ОСОБА_10 неодноразово звертався до відповідних установ щодо його бажання вступити до лав ЗСУ, з метою підтримання їх обороноздатності. Прокурором ОСОБА_5 до адміністрації ДУ «КСІ» 26.02.22 року направлялася постанова щодо зміни обвинуваченому запобіжного заходу задля мобілізації ОСОБА_10 до відповідних військових підрозділів. На підтвердження чого, долучив лист ГУР МО щодо гарантій участі ОСОБА_10 у підрозділі ГУР в цілях захисту держави. Ризики на які посилається сторона обвинувачення є формальними, тримання обвинуваченого під вартою не відповідає завданням кримінального провадження і позиціям ЄСПЛ.

Обґрунтовуючи клопотання щодо обвинуваченого ОСОБА_11 , адвокат ОСОБА_9 вказує на відсутність, на теперішній час, обов`язків, визначених ст. 194 КПК України, які б були покладені на ОСОБА_11 фактично на сьогодні щодо нього існує лише сама застава, сума якої, в своїй основі, є позикою, що на думку захисника свідчить про втрату актуальності таким запобіжним заходом, тому цілком виправданим буде зміна застави на інший запобіжний захід, який у повній мірі здатен забезпечити виконання процесуальних обов`язків ОСОБА_11 , зауважив на відсутності ризиків протиправної процесуальної поведінки обвинуваченого у разі заміни запобіжного заходу на домашній арешт або особисте зобов`язання, чи-то зменшення розміру застави враховуючий матеріальний, сімейний стан ОСОБА_11 та необґрунтованість обвинувачення.

Прокурор ОСОБА_6 в судовому засіданні підтримав подане ним клопотання, просив продовжити строк тримання обвинуваченого ОСОБА_10 під вартою, обумовлюючи обставинами кримінальних правопорушень, ступенем тяжкості, наслідками його вчинення, даними, які характеризують обвинуваченого та ризиками, передбаченими ст. 177 КПК України, а саме: можливість переховуватися від суду; незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, продовжити кримінальне правопорушення. Просив відмовити у задоволенні клопотання сторони захисту щодо зміни запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_10 . Наголосив, що стороною обвинувачення на адресу установи, де наразі утримується ОСОБА_10 не направлялися жодні рішення щодо зміни йому запобіжного заходу, після введення у державі воєнного стану 24.02.22 року, оскільки для цього відсутні будь-які правові підстави. Натомість, за клопотанням прокуратури обраний запобіжний захід ОСОБА_10 ухвалою суду від 25.03.22 року було продовжено до 22.05.22 року, просив врахувати, що судом вже надавалася оцінка листу ГУР МО щодо доцільності зміни ОСОБА_10 запобіжного заходу, також рішення суду було предметом розгляду в суді апеляційної інстанції за наслідками його оскарження та залишилося без змін. Крім того, заперечував щодо доцільності зміни запобіжного заходу ОСОБА_11 .
Прокурор ОСОБА_5 , підтримав доводи висловлені прокурором ОСОБА_6 щодо необхідності продовження запобіжного заходу ОСОБА_10 , наголосив, що ризики заявлені не зменшились, ОСОБА_10 може переховуватись від суду усвідомлюючи тяжкість обвинувачення, міру покарання, при цьому прокурор просив врахувати, що на території держави введено воєнний стан. Просив суд звернути увагу, на той факт, що ОСОБА_10 обвинувачується у організації вчинення терористичного акту, який створив реальну небезпеку життю і здоров`ю людей, та не визначати заставу. Щодо клопотань адвоката ОСОБА_9 відносно обвинувачених ОСОБА_11 та ОСОБА_10 про зміну їм запобіжного заходу просив відмовити.
Захисники обвинуваченого ОСОБА_10 - адвокати ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , кожен окремо, висловили спільну позицію та заперечили щодо задоволення клопотання , прокурора про доцільність продовження строку дії застосованого щодо ОСОБА_10 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та просили змінити діючий запобіжний захід на інший, у вигляді особистого зобов`язання, оскільки на сьогодні усі ризики заявлені стороною обвинувачення є формальними та не підтверджені жодними доказами, натомість є всі підстави для зміни запобіжного заходу. Просили врахувати режим воєнного стану, який на разі діє у державі, дані про особу обвинуваченого, ті військові навички, якими він володіє, насамперед, його бажання та здатність стати на захист держави Україна, що є не можливим доки особа утримується під вартою. Наголосили, що більшість обвинувачених наразі виконуються свій обов`язок щодо захисту держави, а речові доказі, які заявлені у даному кримінальному провадженні на сьогодні передані до потреб ЗСУ. Просили звернути увагу на гарантії, які надані ГУР МО щодо належної процесуальної поведінки обвинуваченого, в разі зміни запобіжного заходу.

Адвокат ОСОБА_9 підтримав клопотання про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_11 за обставин у ньому викладених, наголосив на непомірності розміру застави, який на сьогодні визначений щодо його підзахисного, оскільки кошти були внесені дружиною ОСОБА_11 , які вона отримала у позику, наразі кредитори заявляють вимоги про їх повернення, відсутності ризиків неправомірної процесуальної поведінки.

Адвокати ОСОБА_7 , ОСОБА_8 кожен окремо, просили змінити запобіжний захід ОСОБА_11 та підтримали клопотання адвоката ОСОБА_9 .

Обвинувачений ОСОБА_10 заперечував проти задоволення клопотання прокурора, просив задовольнити клопотання свого захисника про зміну йому та ОСОБА_11 запобіжного заходу. Наголосив, що на сьогоднішній час, із урахування ситуації, яка склалася у країні у зв`язку із вторгненням РФ, велика кількість інших осіб, які утримувалися у СІЗО по підозрі чи обвинуваченню у вчиненні тяжких злочинів були звільнені та мають можливість стати на захист держави. Ризики, на які посилається прокурор є недоведеними, він не допускав порушень належної процесуальної поведінки у цьому кримінальному провадженні - від органу досудового розслідування він не ухилявся, не має наміру ухилятися від суду, оскільки бажає довести свою невинуватість в інкримінованих йому злочинах. Просив врахувати лист керівника Головного управління розвідки Міністерства оборони України, в якому останній гарантує належну процесуальну поведінку ОСОБА_10 та його явку на виклики суду у разі зміни запобіжного заходу. Звертав увагу суду, що раніше прокурором ОСОБА_5 було підготовлено постанову про його звільнення з ДУ «Київський слідчий ізолятор», в якій було вказано, що прокурор не вважає що існують ризики передбачені КПК України. Зауважив, що обвинувачення щодо нього є надуманим, ґрунтується на показаннях свідків, які його обмовляють, навпаки, ними була створена ветеранська організація, більшість обвинувачених у справі наразі захищають державу чи то у лавах ЗСУ, чи у лавах добровольців. Також обвинувачений заявив, що існує необхідність його залучення до лав Збройних Сил України, оскільки він має належний досвід участі у бойових діях у 2014 році в зоні проведення АТО. Просив врахувати міцність його соціальних та родинних зв`язків.
Обвинувачений ОСОБА_11 просив змінити запобіжний захід щодо себе, посилаючись на тяжкий матеріальний стан, який склався в тому числі і у зв`язку із запровадженням воєнного стану, кредитори, які надавали його дружині кошти для внесення застави, враховуючи погіршення економічної ситуації у країни, вимагають їх повернення, просив врахувати дані про його особу. Наголосив, що наразі йому не продовжено дію обов`язків, які покладалися під час застосування запобіжного заходу у вигляді застави, незважаючи на це, він свої процесуальні обов`язки виконує належним чином.
Суд, заслухавши сторони кримінального провадження, вивчивши наявні у розпорядженні суду матеріали кримінального провадження, дійшов висновків про відсутність на даний час достатніх підстав для зміни запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_10 з тримання під вартою на більш м`який, та про можливість зменьшення розміру застави обвинуваченому ОСОБА_11 виходячи із наступного.
Прокурором визнано зібрані під час досудового розслідування докази достатніми для складання обвинувального акта та прийнято рішення у відповідності до п.2 ч.3 ст. 283 КПК України, про звернення до суду з обвинувальним актом, який був переданий до суду 03.12.2021 у порядку передбаченому ст. 291 КПК України, у зв`язку із чим, ОСОБА_10 відповідно до положення ч.2 ст. 42 КПК України набув статусу обвинуваченого, у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 28, ч.2 ст.260, ч.3 ст.260, ч.3 ст.27 ч.2 ст.28 ч.1 ст.263, ч.3 ст.27 ч.2 ст.28 ч.1 ст.263, ч.3 ст.27 ч.2 ст.258 КК України
В межах даного кримінального провадження щодо ОСОБА_10 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строк дії якого продовжувався декілька разів, в ході чого, неодноразово досліджувалось питання обґрунтованості підозри повідомленої останньому, що неодноразово констатовано рішеннями суду, які набрали законної сили.
Вирішуючи питання щодо запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_10 , суд виходить з того, що відповідно до вимог ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні довести суду обставини, на які вони посилаються.

Вирішуючи питання про існування передбачених кримінальним процесуальним законом ризиків неправомірної процесуальної поведінки обвинуваченого, суд відмічає, що ризиком у даному випадку є дія, яка може вчинитися з високим ступенем ймовірності.

Під час розгляду питання про продовження запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, і на які вказує прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

У відповідності до обсягу інкримінованих ОСОБА_10 злочинів згідно пред`явленого обвинувачення, вони утворюють сукупність тяжких та особливо тяжкого злочинів, зокрема організації вчинення терористичного акту, тобто вчинення вибуху, який створив небезпеку для життя та здоров`я людини, з метою порушення громадської безпеки, привернення уваги громадськості до певних політичних чи інших поглядів винного (терориста), а також з метою впливу на прийняття рішень або не вчинення дій юридичними особами, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, міри покарання у виді позбавлення волі на строк до дванадцяти років з конфіскацією майна або без такої, яка може бути призначена обвинуваченому у разі доведення його винуватості, а усвідомлення обвинуваченим цієї обставини переконливо дає підстави вважати про існування наступних ризиків, а саме: можливість переховуватися від суду; незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити нове кримінальне правопорушення.
У клопотанні прокурор посилається на ризик переховуватися від суду. Так ОСОБА_10 обвинувачений обвинувачується у вчинені тяжкого і особливо тяжкого злочинів, санкція яких передбачає покарання у виглядів позбавлення волі на строк до 12 років, з конфіскацією майна, а тому, усвідомлюючи тяжкість та реальність покарання ОСОБА_10 може переховуватися від суду з метою уникнення від кримінальної відповідальності.

Посилання прокурора на ризик незаконного впливу на свідків, та перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином. Так, після відкриття матеріалів кримінального провадження стороні захисту обвинувачений ОСОБА_10 дізнався про обсяг зібраних доказів, у тому числі свідків, показання яких, на думку сторони обвинувачення підтверджують його вину у вчиненні інкримінованих йому злочинів, які можуть бути допитані у судовому засіданні.

Оцінюючи можливість впливу на свідків, суд, виходить із передбаченої Кримінальним процесуальним кодексом України процедури отримання свідчень від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини перша та друга статті 23, стаття 224 Кримінального процесуального кодексу України). Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на свідченнях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 Кримінального процесуального кодексу України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина четверта статті 95 Кримінального процесуального кодексу України).

За таких обставин ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом свідчень від свідків та дослідження їх судом.

Разом із цим, ознайомившись з матеріалами кримінального провадження, а отже і з протоколами допитів встановлених досудовим розслідуванням свідків, обвинуваченому ОСОБА_10 відомо як їх персональні данні, так і зміст наданих ними показань на стадії досудового розслідування.

Вказане дає підстави обґрунтовано припускати вірогідність незаконного впливу зі сторони ОСОБА_10 на свідків з метою зміни чи відмови від раніше наданих ними показань, що в свою чергу зможе перешкодити проведенню належного судового розгляду.

З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що ризик незаконного впливу на свідків та перешкоджання провадженню іншим чином, у цьому кримінальному провадженні не зменшився та продовжує існувати, що обумовлює необхідність застосування до обвинуваченого запобіжного заходу з метою запобігання цьому ризику.

Враховуючи наявні ризики, суд доходить до обґрунтованого переконання, що загальносуспільний інтерес переважає інтереси обвинуваченого на особисту свободу, а тому в даному випадку запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, як захід процесуального примусу, є виправданим, оскільки інші запобіжні заходи, не пов`язані з виключними запобіжниками у комунікації та переміщеннях підозрюваного, не можуть їм запобігти.
Висунення ОСОБА_10 обвинувачення у скоєнні інкримінованих кримінальних правопорушень, фактичні обставини за яких йому інкримінується вчинення цих правопорушень та наслідки їх вчинення, міра покарання, яка загрожує обвинуваченому у разі визнання винуватим у скоєнні цих кримінальних правопорушень, у сукупності свідчить про високий ступінь ймовірності втечі обвинуваченого у разі застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу, крім того особистий авторитет серед інших обвинувачених та лідерські якості обвинуваченого ОСОБА_10 у сукупності з вищенаведеними доводами може слугувати підставою для існування достатніх та обґрунтованих сумнівів в тому, що ризики впливу обвинуваченим на свідків відпали.
Доводи сторони захисту щодо підстави для зміни запобіжного заходу ОСОБА_10 у вигляді інформації, яка викладена у листі керівника Головного управління розвідки Міністерства оборони України від 24.03.2022, а саме, що відповідальні особи Головного управління розвідки Міністерства оборони України надають гарантії належної процесуальної поведінки обвинуваченого ОСОБА_10 у разі зміни судом запобіжного заходу, обраного щодо нього, вже були предметом розгляду судом під час вирішення питання щодо продовження строку дії запобіжного заходу ОСОБА_10 25.03.22 року, яке перегладалося судом апеляційної інстанції та скасовано не було. Тому, наразі позиція суду є такою, що обсяг обвинувачення та характер злочинних дій, у яких обвинувачується останній, а також заявлені прокурором ризики, такий лист не може вважатись достатнім доводом, який може переконати стороннього та неупередженого спостерігача в тому, що ризики які існували раніше, та наявність яких перевіряв суд під час обрання запобіжного заходу стосовно обвинуваченого зменшились настільки, що продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою буде невиправданим та недоцільним.
Отже, суд, розглянувши питання про можливість застосування більш м`яких запобіжних заходів щодо обвинуваченого та оцінивши доводи кожної сторони, з урахуванням наведених вище доводів, прийшов до обґрунтованого висновку про те, що прокурором доведено, що при застосуванні до обвинуваченого менш суворого запобіжного заходу ніж тримання під вартою не можна буде запобігти вказаним ризикам.
Також судом враховано характеризуючі дані обвинуваченого, який є учасником бойових дій, наявність на утриманні трьох неповнолітніх дітей, постійного місця проживання, доводи про його активну громадську діяльність та наявність державних нагород, те, що він був обраний Народним депутатом України VІІІ скликання, не переважають можливих ризиків неправомірної його поведінки.
А тому на даний час суд не вбачає підстав для зміни ОСОБА_10 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на більш м`який, оскільки наявні обґрунтовані побоювання щодо настання встановлених ризиків у разі застосування більш м`яких запобіжних заходів до обвинуваченого, з цих же підстав суд вважає за неможливе і задоволення заяви захисника ОСОБА_7 , щодо бажання взяти обвинуваченого на поруки.
З огляду на наведене, суд дійшов висновку про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів щодо обвинуваченого ОСОБА_10 для запобігання ризикам, наведеним вище та про продовдення строку дії обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Суд визначає максимально можливий строк дії ухвали щодо вказаного виду запобіжного заходу, передбачений статтею 197 Кримінального процесуального кодексу України. При цьому відсутні підстави вважати, що зазначені прокурором ризики зникнуть протягом дії ухвали про продовження строку тримання під вартою.

Відповідно до положень ч.4 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні, зокрема, щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.
Суд при вирішенні питання щодо можливості визначення розміру застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, враховує фактичні обставини кримінального правопорушення, інкримінованого обвинуваченому, спрямованого на вчинення терористичного акту, тобто вчинення вибуху, який створив небезпеку для життя та здоров`я людини, з метою порушення громадської безпеки, привернення уваги громадськості до певних політичних чи інших поглядів а також з метою впливу на прийняття рішень або не вчинення дій юридичними особами, а також підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 КПК України щодо високого ступеню ризику ухилення обвинуваченого від суду, незаконного впливу на свідків, та вчинення нового правопорушення, з урахуванням в тому числі даних про особу обвинуваченого.
З урахуванням наведеного, суд не визначає розмір застави у кримінальному провадженні для обвинуваченого ОСОБА_10 .
Вирішуючи питання щодо необхідності продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою судом також враховуються вік та стан здоров`я обвинуваченого, відомості щодо соціальних та сімейних зв`язків.
Об`єктивні дані, які б безперечно свідчили про неможливість перебування ОСОБА_10 в умовах тримання під вартою - відсутні.
Також судом надано оцінку можливості звільнення обвинуваченого ОСОБА_10 з під варти з метою вступу останнього до лав Збройних Сил України.
Відповідно до Указу Президента України №64/2022 від 24.02.2022 року «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України №2102-IX від 24.02.2022 року «Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" із урахуванням продовження строку дії правового режиму згідно Указу Президента № 133/2022 від 14.03.2022, в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року.
На день розгляду даного клопотання законодавцем враховано потенційну користь, яку можуть принести особи, які утримуються під вартою, Україні у наданні відсічі збройній агресії проти нашої держави, яку розв`язала Російська Федерація, та надано відповідну оцінку, яка виразилась у прийнятті Закону України №2125-ІХ «Про внесення змін до Кримінального процесуального кодексу України щодо порядку скасування запобіжного заходу для проходження військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період або його зміни з інших підстав» від 15 березня 2022 року, яким КПК України доповнено статтею 616.
Відповідно до ч.1 ст. 616 КПК України у разі введення в Україні або окремих її місцевостях воєнного стану, здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації та/або інших держав проти України підозрюваний, обвинувачений, який під час досудового розслідування або судового розгляду тримається під вартою, крім тих, які підозрюються у вчиненні злочинів проти основ національної безпеки України, а також злочинів, передбачених статтями 115, 146-147, 152-156, 186, 187, 189, 255, 255-1, 257, 258-262, 305-321, 330, 335-337, 401-414, 426-433, 436, 437-442 Кримінального кодексу України, має право звернутися до прокурора з клопотанням про скасування цього запобіжного заходу для проходження військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період.
Так, судом встановлено, що ОСОБА_10 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ст. 258 КК України, а отже положення ст. 616 КПК України, якою передбачено можливість скасування запобіжного заходу для проходження військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, не розповсюджуються на нього.
Таким чином суд приходить до висновку, що звільнення особи з під варти для надання їй можливості захищати Батьківщину має відбуватись в порядку ст. 616 КПК України, що є неможливим з огляду на кваліфікацію дій ОСОБА_10 за ст. 258 КК України.
Щодо доводів обвинуваченого та його захисників, про безпідставність та необґрунтованість обвинувачення ОСОБА_10 за ст. 258 КК України, свідомого обмовляння свідками ОСОБА_10 щодо його причетності до організації терористичного акту, та про відсутність доказів його причетності до вчинення інкримінованих злочинів, слід вказати, що при продовженні строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до ОСОБА_10 , судом враховувалось, що перелік доказів, зібраних під час досудового розслідування, що наведений у клопотанні прокурора, свідчить про їх вагомість, більш детальну оцінку цим доказам суд зможе надати на відповідній стадії судового розгляду, під час вивчення їх змісту, допиту свідків та подальшого аналізу.
Щодо питання зміни запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_11 слід звернути увагу на такі обставини.
У відповідності до матеріалів кримінального провадження ОСОБА_11 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 28, ч.2 ст.260, ч.2 ст.260, ч.2 ст.333 КК України.

Щодо нього застосовано та діє запобіжний захід у вигляді застави, який на разі становить 1750 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що дорівнює 3 972 500 грн. як підставу для скасування/зміни застосованого до обвинуваченого ОСОБА_11 запобіжного заходу захисник та обвинувачений вказують на зменшення/відсутність ризиків, на які посилається прокурор, обтяжливий розмір визначеної застави, на міцність родинних та соціальних зав`язків обвинуваченого та на його активну громадську позицію, наявність у матеріалах справи фактів та обставин, які спростовують причетність його підзахисного до створення та участі у НВЗФ, волонтерська діяльність.

Так у контексті порушеного питання, висунення ОСОБА_11 обвинувачення у скоєнні інкримінованих кримінальних правопорушень, фактичні обставини за яких йому інкримінується вчинення цих правопорушень та наслідки їх вчинення, міра покарання, яка загрожує обвинуваченому у разі визнання винуватим у скоєнні цих кримінальних правопорушень, у сукупності свідчить проте, що заявлені ризики неправомірної процесуальної поведінки обвинуваченого, які було враховано судом під час обрання такого запобіжного заходу не зменшилися в тому ступені, щоб слугувати підставою для зміни запобіжного заходу на особисте зобов`язання. Також не доцільним є зміна застави на домашній арешт, виходячи із того, що такий запобіжний захід, на переконання суду, є більш тяжким по відношенню до застави.

З аналізу положень глави 18 КПК України вбачається, що під час підготовчого судового засідання та судового розгляду суд не наділений повноваженнями перевіряти ухвалу слідчого судді про обрання запобіжного заходу на предмет її законності, оскільки вирішення цих питань відноситься до повноважень виключно суду апеляційної інстанції, що прямо передбачено у главі 31 КПК України.

Отже, слід зауважити, що перевірка дотримання вимог кримінального процесуального закону під час застосування запобіжного заходу у вигляді застави до ОСОБА_11 , щодо якої у своєму клопотанні в тому числі наводить доводи захисник, виходить за межі повноважень суду.

Доводи сторони захисту, що на теперішній час щодо ОСОБА_11 закінчився строк, на який покладалися обов`язки за ч. 5 ст. 194 КПК України, не є визначеною законом абсолютною підставою для зміни запобіжного заходу. Так само суд не вбачає реальне існування обставин, які б перешкоджали обвинуваченому ОСОБА_11 вступити до лав ЗСУ (про що заявлено у клопотанні захисником) та стати на захист держави, під час дії запобіжного заходу у вигляді застави, оскільки жодних обов`язків та обмежень щодо цього не встановлено.

За таких обставин, на думку суду на даний час, не вбачається підстав для зміни ОСОБА_11 запобіжного заходу у вигляді застави на інший, натомість колегія суддів приходить до висновку про обґрунтованість вимог сторони захисту щодо наявності підстав для пом`якшення умов застосовано запобіжного заходу у вигляді застави, шляхом зменшення її розміру до 500 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що наразі в повній мірі зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

Крім іншого, судом враховується, що згідно ст. ст. 200-201 КПК України підставами звернення з клопотанням про скасування запобіжного заходу є обставини, які або існували під час прийняття рішення про застосування запобіжного заходу, але про які не було відомо сторонам, або виникли після прийняття попереднього рішення про застосування запобіжного заходу, таких обставин стороною захисту наведено не було.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 331, 323,140, 372 КПК України,

У Х В А Л И В:
Клопотання прокурора першого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів органами безпеки Офісу Генерального прокурора ОСОБА_6 про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів до 09 липня 2022 року включно.

Відмовити у задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_9 про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_10 у вигляді тримання під вартою на особисте зобов`язання.

Клопотання адвоката ОСОБА_9 про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_11 у вигляді застави задовольнити частково.

Зменшити ОСОБА_11 розмір застави до 500 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 1 240 500 грн.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора у кримінальному провадженні.

Ухвала суд в частині продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Судді