Справа № 601/1104/22
Провадження №1-кп/601/167/2022
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 липня 2022 року м. Кременець

Кременецький районний суд Тернопільської області в складі:
головуючої ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кременець кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000481 від 16 жовтня 2021 року про обвинувачення:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Бурштин Івано-Франківської області, жителя АДРЕСА_1 , одруженого, з середньо-спеціальною освітою, працюючого в КНП «Кременецька опорна лікарня», раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України,-
за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

потерпілої ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:

15 жовтня 2021 року біля 19 год, водій ОСОБА_3 , керуючи технічно справним автомобілем «ВАЗ-2109», реєстраційний номер НОМЕР_1 , без пасажирів, без вантажу, рухався автомобільною дорогою М-19 сполученням «Доманово-Ковель-Чернівці-Тереблече» в межах вул. Шевченка с. Білокриниця Кременецької ОТГ Кременецького району Тернопільської області, в напрямку від м. Кременець Кременецької ОТГ Кременецького району Тернопільської області до м. Дубно Дубенської ОТГ Дубенського району Рівненської області.

Під час руху вказаною ділянкою автодороги, водій ОСОБА_3 не був достатньо уважний, належно не стежив за дорожньою обстановкою, умовами та відповідно не реагував на їх зміну, чим порушив вимоги пунктів: 1.5 ч. 1, 1.10 (в частині визначення понять: «дорожні умови», «дорожня обстановка», і виконання їх вимог), 2.3 (б, д) Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10 жовтня 2001 року із змінами та доповненнями (надалі ПДР), а також вимоги, які наведені у пунктах 1, 2 абзацу 5 статті 14 Закону України «Про дорожній рух» (№3353-ХІ1 від 30 червня 1993 року), із змінами та доповненнями (надалі ЗУ «Про дорожній рух»), які зобов`язували його своїми діями не створювати загрозу безпеці дорожнього руху, небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю чи здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків.

При наближенні до нерегульованого пішохідного переходу, що встановлений на автодорозі М-19 сполученням «Доманово-Ковель-Чернівці- Тереблече» в межах вул. Шевченка с. Білокриниця Кременецької ОТГ Кременецького району Тернопільської області, водій ОСОБА_3 , маючи об`єктивну можливість завчасно виявити пішохода ОСОБА_5 , яка переходила проїзну частину дороги вул. Шевченка с. Білокриниця, по нерегульованому пішохідному переході, в напрямку з права-наліво по ходу руху автомобіля «ВАЗ-2109», відповідно до вимог пунктів 1.10 «пішохідний перехід», 18.1 Правил дорожнього руху, не зменшив швидкість руху керованого автомобіля та не зупинився перед нерегульованим пішохідним переходом щоб дати дорогу пішоходу, хоча мав таку технічну можливість шляхом своєчасного застосування екстреного гальмування, а продовжив рух у вказаному напрямку.

Внаслідок порушення вказаних пунктів Правил дорожнього руху України, водій ОСОБА_3 не забезпечив безпеку дорожнього руху та шляхом несвоєчасного застосування гальмування позбавив себе технічної можливості зупинити керований ним автомобіль перед нерегульованим пішохідним переходом та в процесі руху, виїхавши на пішохідний перехід, скоїв наїзд передньою лівою частиною автомобіля «ВАЗ-2109», р.н. НОМЕР_1 на пішохода ОСОБА_5 , яка в момент наїзду переходила нерегульований пішохідний перехід вул. Шевченка с. Білокриниця з права - на ліво.

Внаслідок наїзду ОСОБА_5 отримала тілесні ушкодження у вигляді: закритого перелому хірургічної шийки плечової кістки, які у своєму клінічному перебігу супроводжуються тривалим (більше 21 день) розладом здоров`я і за цією ознакою належать до середньої тяжкості тілесних ушкоджень (п. п. 2.2.1, 2.2.2 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» (МОЗ України, Київ, 1995).

Порушення водієм ОСОБА_3 вимог пунктів: 1.5 ч.1, 1.10, (в частині визначення понять: «дорожні умови», «дорожня обстановка», «пішохідний перехід» і виконання їх вимог), 2.3 (б, д), 18.1, Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10 жовтня 2001 року із змінами та доповненнями, а також вимог, які наведені у абзацах 1, 2 частини 5 статті 14 Закону України «Про дорожній рух» (№3353-ХІІ від 30 червня 1993 року), із змінами та доповненнями, перебуває у прямому причинному зв`язку із настанням даної дорожньо-транспортної пригоди та спричинення потерпілій ОСОБА_5 середньої тяжкості тілесних ушкоджень.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України, підтвердив обставини справи і просить звільнити його від кримінальної відповідальності у відповідності до ст. 46 КК України, а порушене щодо нього кримінальне провадження закрити, оскільки вперше вчинив з необережності нетяжкий злочин, з потерпілою примирився, шкоду відшкодував, про що подав письмову заяву.

Суд, з`ясувавши думку учасників судового розгляду щодо визначення обсягу доказів, що підлягають дослідженню та порядку їх дослідження, згідно ч. 3 ст.349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються, з`ясувавши при цьому, чи правильно розуміють обвинувачений та інші учасники судового провадження зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини у апеляційному порядку.
Потерпіла ОСОБА_5 у судовому засіданні клопотання підтримала та просила звільнити обвинуваченого ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності вказавши, що обвинувачений з нею примирився, шкоду на лікування відшкодував, претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого не має, про що подала письмову заяву.

У відповідності до ст. 46 КК України особа, яка вперше вчинила кримінальний проступок або необережний нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень, кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією, порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона примирилася з потерпілим та відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду.
Оскільки санкцією ч.1 ст.286 КК України передбачено покарання у виді штрафу від трьох тисяч до п`яти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправні роботи на строк до двох років, або арешт на строк до шести місяців, або обмеження волі на строк до трьох років, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років, вчинене обвинуваченим ОСОБА_3 кримінальне правопорушення у відповідності до ст.12 КК України є не тяжким злочином, вчинене з необережності.
Згідно п.1 ч.2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.
Особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність - ч.1 ст. 285 КПК України.
Відповідно до ч.1 ст. 286 КПК України звільнення від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення здійснюється судом.
Суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність - ч.3 ст. 288 КПК України.
За таких обставин, приймаючи до уваги те, що обвинувачений ОСОБА_3 вперше вчинив необережний нетяжкий злочин,звернувся до суду із клопотанням про закриття кримінального провадження, та дав згоду на закриття кримінального провадження з нереабілітуючих підстав, підтвердивши розуміння наслідків цього закриття, примирився із потерпілою, відшкодував завдану шкоду, позитивно характеризується за місцем проживання, суд, заслухавши думку прокурора, який вважає, що обвинуваченого ОСОБА_3 слід звільнити від кримінальної відповідальності, а порушене щодо нього кримінальне провадження закрити у зв`язку із примиренням з потерпілою, думку потерпілої ОСОБА_5 , яка просить звільнити обвинуваченого ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності, проаналізувавши матеріали кримінального провадження, приходить до переконання, що слід звільнити обвинуваченого ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України у відповідності до ст. 46 КК України у зв`язку із примиренням з потерпілою та закрити кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000481 від 16 жовтня 2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України.
Питання речових доказів слід вирішити згідно статті 100 КПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 126 КПК України, суд вирішує питання щодо процесуальних витрат у вироку суду або ухвалою.
Відповідно до висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного у постанові від 17.06.2020 року у справі №598/1781/17, кримінальний процесуальний закон не обмежує можливість вирішення питання розподілу процесуальних витрат, виключно обвинувальним вироком.
Суд повинен вирішити питання про розподіл процесуальних витрат у будь-якому рішенні, яким завершується розгляд кримінального провадження по суті.
Відтак, з обвинуваченого слід стягнути процесуальні витрати.
Керуючись ст. 46 КК України, ст. 284, 369 - 372 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:
Звільнити ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України у зв`язку з примиренням обвинуваченого з потерпілою, застосувавши ст. 46 КК України.

Кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000481 від 16 жовтня 2021 року щодо ОСОБА_3 за ч.1 ст. 286 КК України - закрити.

Скасувати арешт на майно, накладений ухвалою слідчого судді Кременецького районного суду Тернопільської області від 19.10.2021.

Речові докази: легковий автомобіль «ВАЗ-2109», реєстраційний номер НОМЕР_2 - повернути користувачу ОСОБА_3 .
Стягнути з ОСОБА_3 судові витрати за проведення експертиз:

-4 530 (чотири тисячі п`ятсот тридцять) гривень 48 копійок за інженерно-транспортну (судово-автотехнічну) експертизу від 06.04.2022 №1235/21-22;

-4 530 (чотири тисячі п`ятсот тридцять) гривень 48 копійок за інженерно-транспортну (судово-транспортно-трасологічну) експертизу від 07.04.2022 №1238/21-22;

-2 642 (дві тисячі шістсот сорок два) гривні 92 копійки за інженерно-транспортну експертизу (судово-автотехнічну експертизу за експертною спеціальністю 10.1 «Дослідження обставин і механізму дорожньо-транспортних пригод») від 14.06.2022 №СЕ-19/120-22/5351- ІТ.

Ухвала може бути оскаржена до Тернопільського апеляційного суду через Кременецький районний суд Тернопільської області протягом 7 днів з дня її проголошення.
Головуюча