У Х В А Л А
Справа № 149/1885/22

Провадження №1-кп/149/141/22

06.10.2022 м. Хмільник

Хмільницький міськрайонний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участі сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Хмільник кримінальне провадження № 0000438 від 22.07.2022 року по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України,

ВСТАНОВИВ:
В провадженні суду перебуває дане кримінальне провадження.

04.10.2022 прокурор надав до суду клопотання про зміну обвинуваченому запобіжного заходу, оскільки ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, який відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі до 7 років, офіційно не працює, тобто не має постійного джерела доходу, за місцем проживання характеризується негативно, що свідчить про відсутність соціально стримуючих факторів, а також порушив правила запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, зокрема без дозволу прокурора або суду був відсутній за місцем проживання у нічний час 24.09.2022, 27.09.2022 та 03.10.2022. За таких обставин прокурор просить змінити обвинуваченому запобіжний захід з домашнього арешту на тримання під вартою, строком на 60 діб.

Прокурор у судовому засіданні підтримав подане клопотання.

Захисник та обвинувачений у судовому засіданні заперечили проти задоволення клопотання прокурора. Обвинувачений пояснив, що він не допускав порушень запобіжного заходу та в нічний час перебував за місцем проживання. Поліцейські періодично перевіряли дотримання ним правил запобіжного заходу, про наявність порушень йому нічого не відомо.

Свідок - начальник сектору превенції Хмільницького ВП Калинівського ВП ГУНП України у Вінницькій області ОСОБА_6 в судовому засіданні повідомив, що при здійсненні контролю за поведінкою ОСОБА_4 було виявлено, що останнього в нічний час не було вдома., про що свідчать рапорти поліцейських від 24.09.22., 27.09.22., 03.10.22 та про дані порушення було повідомлено прокурора. Також зазначив, що допитати матір чи інших осіб, по факту відсутності ОСОБА_4 в нічний час за місцем його проживання не представилося можливим. Повідомив суд, що поліцейські при перевірці все фіксували на нагрудну відеокамеру, однак відеозаписи не були долучені до матеріалів контрольно-наглядової справи. Повідомив, що відомості про порушення ОСОБА_4 правил запобіжного заходу внесені в систему ІПНП, однак в судовому засіданні він не може підтвердити дану інформацію. Також вказав, що 03.10.2022 до суду було надіслано повідомлення про порушення ОСОБА_4 покладених на нього обов`язків, але підтвердити цю інформацію він не може.

Те, що при здійсненні контролю за поведінкою обвинуваченого ОСОБА_4 вони керувались Наказом МВС України № 845 від 31.05.2013 року "Про затверження Інструкції про порядок виконання органами внутрішніх справ України ухвал слідчого судді, суду про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту та про зміну раніше обраного запобіжного заходу на запобіжний захід у вигляді домашнього арешту", а не Наказом МВС України від 13.07.2016 року " Про затверження Інструкції про порядок виконання органами Національної поліції ухвал слідчого судді, суду про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту та про зміну раніше обраного запобіжного заходу на запобіжний захід у вигляді домашнього арешту" вважає це технічною помилкою особи, яка направляла на адресу прокурра повідомлення про порушення ОСОБА_4 умов перебування під домашнім арештом.

Суд, вислухавши думку учасників, перевіривши матеріали заявленого клопотання, дійшов наступного висновку.

Так, ухвалою суду від 27.07.2022 відносно обвинуваченого ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за місцем проживання, строком на 60 днів, тобто до 24.09.2022 із забороною залишати житло в період доби з 22 год. до 07 год. наступної доби за адресою АДРЕСА_1 .

Ухвалою суду від 22.08.2022 запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_4 продовжено строком на 60 днів, тобто до 20.10.2022 із забороною залишати житло в період доби з 22 год. до 07 год. наступної доби.

Відповідно до ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігання спробам, серед іншого, переховуватися від суду; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Вирішуючи питання про продовження запобіжного заходу або його зміну, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі відповідно до ст. 178 КПК України.

Із вказаних положень слідує, що запобіжні заходи є заходами превентивного характеру, що застосовуються з метою запобігання протиправній поведінці обвинуваченого і забезпечення кримінального провадження. Превентивний характер цих заходів чітко проявляється в цілях їх застосування, якими є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам вчинити дії, які ст. 177 КПК України віднесено до ризиків у кримінальному провадженні.

Під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого (ст. 331 КПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього кодексу.

Згідно положень статті 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу чи особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Відповідно до ст. 29 Конституції України ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Згідно із вимогами Постанови Пленуму Верховного Суду України від 25.04.2003 № 4 «Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою» подання про обрання запобіжного заходу у вигляді взяття під варту повинно бути мотивованим і містити підстави для обрання такого запобіжного заходу.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою може оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою суд враховує вимоги п.п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Обгрунтовуючи клопотання про зміну обвинуваченому запобіжного заходу прокурор вказує на порушення обвинуваченим покладених на нього обов`язків, зокрема обов`язку перебувати за місцем проживання з 22 год. до 07 год. наступної доби. На підтвердження даних доводів прокурор посилається на відповідні листи Хмільницького РВП ГУНП у Вінницькій області, а також рапорти поліцейських (а.с. 42-50) про порушення ОСОБА_4 правил запобіжного заходу, а саме відсутність за місцем проживання 24.09.2022, 27.09.2022 та 03.10.2022 після 22 год.

Оцінюючи надані докази суд враховує наступне.

Порядок та організація виконання органами Національної поліції ухвал сдідчого судді, суду про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту визначено Інструкцією про порядок виконання органами Національної поліції ухвал слідчого судді, суду про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту та про зміну раніше обраного запобіжного заходу на запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України13.07.2016 № 654, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 03 серпня 2016 р. за № 1087/29217 (далі - Інструкція).

Згідно із п. 3 Розділу ІІІ Інструкції, у разі встановлення обставин, що свідчать про порушення підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, поліцейський зобов`язаний: 1) зафіксувати факт порушення покладених обов`язків шляхом складання мотивованого рапорту. Відібрати письмові пояснення з приводу виявлених порушень у підозрюваного, обвинуваченого, членів його сім`ї, сусідів або інших свідків події за їх згодою. Зміст складеного рапорту та відібраних пояснень доповісти керівникові органу Національної поліції; 2) у разі відсутності підозрюваного, обвинуваченого за місцем проживання негайно повідомити про це орган Національної поліції та вжити заходів для встановлення місця його перебування; 3) забезпечити невідкладне інформування усно засобами зв`язку, а надалі - письмово про виявлені факти порушень слідчого та прокурора, а якщо кримінальне провадження перебуває на розгляді в суді, - суду і прокурора. Копії інформаційного листа та рапорту працівника поліції про порушення долучаються до контрольно-наглядової справи.

Приймаючи до уваги те, що вищевказані листи та рапорти поліцейських про фіксацію порушення правил запобіжного заходу, без письмових пояснень обвинуваченого, членів його сім`ї, сусідів або інших свідків за їх згодою, а також за відсутності доказів вжиття заходів щодо встановлення місця перебування обвинуваченого, не можуть бути належними, допустимими та достовірними доказами порушення обвинуваченим покладених на нього обов`язків, суд приходить до висновку, що порушення обвинуваченим покладених на нього обов`язків не доведено.

При цьому, суд враховує, що про виявлені факти порушень ані усно ані письмово суд не повідомлено.

Враховуючи викладене та приймаючи до уваги те, що прокурором не доведено підстав для зміни обвинуваченому запобіжного заходу, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні даного клопотання прокурора.

Керуючись ст.ст. 176-178, 181, 183, 193, 194, 197, 331, 370-372, 395 КПК України, суд , -

УХВАЛИВ:
В задоволенні клопотання прокурора про зміну запобіжного заходу відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_7