Справа № 168/83/22
Провадження № 1-кп/168/25/22
В И Р О К
І М Е Н Е М У КР А Ї Н И

06 квітня 2022 року смт. Стара Вижівка
Старовижівський районний суд Волинської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретаря с/з ОСОБА_2 ,
з участю:
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Стара Вижівка Волинської області обвинувальний акт у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000280 від 22 листопада 2021 року відносно:

ОСОБА_4 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з повною загальною середньою освітою,неодруженого, непрацюючого, раніше не судимого,

що обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частинами 3, 4 статті 358 КК України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 приблизно в середині серпня 2021 року (більш точний час під час проведення судового слідства не встановлено), перебуваючи в с.Текля Ковельського району Волинської області, мав злочинний умисел, направлений на підроблення посвідчення водія. Згідно пункту 16 «Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами», затвердженого постановою КМ України № 340 від 08 травня 1993 року, посвідчення водія є документом, що підтверджує право його власника на керування транспортним засобом та видається після проходження особою, яка раніше не мала посвідчення водія, медичного огляду в порядку, передбаченому Міністерством охорони здоров`я України, а також підготовки відповідно до планів і програм після складання теоретичного і практичного іспитів у територіальних органах з наданням сервісних послуг МВС України та яке видається установою. ОСОБА_4 , усвідомлюючи характер своїх протиправних дій, звернувся до невстановленої досудовим розслідуванням особи, з якою з допомогою мобільного телефону заздалегідь домовився про виготовлення посвідчення водія за обумовленою ціною.
В подальшому за декілька днів (більш точний час під час проведення судового слідства не встановлено) ОСОБА_4 , розуміючи, що вказане посвідчення водія буде підроблене, перебуваючи за місцем свого проживання в с.Текля Ковельського району Волинської області, використав власний мобільний телефон та передав невстановленій досудовим розслідуванням особі через всесвітню мереже Інтернет (а саме через мережу «Вайбер») свої особисті анкетні дані та фото для внесення відомостей у посвідчення водія, яке надає право на керування транспортним засобом.
На виконання вказаної домовленості ОСОБА_4 11 листопада 2021 року (більш точний час під час проведення судового слідства не встановлено), перебуваючи в м.Ковель Волинської області, діючи умисно, за попередньою змовою, при особистій зустрічі з невстановленою досудовим слідством особою, отримав від неї підроблене посвідчення водія серії НОМЕР_1 Зам.21-3522 РС Ukraina 01.2021 категорії «В1», ОСОБА_5 ,»С1», ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , «CE», видане на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , територіальним сервісним центром НОМЕР_2 , яке є документом, що посвідчується та видається установою, з метою подальшого його використання.
Згідно висновку судово технічної експертизи документів № СЕ-19/103-21/10442-ДД від 09 грудня 2021 року бланк посвідчення водія серії НОМЕР_1 , виданого на ім`я ОСОБА_4 , не відповідає за способом друку та спеціальними елементами захисту встановленому зразку аналогічного бланку посвідчення водія, що перебуває в офіційному обігу на території України. Бо виготовлене не у відповідності до вимог, які пред`являються до даного виду об`єктів.
Таким чином, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене частиною 3 статті 358 КК України, за кваліфікуючими ознаками: підроблення посвідчення, яке видається установою і яке надає права, з метою використання його підроблювачем, вчинене за попередньою змовою групою осіб.
Також, ОСОБА_4 21 листопада 2021 року близько 20 год.38 хв., перебуваючи на автодорозі між селами Кримне та Любохини Ковельського району Волинської області керував транспортним засобом марки «AUDI» моделі «А6» з державним реєстраційним номерним знаком НОМЕР_3 , завідомо знав про те, що посвідчення водія серії НОМЕР_1 Зам.21-3522 РС Ukraina 01.2021 категорії «В1», ОСОБА_5 ,»С1», ОСОБА_6 , «BE», «CE», видане на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є підробленим. Діяв умисно,усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, з метою засвідчення факту наявності у нього права на керування транспортним засобом, пред`явив вказане посвідчення працівникам сектору реагування патрульної поліції відділу поліцейської діяльності №1 (сел. Стара Вижівка) Ковельського РУП ГУНП у Волинській області, а саме старшому лейтенанту поліції ОСОБА_8 та старшому сержанту поліції ОСОБА_9 , чим використав завідомо підроблене посвідчення водія.
Таким чином, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене частиною 4 статті 358 КК України, за кваліфікуючими ознаками: використання завідомо підробленого документа.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину визнав у повному обсязі. У вчиненому щиро розкаявся. Фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення не оспорює. Підтвердив суду, що кримінальні правопорушення ним було вчинено при вищезазначених обставинах. Просив суд суворо не карати та не позбавляти його волі реально. Міру покарання пом`якшити.

Прокурор ОСОБА_3 судовому засіданні зазначив, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 доводиться матеріалами справи. Просив визнати ОСОБА_4 винним та призначити йому покарання: за частиною 3 статті 358 КК України - 3 роки позбавлення волі; за частиною 4 статті 358 КК України 1 рік обмеження волі. На підставі частини 1 статті 70 КК України за сукупністю злочинів призначити покарання у виді позбавлення волі шляхом поглинання менш судового покарання більш суворим покаранням, остаточно призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки. Враховуючи особу обвинуваченого ОСОБА_4 , який характеризується позитивно, наявність пом`якшуючих та відсутність обтяжуючих обставин, вказав за можливе застосувати статтю 75 КК України із призначенням іспитового строку терміном 2 роки. Беручи до уваги постанову слідчого СВ Ковельського РУП ГУНП у Волинській області про виділення матеріалів з кримінального провадження від 26 січня 2022 року та ухвалу Волинського апеляційного суду від 13 грудня 2021 року про накладення арешту на автомобіль «Audi A6», д.н.з. НОМЕР_3 , та ухвалу слідчого судді Ратнівського районного суду Волинської області від 29 листопада 2021 року про накладення арешту на свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу та на посвідчення водія, видане на ім`я ОСОБА_4 , просив суд вирішити питання щодо речового доказу посвідчення водія. Шкода не завдана. Витрати на залучення експерта становлять 2059,44 грн., які слід стягнути з обвинуваченого. Запобіжний захід не обирався.

Оскільки обвинувачений ОСОБА_4 визнав свою винуватість у скоєнні злочинів, підтвердивши викладене в обвинувальному акті, фактичні обставини ніким з учасників судового провадження не оспорюються, відсутні заперечення та сумніви у добровільності їх позицій, суд, з`ясувавши думку учасників судового засідання, роз`яснивши сторонам кримінального провадження вимоги частини 3 статті 349 КПК України і наслідки обмеження обсягу доказів, що будуть досліджуватися, за згодою учасників судового засідання, визнав недоцільним дослідження інших доказів, крім письмових доказів, які характеризують особу обвинуваченого. Обвинуваченому було роз`яснено, що в даному випадку він позбавляється права оскаржувати в апеляційному порядку фактичні обставини справи, встановлені доказами, які судом не були досліджені.

Фактичні обставини справи суд вважає встановленими та винність обвинуваченого доведеною. Враховуючи вищезазначене, суд визначив за недоцільне дослідження інших доказів відносно фактичних обставин, які ніким не оспорюються . До таких фактичних обставин відносяться дата, час, місце, спосіб вчинення кримінального правопорушення, винуватість у вчиненні кримінального правопорушення та його мотиви, розмір заподіяної шкоди а також інші обставини, які визнані учасниками судового провадження та ними не оспорюються.

На підставі вищезазначеного, оцінюючи обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000280 від 22 листопада 2021 року, відомості надані сторонами у судовому засіданні, суд погоджується із кваліфікацією кримінального правопорушення органом досудового слідства та приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 у скоєнні кримінальних правопорушень передбачених частинами 3,4 статті 358 КК України, а саме, як підроблення посвідчення, яке видається установою і яке надає права, з метою використання його підроблювачем, вчинене за попередньою змовою групою осіб та використання завідомо підробленого документа , є доведеною.

При призначені покарання обвинуваченій суд керується положеннями статті 65 КК України щодо загальних засад призначення покарання та враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Так, згідно із приписами статті 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети та принципів справедливості і індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного, які підлягають обов`язковому врахуванню. Під час вибору покарання мають значення обставини, які його пом`якшують та обтяжують, відповідно до положень статей 66 та 67 КК України.

Обставинами, які відповідно до статті 66 КК України пом`якшують покарання ОСОБА_4 є щире його каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставинами, які відповідно до статті 67КК України обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 .С судом не встановлено.

Відповідно до статті 12 КК України злочин, передбачений частиною 3 статті 358 КК України є нетяжким, а злочин, передбачений частиною 4 статті 358 КК України є кримінальним проступком.

Суд приймає до уваги, що ОСОБА_4 є громадянином України, вчинив кримінальні правопорушення , раніше не судимий, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, щиро розкаявся у вчиненому, активно сприяв розкриттю кримінальних правопорушень, просив суд реально не позбавляти волі, обвинувачений має постійне місце проживання, позитивно характеризується за місцем проживання, офіційно не працює.

Призначаючи покарання, суд керується положеннями статті 65 КК України, та дотримуючись принципів законності, справедливості, індивідуалізації, а також достатності покарання для подальшого виправлення та попередження скоєння нових злочинів та враховує характер і ступень тяжкості скоєного кримінального правопорушення, пом`якшуючі покарання обставини, відсутність обтяжуючих обставин покарання у сукупності із даними, що характеризують особу ОСОБА_4 , його відношення до скоєного злочину, та вважає, що покарання треба визначити в межах санкції частин 3,4 статті 358 КК України у виді :

- за частиною 3 статті 358 КК України 2 роки позбавлення волі;

- за частиною 4 статті 358 КК України - 1 рік обмеження волі.

На підставі частини 1 статті 70 КК України за сукупністю злочинів призначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі шляхом поглинання менш судового покарання більш суворим покаранням. Остаточно призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки.
На підставі статті 75 КК України призначити ОСОБА_4 іспитовий строк терміном 1 рік та покласти на обвинуваченого обов`язки, передбачені пунктами 1, 2 частини 1 статті 76 КК України.

Бо загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору однієї з форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування. Завданням такої форми є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання. Реалізація цієї функції становить правозастосовну інтелектуально-вольову діяльність суду, в рамках якої і приймається рішення про можливість застосування чи незастосування статті 75 КК України, за змістом якої рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням суд може прийняти лише у випадку, якщо при призначенні покарання певного виду й розміру, він ураховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання.

Так, згідно з роз`ясненнями, які містить пункт 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», суди при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимог статті 65КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Виходячи з засади співмірності призначене покарання за своїм видом і розміром має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі заходу примусу мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують. Без урахування й належної оцінки всіх цих обставин у своїй сукупності обрана міра покарання не може вважатися справедливою.

Зважаючи на усю сукупність вказаних вище обставин, з урахуванням даних про особу обвинуваченого, того факту, що кримінальні правопорушення, у вчиненні яких ОСОБА_4 обвинувачується , ставлення його до вчиненого ним діяння, він в повній мірі усвідомлював протиправність своїх дій, а також їх наслідки, щире каяття останнього, а також враховуючи позицію сторони обвинувачення, суд приходить до висновку про можливість виправлення та перевиховання ОСОБА_4 без ізоляції від суспільства, в умовах здійснення контролю за його поведінкою в період іспитового строку, у відповідності до статей 75, 76 КК України. Оскільки відповідно до статті 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, але й виправлення засудженого.

Саме таке покарання, на переконання суду, є справедливим і достатнім для виправлення обвинуваченого, попередження вчинення ним кримінальних правопорушень та відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягається до кримінальної відповідальності.

Таке покарання перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного, адже справедливість розглядається як властивість права, виражена, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому порушенню, так як Конституційний Суд України у рішенні від 2 листопада 2004 року № 15-рп/2004 зазначив, що: «Справедливе застосування норм права - є передусім недискримінаційний підхід, неупередженість. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного. Адекватність покарання ступеню тяжкості злочину випливає з принципу правової держави, із суті конституційних прав та свобод людини і громадянина, зокрема права на свободу, які не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину».

Вимога додержуватися справедливості при застосуванні кримінального покарання закріплена в міжнародних документах з прав людини, зокрема у статті 10 Загальної декларації прав людини 1948 року, статті 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966 року, статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року.

По кримінальному провадженню майнової шкоди не заподіяно. Судові витрати на залучення експерта становлять 2059,44 гривень за проведення судової технічної експертизи документів (висновок експерта № СЕ-19/103-21/10442-ДД від 09 грудня 2021 року), які слід стягнути з обвинуваченого у повному обсязі в дохід держави.

Заходи кримінально-правового характеру до обвинуваченого не застосовувалися.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Ратнівського районного суду Волинської області від 29 листопада 2021 року, на посвідчення водія, видане на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , серії НОМЕР_1 Зам.21-3522 РС Ukraina 01.2021 категорії «В1», «В»,»С1», ОСОБА_6 , «BE», «CE», територіальним сервісним центром НОМЕР_2 - скасувати. А саме посвідчення водія знищити.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до статті 100 КПК України.

На підставі вищевикладеного, керуючись вимогами

статтей 100, 349, 368-371, 373, 374, 376, 392-395 КПК України,

суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частинами 3, 4 статті 358 КК України та призначити йому покарання у виді :

- за частиною 3 статті 358 КК України у виді 2 (два) роки позбавлення волі;

- за частиною 4 статті 358 КК України у виді 1 (одного) року обмеження волі.

Відповідно до частини 1 статті 70 КК України призначити ОСОБА_4 остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим покарання -у виді 2 (два) роки позбавлення волі.

На підставі статті 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк терміном на 1 (один) рік.

На підставі частин 1, 2 статті 76 КК України покласти на ОСОБА_4 такі обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Покласти нагляд за особою, звільненою від відбування покарання з випробуванням, на орган з питань пробації за місцем проживання ОСОБА_4 .

Стягнути з засудженого ОСОБА_4 у дохід держави судові витрати на залучення експерта у розмірі 2 059,44 гривень ( дві тисячі п`ятдесят дев`ять гривень 44 копійки) за проведення судової технічної експертизи документів.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_4 не застосовувався.

Іспитовий строк ОСОБА_4 відраховувати з моменту проголошення вироку.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Ратнівського районного суду Волинської області від 29 листопада 2021 року, в частині на посвідчення водія, видане на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , серії НОМЕР_1 Зам.21-3522 РС Ukraina 01.2021 категорії «В1», «В»,»С1», «D», «BE», «CE», територіальним сервісним центром НОМЕР_2 - скасувати.

Посвідчення водія, видане на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , серії НОМЕР_1 Зам.21-3522 РС Ukraina 01.2021 категорії «В1», «В»,»С1», ОСОБА_6 , «BE», «CE», територіальним сервісним центром МВС № 8042-знищити.

Вирок може бути оскаржений шляхом подачі апеляції через Старовижівський районний суд Волинської області до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з моменту його проголошення, з урахуванням особливостей передбачених статті 394 КПК України.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому, захиснику та прокурору.

Оскарження в апеляційному порядку вироку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України не допускається.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1