справа № 361/1249/22
провадження № 1-кс/361/297/22
УХВАЛА
Іменем України

28.03.2022 року слідчий суддя Броварського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_1 за участю секретаря судового засіданні ОСОБА_2 , розглянувши клопотання слідчого СВ Броварського районного управління поліції ГУНП в Київській області ОСОБА_3 про арешт майна, -

встановив:
До провадження слідчого судді суддя Броварського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_1 надійшло клопотання старшого слідчого СВ Броварського районного управління поліції ГУНП в Київській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Броварської окружної прокуратури ОСОБА_4 про арешт майна.

В обґрунтування слідчий вказує на те, що слідчим відділом Броварського РУП ГУНП в Київській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000607 від 26.03.2022, за ознаками кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України

Досудовим розслідуванням встановлено, що 26 березня 2022 року приблизно о 16 год. 20 хв. точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_5 , перебував за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 де між ним та його пасинком ОСОБА_6 , у зв`язку з раптово виниклими неприязними відносинами, відбулась словесна сварка, яка переросла у фізичний конфлікт, під час якого у ОСОБА_5 виник умисел на вбивство ОСОБА_6 .
Цього ж дня, а саме 26 березня 2022 року приблизно о 16 год. 25 хв. ОСОБА_5 реалізуючи свій злочинний умисел направлений на вбивство ОСОБА_6 , перебуваючи в тому ж місці, взяв до рук предмет, схожий на кухонний ніж та тримаючи в руці здійснив ним два удари, один з яких потрапив в область передньої поверхні грудей ліворуч, нижче соска та один з них в область передньої пахвенної лінії праворуч ОСОБА_6 , спричинивши останньому тілесні ушкодження у вигляді множинних колото-різаних поранень грудей з ушкодженнями внутрішніх органів, від чого останній помер на місці.
В ході затримання особи в порядку ст. 208 КПК України 26.03.2022, у підозрюваного ОСОБА_5 під час поверхневого обшуку було виявлено та вилучено штани темно синього кольору поміщено до паперового конверту № 1, кофту синього кольору на застібці поміщено до паперового конверту № 2.
З матеріалів кримінального провадження вбачається, що виявлене та вилучене вищевказане майно являється тимчасово вилученим майном як таке, що відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 167 КПК України є предметом кримінального правопорушення. Крім того дані предмети відповідають критеріям ст. 98 КПК України, оскільки вони є матеріальними об`єктами, і містять відомості, які можуть бути використані як доказ факту та обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, у зв`язку з чим 26.03.2022 винесено постанову про визнання їх речовими доказами.

В ході досудового розслідування встановлено, що є достатні та обґрунтовані підстави у тимчасовому позбавлені права на відчуження, розпорядження та користування майном, вилученим 26.03.2022 під час затримання особи в порядку ст. 208 КПК України, з метою забезпечення збереження речових доказів, запобіганню можливості їх приховуванню, пошкодженню, псуванню, зникненню, втрати, знищенню, використанню, перетворенню, пересуванню, передачі, відчуженню, тощо.

До початку розгляду клопотання, стороною кримінального провадження, якою подана заява про розгляд клопотання у його відсутність.

Також у заві зазначено, що клопотання підтримує в повному обсязі, із підстав, наведених у ньому та просить слідчого суддю задовольнити клопотання, накласти арешт.

На підставі ч. 2 ст. 172 КПК України, клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

Слідчий суддя, враховуючи вимоги ч. 2 ст. 172 КПК України, з метою забезпечення арешту майна визнав можливим розгляд клопотання здійснювати без повідомлення власника майна.
Згідно з нормою ч. 1 ст. 107 КПК України, фіксація під час розгляду клопотання слідчим суддею за допомогою технічних засобів не здійснювалась.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали провадження за клопотанням, приходить до наступного висновку.

Статтею 170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Відповідно до п. 1, 3, 4 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів, конфіскації майна як виду покарання або доходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, та відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Згідно ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 КПК України); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 КПК України); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Слідчим не доведено, що вказане майно могло бути набуто кримінально протиправним шляхом та отримано внаслідок вчинення кримінального правопорушення, тобто відповідає критеріям визначеним ст. 98 КПК України, та у випадку не накладення арешту на вказане майно, це може призвести до подальшого відчуження або до інших наслідків, які можуть перешкоджати досудовому розслідуванню.

Твердження слідчого, що вище вказані речі можуть бути використанні у проведенні експертиз та містять відомості, які можуть бути використані як доказ факту та обставин, що встановлюється під час досудового розслідування не знайшли свого відображення в матеріалах клопотання.

За викладених обставин, враховуючи правове обґрунтування клопотання, яке не відповідає положенням ст. ст. 170-173 КПК України, приходжу до переконання, що клопотання слідчого про накладення арешту на майно не підлягає задоволенню, зокрема з метою збереження речових доказів.

Керуючись ст.ст. 131, 132, 167, 170, 172, 173 КПК України, слідчий суддя

Ухвалив:
В задоволенні клопотання відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає

Слідчий суддя ОСОБА_1