Справа № 369/3782/22
Провадження № 1-кп/369/1647/22
В И Р О К
іменем України
29.06.22 року м. Київ
Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

при секретарі: ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000323 від 19 лютого 2021 року за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, українця, громадянина України, який має середню освіту, не одружений, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України, вважається таким, що судимості не має,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 194, ч. 4 ст. 296, ч. 1 ст. 263 Кримінального кодексу України (далі КК України),

встановив:

19 лютого 2021 року близько 04:35 год., ОСОБА_5 , перебуваючи за адресою: м. Київ, вул. Турівська 24, підійшов до припаркованого автомобіля марки «Sкоda Осtavia» реєстраційний номер НОМЕР_1 належного потерпілому ОСОБА_7 , де реалізуючи прямий умисел, направлений на пошкодження шляхом підпалу вказаного автомобіля, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, поклав в зону осередку пожежі (в зону розміщення правого склоочисника) просочену невстановленою досудовим розслідуванням горючою рідиною тканину, після чого облив її горючою рідиною та діставши запальничку здійснив підпал вказаного автомобіля, після чого пересвідчився, що автомобіль загорівся, з місця вчинення злочину зник, завдавши своїми умисними діями власнику транспортного засобу марки «Sкоda Осtavia» реєстраційний номер НОМЕР_1 потерпілому ОСОБА_7 майнову шкоду на загальну суму 27 742,60 грн.

Таким чином, ОСОБА_5 , вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 194 КК України, тобто умисне пошкодження чужого майна, вчинене шляхом підпалу.

Крім цього, 12 жовтня 2021 року, близько 07:30 год., ОСОБА_5 , перебуваючи в громадському місці поблизу буд. 31, по вул. Машинобудівників в м. Вишневе Бучанського району Київської області, грубо порушуючи громадський порядок, нехтуючи елементарними правилами поведінки, моральності та добропристойності, демонструючи байдуже ставлення до суспільних відносин, які забезпечують спокійний відпочинок громадян, діючи з особливою зухвалістю, підійшов до автомобіля марки «VOLKSWAGEN JETTА» державний номерний знак НОМЕР_2 , що був припаркований поряд з будинком за вищевказаною адресою, в якому знаходився потерпілий ОСОБА_4 , та безпричинно, з хуліганських спонукань ОСОБА_5 , діставши з своєї куртки предмет, ззовні схожий на пістолет, який спеціально пристосований для нанесення тілесних ушкоджень та здійснив не менше трьох прицільних пострілів в напрямку потерпілого ОСОБА_4 , цим самим спричинивши останньому тілесні ушкодження, згідно з висновком експерта № 309/Д від 26 листопада 2021 року.

Таким чином, ОСОБА_5 , вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 296 КК України, а саме хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, вчинене із застосуванням іншого предмета, спеціально пристосованого для нанесення тілесних ушкоджень.

Також, ОСОБА_5 у невстановлений час та місці, знайшов, тим самим незаконно придбав 69 предметів ззовні схожих на боєприпаси, після чого переніс до місця свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 та усвідомлюючи заборону вільного обігу бойових припасів, не маючи дозволу на придбання та зберігання зазначених бойових припасів, в порушення вимог постанови Верховної Ради України від 17.06.1992 за № 2471-XII «Про право власності на окремі види майна», Положення про дозвільну систему, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.1992 за № 576, Інструкції «Про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолодженої зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 21.08.1998 за № 622 став зберігати бойові припаси, в подальшому 21 листопада 2021 року в період часу з 18:19 год. по 22:30 год. в ході проведення обшуку квартири АДРЕСА_2 за місцем проживання ОСОБА_5 працівниками Бучанського РУП ГУНП в Київській області виявлено та вилучено 69 предметів ззовні схожих на патрони, які згідно з висновком судової балістичної експертизи № СЕ-19/111-21/58842-БЛ від 10.12.2021 року належать до боєприпасів до вогнепальної зброї.

Таким чином, ОСОБА_5 , вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 263 КК України, тобто незаконне придбання та зберігання бойових припасів без передбаченого законом дозволу.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 , свою винуватість у вчиненому визнав повністю та додав, що за вказаних в обвинувальному акті обставин дійсно вчинив дані кримінальні правопорушення. Зазначив, що щиро розкаюється у вчиненому та просив в судових дебатах та під час проголошення останнього слова суворо його не карати, завіряв суд, що в подальшому не вчинятиме подібних дій, а також просив вибачення у потерпілого. Також, стосовно виду та розміру покарання підтримав свого захисника.

Прокурор в судовому засіданні просив визнати ОСОБА_5 винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 194, ч. 4 ст. 296, ч. 1 ст. 263 КК України та призначити покарання за: ч. 2 ст. 194 КК України у виді 3 років позбавлення волі, ч. 4 ст. 296 КК України у виді 4 років позбавлення волі, ч. 1 ст. 263 КК України у виді 3років позбавлення волі, на підставі ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначити остаточне покарання у виді 4 років позбавлення волі, вирішити питання стосовно речових доказів та процесуальних витрат.

Потерпілий ОСОБА_4 стосовно виду та розміру покарання обвинуваченому підтримав думку прокурора.

Захисник ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_5 просив визнати ОСОБА_5 винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 194, ч. 4 ст. 296, ч. 1 ст. 263 КК України та призначити покарання за: ч. 2 ст. 194 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 роки, ч. 4 ст. 296 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 роки 3 місяці, ч. 1 ст. 263 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців, на підставі ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначити остаточне покарання у виді 3 років 6 місяців позбавлення волі, з подальшим звільненням від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 3 роки на підставі ст. 75 КК України.

Потерпілий ОСОБА_7 про дату, місце та час проведення судового розгляду повідомлений у встановленому законом порядку. При цьому, на адресу суду від потерпілого ОСОБА_7 надійшла заява в якій він просив проводити розгляд кримінального провадження за його відсутності, у зв`язку з чим судом ухвалено проводити судовий розгляд за відсутності останнього.

Враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники процесу не оспорюють фактичних обставин справи, судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності їх позиції, роз`яснивши учасникам судового провадження положення ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо фактичних обставин, які ніким не оспорюються, та судовий розгляд було проведено із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів, які характеризують його особу.

Беручи до уваги, що обвинувачений визнав себе винуватим та добровільно повідомив суду обставини вчинення кримінального правопорушення, дослідивши матеріали кримінального провадження, вислухавши думку прокурора, потерпілого, захисника, останнє слово обвинуваченого, суд дійшов такого висновку.

Показання обвинуваченого є послідовними, логічними, відповідають фактичним обставинам справи, а тому не викликають у суду сумнівів щодо правильності розуміння ним обставин вчиненого, добровільності та істинності його позиції.

Враховуючи викладене, суд вважає, що винуватість ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень, а саме в: умисному пошкодженні чужого майна, вчиненого шляхом підпалу; хуліганстві, тобто грубому порушенні громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, вчиненого із застосуванням іншого предмета, спеціально пристосованого для нанесення тілесних ушкоджень; незаконному придбанні та зберіганні бойових припасів без передбаченого законом дозволу, доведена поза розумним сумнівом та кваліфікує дії останнього за ч. 2 ст. 194, ч. 4 ст. 296 та ч. 1 ст. 263 КК України відповідно.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, які відповідно до ст. 12 КК України є тяжкими злочинами (ч. 2 ст. 194, ч. 4 ст. 296 та ч. 1 ст. 263 КК України), характер вчинення злочинів, дані про особу обвинуваченого, який на обліках в лікарів нарколога та психіатра не перебуває, проживає в цивільному шлюбі, має на утриманні малолітню дитину, матір пенсійного віку, є учасником бойових дій, в силу ст. 89 КК України вважається таким, що судимості не має, розмір заподіяної шкоди, а також враховує думку потерпілих: ОСОБА_4 висловлену в судовому засіданні, а також ОСОБА_7 висловлену в заяві, де він просив притягнути обвинуваченого до кримінальної відповідальності.

Обставинами, що пом`якшують покарання відповідно до ст. 66 КК України суд визнає: щире каяття, оскільки обвинувачений визнав свою вину за усіма пунктами висунутого проти нього обвинувачення, щиро жалкує про вчинене, негативно оцінює вчинені злочини, неодноразово в судовому засіданні просив вибачення у потерпілого.

Крім того, обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого суд визнає вчинення кримінального правопорушення вперше, з огляду на положення ст. 89 КК України. При цьому, наявність попередніх судимостей суд враховує, як одну з обставин, що характеризує особу обвинуваченого.

Обставин, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання, судом не встановлено.

Наведені вище обставини у своїй сукупності, ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, їх кількість, обставини та характери вчинення, дані про особу обвинуваченого ОСОБА_5 , наявності обставин, які пом`якшують покарання та відсутність обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, враховуючи принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 194 КК України покарання в межах санкції статті за якою кваліфіковано дії останнього у виді позбавлення волі, яке дорівнює його мінімальній межі, за ч. 1 ст. 263 КК України в межах санкції статті за якою кваліфіковано дії останнього у виді позбавлення волі, яке наближене до його мінімальної межі, за ч. 4 ст. 296 КК України в межах санкції статті за якою кваліфіковано дії останнього у виді позбавлення волі, яке наближене до його мінімальної межі, на підставі ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначити ОСОБА_5 остаточне покарання у виді позбавлення волі.

Суд зазначає, що згідно з положеннями статей 50, 65 КК України, покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Наведене вище свідчить про неможливість виправлення і перевиховання обвинуваченого ОСОБА_5 без призначення покарання, яке слід відбувати у місцях позбавлення волі, оскільки в іншому випадку мета покарання не може бути досягнута.

Призначене обвинуваченому остаточне покарання у виді позбавлення волі є необхідним й достатнім для його виправлення та запобігатиме вчиненню нових кримінальних правопорушень в майбутньому.

Підстав для застосування положень ст. 75 КК України та звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком, як того просила сторона захисту за результатами судового розгляду, судом не встановлено.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Процесуальні витрати на підставі ст. 124 КПК України підлягають стягненню з обвинуваченого.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_5 до набрання цим вироком законної сили залишити без змін у вигляді тримання під вартою.

Долю речових доказів суд не вирішує згідно з ст. 100 КПК України та відповідно не знімає з них арешт, оскільки прокурором в судовому засіданні не надано будь-якої інформації, яка б підтверджувала належність цих доказів на праві власності чи володіння відповідній особі.

Поряд з цим, суд зауважує, що питання про долю речових доказів може бути вирішено в порядку Розділу VIII КПК України, а саме в порядку виконання вироку .

Враховуючи викладене, керуючись ст. 100, 369, 370, 373, 374, 376, 395 КПК України,

ухвалив:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 194, ч. 4 ст. 296, ч. 1 ст. 263 КК України та призначити покарання за:

-ч. 2 ст. 194 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки;

-ч. 4 ст. 296 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки 1 (один) місяць;

-ч. 1 ст. 263 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки 2 (два) місяці.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, остаточно за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначити ОСОБА_5 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки 2 (два) місяці.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_5 до набрання цим вироком законної сили залишити без змін у вигляді тримання під вартою.

Початок відбування строку покарання рахувати з дня набрання цим вироком законної сили, зарахувавши на підставі ст. 72 КК України ОСОБА_5 , строк попереднього ув`язнення у строк покарання у виді позбавлення волі, що призначений цим вироком, починаючи з моменту затримання, а саме з 22 листопада 2021 року із розрахунку день за день.

Стягнути з ОСОБА_5 в дохід держави 20 185 (двадцять тисяч сто вісімдесят п`ять) грн 80 (вісімдесят) к. процесуальних витрат на залучення експерта, а саме:

- за проведення експертизи матеріалів, речовин та виробів № СЕ-19/111-21/11403-ФХД на суму 1307,60 грн; - за проведення транспортно-товарознавчої експертизи № СЕ-19/111-21/11412-АВ на суму 2231,06 грн; - за проведення судової пожежно-технічної експертизи № СЕ-19/111-21/17952-ПТ на суму 5491, 84 грн; - за проведення судово-балістичної експертизи № СЕ-19/111-21/50094-БЛ на суму 3432, 40 грн; - за проведення експертиза матеріалів, речовин та виробів № СЕ-19/111-21/50604ФХВР на суму 2059,44 грн; - за проведення судово-балістичної експертизи № СЕ-19/111-21/58842- БЛ на суму 1372,96 грн; - за проведення судово-балістичної експертизи № СЕ-19/111-21/61915- БЛ на суму 1716, 20 грн; - за проведення судово-балістичної експертизи № СЕ-19/111-21/61914- БЛ на суму 1544,58 грн; - за проведення судово-балістичної експертизи № СЕ-19/111-22/10278- БЛ на суму 1029, 72 грн.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Києво-Святошинський районний суд Київської області протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення виключно з підстав, передбачених ч. 2 ст. 394 КПК України, та набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1