КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 серпня 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
при секретарі судових засідань ОСОБА_4
за участі сторін:
прокурора ОСОБА_5
захисника ОСОБА_6
обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8

розглядаючи у відкритому судовому засіданні в місті Києві з застосуванням відеоконференцзв`язку апеляційні скарги захисника обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , адвоката ОСОБА_6 , на ухвалу Подільського районного суду м. Києва від 13 липня 2022 року про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо обвинувачених ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ,
ВСТАНОВИЛА:

В провадженні Подільського районного суду м. Києва перебуває кримінальне провадження № 0003381 по обвинуваченню ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 121, ч. 2 ст. 296, ч. 2 ст. 187 КК України та ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 296, ч. 2 ст. 187 КК України.
Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 13 липня 2022 року обвинуваченим ОСОБА_7 та ОСОБА_8 продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою до 10 вересня 2022 року включно.
На вказане рішення суду захисник обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , адвокат ОСОБА_6 , подав апеляційні скарги, в яких просить ухвалу суду скасувати та постановити нову, якою обрати його підзахисним запобіжний захід у виді застави, особистого зобов`язання чи домашнього арешту у нічний час доби.
Захисник вказує на незаконність і необґрунтованість оскаржуваного рішення суду, а викладені в ньому висновки вважає такими, що не відповідають фактичним обставинам справи. Зокрема, згідно доводів апеляційної скарги, суд першої інстанції самостійно встановив у поведінці обвинувачених ризики, передбачені ст. 177 КПК України, без будь-яких доказів, при цьому не обґрунтував їх існування належним чином.

Також, адвокат ОСОБА_6 зазначає, що судом першої інстанції проігноровано доводи сторони захисту щодо необґрунтованості підозри ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованих їм кримінальних правопорушень та тривалого часу перебування останніх під вартою.

Крім того, апелянт не погоджується з висновками суду першої інстанції щодо не можливості визначити обвинуваченим альтернативного запобіжного заходу у виді застави.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника та обвинувачених, які підтримали апеляційні скарги і просили їх задовольнити, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційних скарг, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи поданих апеляційних скарг, колегія суддів приходить до наступних висновків.
В провадженні Подільського районного суду м. Києва перебуває кримінальне провадження № 0003381 по обвинуваченню ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 121, ч. 2 ст. 296, ч. 2 ст. 187 КК України та ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 296, ч. 2 ст. 187 КК України.
Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 13 липня 2022 року обвинуваченим ОСОБА_7 та ОСОБА_8 продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою до 10 вересня 2022 року включно.
Перевіривши ухвалу Подільського районного суду м. Києва від 13 липня 2022 року колегія суддів вважає її законною, а висновки суду щодо не достатності іншого запобіжного заходу для забезпечення належної процесуальної поведінки обвинувачених, обґрунтованими, зважаючи на наступне.
Розглядаючи питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, так само як і про його продовження, суд першої інстанції, для прийняття законного й обґрунтованого рішення, відповідно до ст.ст. 178, 199 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки. При цьому, наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, не зважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.
Відповідно до вимог ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідків, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
При цьому, відповідно до установленої практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування кримінального правопорушення (наявність або відсутність спроб ухилятися від органів влади) поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків). Сама лише тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, хоча і є визначеним елементом при оцінці ризику ухилення від органу досудового розслідування та/або суду, однак не може бути достатньою підставою для законності тримання особи під вартою.
Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України, суд першої інстанції зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Абзацом другим цієї ж частини ст. 331 КПК України на суд покладено такий самий обов`язок, а саме повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, у разі якщо судове провадження не було завершено до його спливу.
На думку колегії суддів, судом першої інстанції були дотримані зазначені вимоги закону при вирішенні питання про продовження ОСОБА_7 і ОСОБА_8 строку тримання під вартою.
Враховуючи, що ОСОБА_7 і ОСОБА_8 обвинувачуються у вчиненні кримінальних правопорушень, які відносяться до категорії нетяжких та тяжких кримінальних правопорушень, приймаючи до уваги конкретні обставини справи, характер дій, у вчиненні який обвинувачуються ОСОБА_7 і ОСОБА_8 , які пов`язанні з застосуванням насилля, що вказує на їх підвищений рівень суспільної небезпеки, враховуючи обсяг судового слідства, який ще необхідно провести, а також дані про особу обвинувачених, а саме їх вік, стан здоров`я, соціальні зв`язки, спосіб життя взагалі, зокрема те, що: ОСОБА_7 не працює, не одружений, осіб на утриманні не має; ОСОБА_8 не працює, осіб на утриманні не має, раніше судимий, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з приводу наявності підстав для продовження обвинуваченим запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки інший, більш м`який, запобіжний захід не в змозі забезпечити їх належну процесуальну поведінку та запобігти існуючим ризикам.
Таке обмеження права ОСОБА_7 і ОСОБА_8 на свободу не суперечить положенням ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, так як існують ознаки суспільного інтересу, які, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають принцип поваги до особистої свободи.
Доводи апеляційної скарги про те, що стороною обвинувачення не доведено наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України є безпідставними, оскільки суд прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість обрання виключного запобіжного заходу у виді тримання під вартою та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.
Матеріали провадження не містять переконливих доказів того, що існуючі у поведінці обвинувачених ризики зменшилися, або, що запобігти їм в змозі інший запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою.
Строк тримання ОСОБА_9 і ОСОБА_10 під вартою не виходить за межі визначені КПК України.
Що стосується посилань апелянта на необґрунтованість підозри його підзахисних, то згідно вимог чинного кримінального процесуального закону, на даній стадії кримінального провадження вказані обставини судом не перевіряються.
Погоджується колегія суддів і з висновками суду першої інстанції щодо не визначення обвинуваченим, при продовженні запобіжного заходу у виді тримання під вартою, розміру застави, зважаючи, що ОСОБА_7 і ОСОБА_8 обвинувачуються у вчиненні кримінальних правопорушень поєднаних із погрозою застосуванням насильства, небезпечного для життя і здоров`я особи, яка зазнала нападу.
Таким чином, за вказаних вище обставин, колегія суддів приходить до висновку про законність і обґрунтованість ухвали Подільського районного суду м. Києва від 13 липня 2022 року про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо обвинувачених ОСОБА_7 і ОСОБА_8 , а відтак апеляційні скарги захисника ОСОБА_6 задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 419, 422-1 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

апеляційні скарги захисника обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , адвоката ОСОБА_6 , залишити без задоволення, а ухвалу Подільського районного суду м. Києва від 13 липня 2022 року про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 - без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

___________ __________________ __________________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3