Справа 556/1135/22
Номер провадження 1-в/556/198/2022
У Х В А Л А

іменем України

про відмову в задоволенні клопотання органу виконання покарань

02.09.2022 року

Володимирецький районний суд Рівненської області

в складі головуючої судді Іванків О.В.,

при секретарі Кньовець Н.П.,

з участю прокурора Крупенка Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Володимирець подання начальника Прилуцького районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Чернігівській області про застосування покарання за наявності кількох вироків засудженому ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який відбуває покарання в ДУ «Полицька ВК (№76)» (с. Іванчі, Вараського району).

Раніше судимого:

1.27.06.2017 Оболонським районним судом м. Києва за ч.2 ст.15, ч.1 ст.185, ст.75, ст.76 КК України до 1 року позбавлення волі, звільненого від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік;

2.03.03.2020 Кіровським районним судом міста Дніпропетровська за ч.3 ст.186 КК України до 4 років позбавлення волі.

3.15.03.2021 Голосіївським районним судом міста Києва за ч.2 ст.15; ч.2 ст.185; ч.4 ст.70; 70; 72 КК України до 4 років позбавлення волі, з врахуванням вироку суду від 03.02.2020,-

встановив:

Начальник Прилуцького районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Чернігівській області звернувся з клопотанням про застосування покарання за наявності кількох вироків відносно засудженого ОСОБА_1 , який відбуває покарання в ДУ «Полицька ВК (№76)» (с. Іванчі Вараського району).

В клопотанні зазначено, що під час виконання вироків суду відносно засудженого в частині призначених покарань, виникла необхідність визначити остаточне покарання за наявності кількох вироків, у зв`язку з чим просили у відповідності до ст.537, 539 КПК України визначити остаточну міру покарання засудженому ОСОБА_1 .

Прокурор заперечив проти задоволення клопотання, вказав, що в даному випадку слід вирішувати не питання про обрання остаточного покарання за наявності декількох вироків, а питання про скасування іспитового строку та направлення особи для відбування покарання, призначеного за вироком суду, оскільки остаточне покарання за сукупності вироків у відповідності до правил ст.71 КК України не було обрано ОСОБА_1 , що виходить за межі компетенції Володимирецького районного суду.

Заслухавши висновок прокурора, дослідивши письмові матеріали, суд приходить до висновку, що клопотання не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що засуджений ОСОБА_1 відбуває покарання у виді позбавлення волі в ДУ «Полицька ВК (№76)» за вироками Кіровського районного суду міста Дніпропетровська від 03.03.2020 та Голосіївського районного суду міста Києва від 15.03.2021.

Зокрема, за вироком Кіровського районного суду міста Дніпропетровська від 03.02.2020, ОСОБА_1 засуджений за ч.3 ст.186 КК України до 4 років позбавлення волі.

Згідно із вироком Голосіївського районного суду міста Києва від 15.03.2021, ОСОБА_1 засуджений за ч.2 ст.15; ч.2 ст.185; ч.4 ст.70; 70; 72 КК України до 4 років позбавлення волі, з врахуванням вироку Кіровського районного суду міста Дніпропетровська від 03.02.2020.

Крім того, згідно з вироком Оболонського районного суду м. Києва від 27.06.2017, ОСОБА_1 засуджений за ч.2 ст.15, ч.1 ст.185, ст.75, ст.76 КК України до 1 року позбавлення волі, звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік;

У вступній частині вироку Голосіївського районного суду міста Києва від 15.03.2021 зазначено про наявність вироків щодо ОСОБА_1 : вироку Оболонського районного суду м. Києва від 27.06.2017 та вироку Кіровського районного суду міста Дніпропетровська від 03.02.2020.

У мотивувальній та резолютивній частинах вироку Голосіївського районного суду міста Києва від 15.03.2021 відсутні висновки суду про призначення покарання ОСОБА_1 з урахуванням вироку Оболонського районного суду м. Києва від 27.06.2017, незважаючи на те, що суду, який ухвалював останній за часом вирок (15 березня 2021 року) було відомо про цей вирок.

Відповідно до положень пункту 11 частини 1 статті 537, пункту 1 частини 2 статті 539 КПК України питання про застосування покарання за наявності кількох вироків вирішується судом в межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання.

Відповідно до пункту 11 частини 1 статті 537 КПК України, під час виконання вироків, суд має право вирішувати питання про застосування покарання при наявності декількох вироків, в разі якщо стосовно засудженого є не звернений до виконання вирок, про який не було відомо суду, що постановив останній за часом вирок, і тому суд не призначив покарання за правилами статті 71 КК України (пункт 25 Постанови Пленуму Верховного суду України від 24 жовтня 2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання»).

Визначаючи порядок застосування покарання засудженому, стосовно якого є не приведений у виконання вирок, про який не було відомо суду, що ухвалив останній вирок, суд зобов`язаний керуватися статтею 71 КК України, шляхом винесення ухвали про призначення покарання за наявності декількох вироків та встановити загальний розмір покарання, яке підлягає відбуванню.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що системний аналіз положень статті 539 КПК України, пункту 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21 грудня 1990 року «Про практику застосування судами України процесуального законодавства при вирішенні питань, пов`язаних із виконанням вироків», свідчить про те, що не підлягають розгляду в порядку, передбаченому статтею 539 КПК України, питання, які порушують суть вироку і погіршують становище засудженого; звужують або розширюють обсяг обвинувачення; стосуються прогалин і недоліків вироків у частині кваліфікації злочинів, призначення покарання, вирішення цивільного позову.

У поданні порушено питання про застосування покарання засудженому за вироком Оболонського районного суду м. Києва від 27.06.2017 та вироком Голосіївського районного суду міста Києва від 15.03.2021, які набрали законної сили.

При цьому встановлено, що суду, який ухвалив щодо ОСОБА_1 останній за часом вирок, було відомо про усі попередні вироки, які в свою чергу, станом на час ухвалення останнього вироку, набрали законної сили та були звернуті до виконання.

За таких обставин, суд позбавлений можливості вирішити питання про призначення остаточного покарання, відповідно до вимог розділу ХІ «Призначення покарання» Загальної частини КК України, оскільки фактично це призведе до внесення виправлень або зміни покарання, призначеного вироком іншого суду, який набрав законної сили та погіршення становища засудженого.

Окрім цього, Володимирецький районний суд Рівненської області, як суд, який вирішує питання про застосування покарання за наявності кількох вироків, в силу вимог КПК України, не наділений повноваження усувати прогалини та недоліки вироків в частині призначеного покарання.

За умови, якщо після набрання вироком Оболонського районного суду м. Києва від 27.06.2017, яким ОСОБА_1 засуджений за ч.2 ст.15, ч.1 ст.185, ст.75, ст.76 КК України до 1 року позбавлення волі, звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік, останній під час іспитового строку вчинив новий злочин, за наявності для цього підстав, питання може бути вирішене шляхом направлення до відповідного суду подання про скасування іспитового строку та направлення ОСОБА_1 для відбування покарання, призначеного судом.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що слід відмовити у задоволенні подання.

На підставі викладеного, керуючись статтями 537, 539 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні подання начальника Прилуцького районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Чернігівській області про застосування покарання за наявності кількох вироків засудженому ОСОБА_1 відмовити.

На ухвалу може бути подана апеляція до Рівненського апеляційного суду протягом 7 діб з моменту проголошення через районний суд, а засудженим, який перебуває у місцях позбавлення волі - протягом семи діб з часу отримання копії ухвали.

Суддя: Іванків О.В.