Провадження № 1-кп/686/336/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 квітня 2022 року м. Хмельницький

Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області в складі: головуючого судді ОСОБА_1 , з участю: секретаря ОСОБА_2 , прокурорса Хмельницької місцевої прокуратури: ОСОБА_3 , потерпілої ОСОБА_4 , законного представника малолітньої ОСОБА_5 , законного представника ОСОБА_6 ОСОБА_7 , захисника - адвоката ОСОБА_8 , особи, які вчинили суспільно небезпечне діяння ОСОБА_6 , представника служби у справах дітей ОСОБА_9 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Хмельницького кримінальне провадження відносно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка м. Хмельницького, українка, громадянка України, із неповною середньою освітою, навчалась в 8-Б класі СЗОШ №6, зареєстрована та проживаюча за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судима, -

за клопотанням про застосування до малолітньої особи примусових заходів виховного характеру за ч. 2 ст. 126 КК України.

В С Т А Н О В И В :

03.04.2019р. близько 16:00 год., малолітня ОСОБА_6 , 2005 року народження, спільно із малолітніми ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , відносно яких судом відповідно ухвали суду від 16.11.2021р. застосовані заходи виховного характеру, перебуваючи на даху недобудованої будівлі, яка розташована поблизу приміщення гуртожитку Хмельницької гуманітарно-педагогічної академії, що за адресою АДРЕСА_2 , на ґрунті раніше виниклих особистих неприязних відносин до малолітньої ОСОБА_4 , з метою нанесення їй ударів, умисно, спільно розподіливши між собою по черговість завдання ударів малолітній ОСОБА_4 вирішили завдавати по одному удару кожна в обличчя потерпілої.

Так, малолітня ОСОБА_6 , першою підійшла до малолітньої ОСОБА_4 та нанесла один удар долонею правої руки в ліву щоку останньої, внаслідок чого завдала їй фізичного болю та не спричинила тілесні ушкодження. В подальшому ОСОБА_11 , другою підійшла до малолітньої ОСОБА_4 , та нанесла один удар долонею лівої руки по обличчю, в район правої щоки останньої, внаслідок чого завдала їй фізичного болю та не спричинила тілесні ушкодження. Після цього ОСОБА_10 , третьою підійшла до малолітньої ОСОБА_4 , та нанесла один удар долонею правої руки по обличчю, в район лівої щоки останньої, внаслідок чого завдала їй фізичного болю та не спричинила тілесні ушкодження.

Даними діями малолітня ОСОБА_6 вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого ч. 2 ст. 126 КК України, а саме умисне завдання удару, яке завдало фізичного болю і не спричинило тілесних ушкоджень, вчинене групою осіб.

Винуватість ОСОБА_6 в скоєні суспільно небезпечного діяння підтверджується сукупністю зібраних по справі доказів.

Показаннями самих ОСОБА_6 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 про те, що дійсно 03.04.2019р. близько 16:00 год., за ініціативою ОСОБА_6 інші малолітні ОСОБА_10 та ОСОБА_11 діючи спільно і перебуваючи на даху недобудованої будівлі, що розташована поблизу приміщення гуртожитку Хмельницької гуманітарно-педагогічної академії на ґрунті особистих неприязних відносин до малолітньої ОСОБА_4 всі троє по черзі нанесли їй удари в обличчя потерпілої.

Показами потерпілої ОСОБА_4 , яка підтвердила, що дійсно вона 03.04.2019р. близько 16:00 год., була на даху недобудованої будівлі, що розташована поблизу приміщення гуртожитку Хмельницької гуманітарно-педагогічної академії куди її запросили ОСОБА_6 ОСОБА_10 , ОСОБА_11 і там дані особи по черзі підходили до неї та наносили їй удари руками в обличчя. Від нанесених ударів вона відчувала фізичну біль але їй не було спричинено тілесні ушкодження.

Фактичні обставини і покази потерпілої, ОСОБА_6 підтверджуються показами свідків.

Допитані в суді свідки: ОСОБА_12 показала, що зібралась компанія серед яких були ОСОБА_6 ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , які йшла в школу з метою з`ясувати стосунки із ОСОБА_4 , проте вона із ними не пішла, а свідки ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 повідомили, що вони були очевидцями побиття потерпілої з боку ОСОБА_6 ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , а свідок ОСОБА_15 цю подію знімав на телефон і згодом розіслав знайомим та потерпілій.

Досліджені в ході судового розгляду докази: покази ОСОБА_6 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , потерпілої, свідків є допустимими доказами, оскільки в ході судового розгляду вони були отримані та досліджені судом безпосередньо відповідно до вимог ч. 2 ст. 84 КПК України, покази даних осіб узгоджуються між особою із показами один одного та фактичними обставинами і в ході судового розгляду суду не надані докази та доводи, що дані особи дали завідомо неправдиві показання.

Крім показів свідків, потерпілих та малолітніх осіб щодо яких ставиться питання про примусових заходів виховного характеру, вина ОСОБА_6 у вчиненні правопорушення підтверджується і письмовими доказами.

Згідно протоколу прийняття заяви від 09.04.2019 року ОСОБА_4 звернулась із відповідною заявою в правоохоронні органи по факту її побиття та згідно витягу із ЄРДР від 09.04.2019 року внесено відомості за ч. 2 ст. 126 КК України.

Відповідно протоколу огляду від 09.04.2019 року оглянута Інтернет сторінка сайту соціальної мережі «Фейсбук» за відповідним адресом і посиланням ІНФОРМАЦІЯ_2 о 7 годині 20 хв. зроблений допис із назвою « ІНФОРМАЦІЯ_3 . Сподіваємось, що розбишаки будуть покаранні», до якого прикріплений відеозапис. Даний відеозапис зафіксовано на оптичний диск, який було переглянуто в судовому засіданні і на якому відображено, що по колу стоять четверо дівчат та в послідуючому по черзі підходять до потерпілої ОСОБА_4 . Першою підходить ОСОБА_6 наносить рукою удар по обличчі потерпілої і говорить хто далі, а після цього до потерпілої підходять ОСОБА_10 та ОСОБА_11 і також рукою по черзі наносять удари в облич потерпілої. В ході судового розгляду ОСОБА_6 , підтвердила, що на відео це саме вони і вони наносили удари потерпілій.

Надані суду письмові докази суд визнає допустимими доказами, оскільки вони отримані, а дані які зафіксовані в них здійснено відповідно до вимог КПК України, сторонами процесу не ставилось під сумнів їх допустимість, належність та достовірність.

Суд дослідивши надані сторонами кримінального провадження докази в судовому засіданні, здійснивши їх оцінку та за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності та сукупності зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення приходить до висновку, що вина ОСОБА_6 у вчинені злочину доведена відповідними доказами в сукупності і тому ОСОБА_6 слід визнати винною у вченні суспільно небезпечного діяння, передбаченого ч. 2 ст. 126 КК України, як умисне завдання удару, яке завдало фізичного болю і не спричинило тілесних ушкоджень, вчинене групою осіб.
Прокурор, потерпіла, її законний представник, захисник, представник неповнолітньої просять застосувати до ОСОБА_6 примусовий захід виховного характеру у вигляді застереження та обмеження дозвілля і встановлення особливих вимог до поведінки останньої.

Враховуючи думку учасників процесу, а також ті обставини, що на сьогодні ОСОБА_6 на обліках у лікарня нарколога та психіатра не перебуває, за місцем навчання характеризувалася як конфліктна, з адекватною поведінкою, має навчальні досягнення достатнього рівнів. ОСОБА_6 вперше вчинили суспільно небезпечне діяння, яке підпадає під ознаки злочину, передбаченого ч. 2 ст. 126 КК України, суд вважає, за доцільне застосувати до неї примусовий захід виховного характеру у вигляді застереження та обмеження дозвілля і встановлення відповідних вимог.

Під час судового розгляду законний представник потерпілої ОСОБА_5 подала позов про стягнення із законного представника малолітньої ОСОБА_6 мати ОСОБА_7 моральної шкоди в розмірі 10000 гривень. В ході судового розгляду цивільний відповідач заявлені позовні вимоги не визнала.

Суд заявлені вимоги про відшкодування моральної шкоди із ОСОБА_7 вважає обґрунтованими і такими, що підлягають частковому задоволенню з наступних обставин.

Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Частиною 1 ст. 1177 ЦК України передбачено, що шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону. Статтею 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної особи.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

В ході судового розгляду було встановлено, що потерпілій ОСОБА_4 були завдані удари, які завдали фізичного болю і не спричинило тілесних ушкоджень, безпосередньо ОСОБА_6 завдавала удари. Позивачем не надано доказів глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення її можливості їх реалізації, тому суд вважає, що заявлений розмір моральної шкоди є частково обґрунтованим, а тому вимоги в частині повного задоволення розміру моральної шкоди не підлягають задоволенню.

Суд з врахуванням вимог розумності і справедливості вважає, що розумним та справедливим розміром завданої моральної шкоди є сума в розмірі 4000 гривень

Відповідно до ч. 1 ст.1178 ЦК України шкода, завдана малолітньою особою, відшкодовується її батьками (усиновлювачами) або опікуном чи іншою фізичною особою, яка на правових підставах здійснює виховання малолітньої особи, - якщо вони не доведуть, що шкода не є наслідком несумлінного здійснення або ухилення ними від здійснення виховання та нагляду за малолітньою особою. Обов`язок осіб, визначених частиною першою цієї статті, відшкодувати шкоду, завдану малолітньою особою, не припиняється у разі досягнення нею повноліття (ч. 5 ст. 1178 ЦК України).

Оскільки шкода ОСОБА_4 була завдана безпосередньо і малолітньою ОСОБА_6 , а тому в силу приписів статті 1178 ЦК України обов`язок щодо відшкодування належними відповідачем за вищевказаним позовом є її батьки, відповідно мати - ОСОБА_7 .

Керуючись ст.ст. 129, 500, 501, КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Застосувати до малолітньої ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , примусові заходи виховного характеру, передбачені ч. 2 ст. 105 КК України, застереження та обмеження дозвілля і встановлення особливих вимог до поведінки малолітньої ОСОБА_6 у вигляді: не залишати місце свого постійного проживання за адресою: АДРЕСА_1 , в період часу з 22:00 години по 06:00 годину,

Примусовий захід виховного характеру відносно ОСОБА_6 відповідно до частини 2 статті 105 КК України встановити терміном на один рік.

Цивільний позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_1 моральну шкоду в розмірі 4000 (чотири тисячі) гривень.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом 7 днів з дня її проголошення до апеляційного суду Хмельницької області через Хмельницький міськрайонний суд.

Суддя