Справа № 522/3250/17
Провадження № 1-кп/947/286/22
УХВАЛА
про продовження запобіжного заходу
10.06.2022 м.Одеса

Київський районний суд м.Одеси у складі головуючого судді ОСОБА_1 , який здійснює кримінальне провадження у складі колегії суддів,
секретар судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщені суду питання доцільності подальшого тримання під вартою обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у об`єднаному кримінальному проваджені №0003647 від 06.06.2016, №0001262 від 28.03.2016, №0002088 від 23.07.2016 за обвинуваченням
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка м. Октємберян Вірменія, громадянка України, офіційно не працевлаштована, з середньою освітою, не заміжня, в силу ст.89 КК України не має судимості, зареєстрована та фактично проживала за адресою: АДРЕСА_1 ,

у скоєнні злочинів, передбачених ч.2 ст.15 п.п.1,6,12,13 ч.2 ст.115, п.п.6,12,13 ч.2 ст.115, ч.4 ст.187, ч.2 ст.187, ч.2 ст.185, ч.3 ст.146 КК України,

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженка с.Бородіно Тарутинського району Одеської області, громадянка України, офіційно не працевлаштована, не заміжня, з неповною середньою освітою, в силу ст.89 вважається такою, що не має судимості, проживала без реєстрації за адресою: АДРЕСА_2 ,

у скоєнні злочинів, передбачених п.п.6,12 ч.2 ст.115, ч.4 ст.187, ч.2 ст.185 КК України,

ОСОБА_5 ,

у скоєнні злочинів, передбачених ч.2 ст.15 п.п.1,6,12 ч.2 ст.115, п.п.6,12 ч.2 ст.115, ч.4 ст.187, ч.3 ст.146 КК України,

ОСОБА_6 ,

у скоєнні злочинів, передбачених ч.2 ст.15 п.п.1,6,12 ч.2 ст.115, п.п.6,12 ч.2 ст.115, ч.4 ст.187, ч.2 ст.187 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:
прокурора відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_7 ,
обвинуваченої ОСОБА_3 та її захисника адвоката ОСОБА_8 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 та його захисника адвоката ОСОБА_9 ,
обвинуваченої ОСОБА_4 та її захисника адвоката ОСОБА_10 ,
обвинуваченої ОСОБА_6 та її захисника адвоката ОСОБА_11 ,

ВСТАНОВИВ:
Прокурор звернувся із письмовими клопотаннями щодо необхідності продовження строків тримання під вартою обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , мотивуючи свою позицію наступним.
Так, прокурор вважає, що існують ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, які у теперішній час не зменшились, продовжують існувати і через суспільний інтерес виправдовують подальше тримання під вартою обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , оскільки вони обґрунтовано обвинувачуються у вчиненні особливо тяжких злочинів, за які передбачені покарання у виді довічного позбавлення волі, можуть незаконно впливати на потерпілих та свідків у кримінальному провадженні, чиї покази мають істотне значення для обвинувачення з огляду оспорювання обвинувачення, вчинити нові кримінальні правопорушення, з огляду на важкість висунутого їм обвинувачення і кількість епізодів, а також здійснити спробу переховуватись від суду, іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню, виходячи з підсумкового покарання, яке може бути до них застосоване у випадку доведеності висунутого обвинувачення. Крім того, в обґрунтування ризиків прокурор зазначив, що обвинувачені офіційно не працевлаштовані, не мають офіційного джерела прибутку, існували на гроші, здобуті злочинним шляхом.

Відповідно до абзацу 5 пункту 20-5 розділу XI «Перехідні положення» КПК України, у разі неможливості у визначений цим Кодексом строк суддею (колегією суддів) розглянути клопотання про обрання або продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, воно може бути передано на розгляд до іншого судді, визначеного в порядку, встановленому частиною третьою статті 35 цього Кодексу, або розглянуто головуючим, а за його відсутності - іншим суддею зі складу колегії суддів, якщо справа розглядається колегіально.
На території України продовжено дію карантину. Крім того, Указом Президента України від 24.02.2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24.02.2022 №2102 «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», на території України з 24.02.2022 введено воєнний стан, дію якого пролонговано у відповідному порядку.

Суддя ОСОБА_12 , який входить до складу колегії суддів, з поважних причин відсутній, і до закінчення строків тримання під вартою обвинуваченого неможливо розглянути клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або зміну запобіжного заходу колегією суддів, суд приходить висновку про необхідність вирішення питання щодо продовження строків тримання під вартою обвинуваченим головуючим по справі одноособово.

Захисники адвокати ОСОБА_8 та ОСОБА_10 заперечили проти продовження строків тримання під вартою обвинувачених, оскільки прокурор не довів наявність ризиків, які з часом втратили вагомість. Адвокати вважають, що обвинувачені ОСОБА_3 та ОСОБА_4 надто довго, більше 5 років, тримаються під варто без обвинувального вироку суду. Захисники зазначили, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в цьому ж провадженні раніше перебували під домашнім арештом і умови цього запобіжного заходу не порушували. В умовах воєнного стану особи, які тримаються під вартою більш уражені від порятунку у порівнянні з особами, які перебувають на волі.
При цьому, захисник ОСОБА_8 заявив клопотання про зміну ОСОБА_3 запобіжного заходу на домашній арешт на період дії комендантського часу, оскільки вона має житло, мати похилого віку, яка має невиліковні захворювання і потребує догляду доньки.

Обвинувачена ОСОБА_3 підтримала клопотання захисника і подала письмове клопотання про зміну запобіжного заходу у виді тримання під вартою на інший.

Захисник ОСОБА_10 додатково зазначив, що ОСОБА_4 має постійне місце проживання, мала легітимне джерело доходів, якого в умовах ізоляції позбавлена. Адвокат також просив змінити запобіжний захід ОСОБА_4 на домашній арешт.

Обвинувачена ОСОБА_4 підтримала позицію захисника.

Інші обвинувачені, а також їх захисники висловити свою позицію з приводу порушенного питання відмовилися.
Прокурор заперечив проти зміни запобіжних заходів обвинуваченим ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , оскільки саме в період воєнного стану у осіб може з`явитися реальна можливість ухилитися від суду, а отже тримання під вартою через превентивні властивості перешкоджає реалізації цих та інших ризиків.

Суд, вислухавши думку учасників кримінального провадження, дослідивши наявні матеріали кримінального провадження, дійшов висновку про те, що незважаючи на тривалість перебування кримінального провадження в різних судах України і остаточно в Київському районному суді м.Одеси, на даній стадії процесу необхідно продовжити щодо обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 строки дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою. При цьому суд виходить з наступного.
Відповідно до ст.132 КПК України прокурором доведено та з матеріалів кримінального провадження вбачається, що на обвинувачення ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у вчиненні особливо тяжких кримінальних правопорушень, санкції яких передбачають покарання у виді довічного позбавлення волі, зібрані певні докази, зазначені в реєстрі матеріалів досудового розслідування, які судом в повному обсязі не досліджені.
Відповідно до ст.177 КПК України суд вважає доведеною наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачені ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , з огляду на тяжкість покарання, яке їм загрожує у випадку доведеності їх вини:

В умовах воєнного стану можуть здійснити дії на спроби переховування від суду, іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню, оскільки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не мають офіційного джерела прибутку, оспорюють обвинувачення у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення;

можуть незаконно впливати на потерпілих та свідків у кримінальному провадженні, яких ще не допитано, не відшкодували потерпілим заподіяну шкоду та за відсутністю інших обставин, які б свідчили про негативну оцінку обвинуваченими дій, що їм інкримінують, відсутність будь-якого каяття;

можуть вчинити інше кримінальне правопорушення з огляду на висунутий їм обсяг обвинувачення, кількість епізодів.

Суд, обговоривши з учасниками кримінального провадження можливість застосування інших менш суворих запобіжних заходів, враховуючи доведені ризики, обставини кримінального провадження, його суспільний інтерес, данні про особи обвинувачених, дійшов висновку про те, що інші менш суворі види запобіжних заходів на даний час не зможуть забезпечити мети заходів забезпечення кримінального провадження, досягнення якої вимагається Національним законодавством, що узгоджується з Рішенням ЄСПЛ «Доронін проти України».
З рішення Європейського суду з прав людини від 24 липня 2003 року в справі "Смирнов проти Росії", вбачається, що питання щодо того, чи була розумною тривалість тримання особи під вартою, не може вирішуватися абстрактно (п.п.61, 62). Наявність підстав тримання під вартою обвинуваченого повинні оцінюватися в кожній конкретній справі з урахуванням конкретних її обставин. Тривале ж утримання під вартою людини може виявитися виправданим лише за наявності конкретних ознак, інтересами суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, перевищують інтереси забезпечення поваги до особистої свободи (аналогічне рішення Суду від 26 січня 1993 року справу "Ш. проти Швейцарії"). Саме на національні судові органи покладається обов`язок забезпечувати розумність строків тримання обвинуваченого під вартою. Для цього суди повинні розглянути всі факти на користь, і проти існування суспільного інтересу, який, при належному обліку принципу забезпечення презумпції невинуватості, виправдовує відхід норми про повагу до особистісної свободи, і викласти ці міркування у своїх рішеннях щодо клопотань про звільнення з-під варти.

Суд сприймає відомості, що свідчать на користь обвинувачених, але вони не є вирішальними для зміни запобіжного заходу на менш суворий вид через суспільний інтерес у триманні обвинувачених в ізоляції від суспільства.

Застава щодо обвинувачених відповідно до ст.183 КПК України не обирається.

Тому, в задоволенні клопотань сторони захисту про зміну обвинуваченим запобіжного заходу слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.369-372 КПК України, ст.29 Конституції України, ст.ст.3, 5, 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, пунктом 20-5 Перехідних положень КПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Продовжити строки тримання під вартою обвинуваченої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 60 днів. Строк дії ухвали закінчується 09.08.2022.
Продовжити строки тримання під вартою обвинуваченої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на 60 днів. Строк дії ухвали закінчується 09.08.2022.
Відмовити в задоволенні клопотань сторони захисту про зміну обвинуваченим ОСОБА_3 та ОСОБА_4 запобіжного заходу.

Копію ухвали після її оголошення негайно вручити обвинуваченим та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію ухвали.

Копію ухвали щодо кожної обвинуваченої відправити до ДУ «Одеський слідчий ізолятор» для виконання.

Ухвала суду про продовження строку тримання під вартою, постановлена під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу суду про продовження строку тримання під вартою зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Головуючий ОСОБА_1

ОСОБА_1