ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1051/22 Справа № 207/1127/20 Головуючий у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 березня 2022 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді-доповідача ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря
судового засідання ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
захисників ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції),
ОСОБА_8 (в режимі відеоконференції),
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження внесеного до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань за № 0000312, за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_9 , обвинуваченого ОСОБА_10 , на вирок Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 06 жовтня 2020 року щодо
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Лозова, Харківська область, громадянина України, з середньою освітою, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
16 березня 2004 року Овідіопільським районним судом Одеської області за ч. 1 ст. 185, ст. 15, ч. 3 ст. 185, ст. 69, ст. 70 КК України до покарання у вигляді 2 (двох) років позбавлення волі;
07 грудня 2005 року Баглійським районним судом м. Дніпродзержинська за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у вигляді 1 (одного) року та 4 (чотирьох) місяців позбавлення волі, на підставі ст. 71 КК України, остаточно визначено покарання у вигляді 1 (одного) року 6 (шести) місяців позбавлення волі;
20 липня 2007 року Баглійським районним судом м. Дніпродзержинська за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України, звільнений від відбуття покарання з іспитовим строком 2 (два) роки;
13 лютого 2009 року Баглійським районним судом м. Дніпродзержинська за ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у вигляді 4 (чотирьох) років позбавлення волі, на підставі ч. 1 ст. 71 КК України, остаточно призначено покарання у вигляді 4 (чотирьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі;
20 березня 2012 року Заводським районним судом м. Дніпродзержинська за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 187, ч. 2 ст. 263, ч. 1 ст. 70 КК України до покарання у вигляді 4 (чотирьох) років позбавлення волі, на підставі ч. 1 ст. 71 КК України, остаточно призначено покарання у вигляді 4 (чотирьох) років 1 (одного) місяця позбавлення волі;
10 квітня 2017 року Баглійським районним судом м. Дніпродзержинська за ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у вигляді 4 (чотирьох) років позбавлення волі;
01 березня 2019 року Заводським районним судом м. Дніпродзержинська за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 70 КК України до покарання у вигляді 4 (чотирьох) років 1 (одного) місяця позбавлення волі;
24 червня 2020 року Заводським районним судом м. Дніпродзержинська за ч. 2 ст. 186 КК України до позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки 6 (шість) місяців,
обвинуваченого у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 187, ч. 2 ст. 186, ч. 3 ст. 185 КК України,
ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, громадянина України, освіта повна середня, не одруженого, малолітніх дітей на утриманні не має, не працюючого, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , мешкає за адресою: АДРЕСА_3 , раніше судимого:
01 квітня 1996 року Баглійським районним судом м. Дніпродзержинська за ч. 2 ст. 141, ч. 2 ст. 142 КК України (1960 р.) до позбавлення волі на строк 10 (десять) місяців 12 (дванадцять) днів, звільнений із зали суду по відбуттю строку покарання;
12 червня 1998 року Баглійським районним судом м. Дніпродзержинська за ч. 2 ст. 142, ч. 3 ст. 140, ст. 42 КК України (1960 р.) до 8 (восьми) років позбавлення волі з конфіскацією майна, 08 грудня 2004 року звільнений із Снігурівської ВК Миколаївської обл.;
14 лютого 2006 року Баглійським районним судом м. Дніпродзержинська за ч. 3 ст. 186, ч. 3 ст. 185, ст. 353, ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 70 КК України до 4 (чотирьох) років позбавлення волі, на підставі ст. 81 КК України 30 травня 2008 року звільнений з Дніпропетровської ВК № 89 умовно-достроково, невідбутий строк 1 (один) рік 21 (двадцять одна) доба;
14 червня 2011 року Баглійським районним судом м. Дніпродзержинська за ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 187, ст. 70 КК України до 9 (дев`яти) років позбавлення волі з конфіскацією майна, 04 листопада 2016 року звільнений з Синельниківської ВК № 94 по відбуттю покарання;
05 вересня 2018 року Баглійським районним судом м. Дніпродзержинська за ч. 1 ст. 309 КК України до штрафу 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень; вирок виконано згідно квитанції про сплату штрафа від 28 листопада 2019 року;
15 січня 2020 року Баглійським районним судом м. Дніпродзержинська за ч. 1 ст. 317, ч. 2 ст. 309, ч. 1 ст. 70 КК України до позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки, на підставі ст. ст. 75, 76 КК України звільнити від відбуття покарання з іспитовим строком 2 (два) роки,
обвинуваченого у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 187, ч. 2 ст. 186 КК України,
В С Т А Н О В И Л А:
Обставини, встановлені рішенням суду першої інстанції, короткий зміст оскарженого рішення.
Вироком Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 06 жовтня 2020 року ОСОБА_9 , визнано винним у скоєні злочинів, за ч. 2 ст. 187, ч. 2 ст. 186, ч. 3 ст. 185 КК України і призначено йому покарання: за ч. 2 ст. 187 КК України - у вигляді 8 (восьми) років позбавлення волі з конфіскацією майна; за ч. 2 ст. 186 КК України - у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі; за ч. 3 ст. 185 КК України - у вигляді 4 ( чотирьох) років позбавлення волі.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначено ОСОБА_9 покарання за сукупністю злочинів у вигляді 8 (восьми) років позбавлення волі з конфіскацією майна.
На підставі ч. 4 ст. 70 КК України призначеним покаранням, як більш суворим, поглинуто покарання, призначене за вироком Заводський районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 24 червня 2020 року у вигляді 4 (чотирьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі, і остаточно призначено ОСОБА_9 до відбування покарання у вигляді 8 (восьми років) років позбавлення волі з конфіскацією майна.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_9 залишено без змін у вигляді тримання під вартою.
Строк відбування покарання ОСОБА_9 рахується з часу його затримання, тобто з 06 квітня 2020 року.
Зараховано у строк призначеного ОСОБА_9 покарання термін попереднього ув`язнення (перебування обвинуваченого під вартою з часу його затримання згідно протоколу затримання - з 06 квітня 2020 року) по день набрання вироком законної сили.
ОСОБА_10 визнано винним у скоєні злочинів за ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 187 КК України і призначено йому покарання: за ч. 2 ст. 186 КК України - у вигляді 4 (чотирьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі; за ч. 2 ст. 187 КК України - у вигляді 7 (семи) років 6 (шести) місяців позбавлення волі з конфіскацією майна.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначено ОСОБА_10 покарання за сукупністю злочинів у вигляді 7 (семи) років 6 (шести) місяців позбавлення волі з конфіскацією майна.
Згідно ст. 71 ч. 1 КК України до призначеного покарання частково приєднано невідбуте покарання за вироком Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 15 січня 2020 року у вигляді 6 (шести) місяців позбавлення волі, і за сукупністю вироків призначено ОСОБА_10 до відбування покарання у вигляді 8 (восьми) років позбавлення волі з конфіскацією майна.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_10 залишено без змін у вигляді тримання під вартою.
Строк відбування покарання ОСОБА_10 рахувати з часу його затримання - згідно протоколу затримання з 06 квітня 2020 року.
Зараховано у строк призначеного ОСОБА_10 покарання термін попереднього ув`язнення (перебування обвинуваченого під вартою з часу його затримання згідно протоколу затримання - з 13 години 45 хвилин 06 квітня 2020 року) по день набрання вироком законної сили.
Доля речових доказів та процесуальних витрат вирішена у відповідності до вимог закону.
За обставин встановлених судом першої інстанції, обвинувачені ОСОБА_9 та ОСОБА_10 будучи раніше неодноразово судимі за вчинення кримінальних правопорушень проти власності, маючи не зняті та непогашені у встановленому законом порядку судимості, на шлях виправлення не стали та повторно вчинили кримінальні правопорушення проти власності за наступних обставин.
Повторно, 05.03.2020 року, приблизно о 20 год. 00 хв. обвинувачений ОСОБА_9 разом зі своїм знайомим обвинуваченим ОСОБА_10 йшов по вул. Дорожній в м. Кам`янське Дніпропетровської області, де побачили потерпілого ОСОБА_11 , який проходив повз них.
У обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_10 виник раптовий умисел на скоєння нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаного із застосуванням насильства, небезпечного для життя та здоров`я особи відносно потерпілого ОСОБА_11 .
Реалізуючи свій раптово виниклий прямий умисел, направлений на напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний з застосування насильства, небезпечного для життя та здоров`я особи, ОСОБА_9 , попередньо змовившись з ОСОБА_10 , здійснили напад на потерпілого ОСОБА_11 , а саме ОСОБА_9 та ОСОБА_10 нанесли по черзі декілька ударів кулаками в задню частину голови потерпілому. Після чого, потерпілий ОСОБА_11 впав на живіт. Продовжуючи свою злочинну діяльність, ОСОБА_9 почав висмикувати сумку у потерпілого, яка була одягнена на потерпілому через плече, а ОСОБА_10 у цей час викрав з лівої кишені куртки потерпілого мобільний телефон Huawei Y 6-PRO TIT-UO2 іmеі 1: НОМЕР_1 , іmеі2: НОМЕР_2 , вартість якого, згідно висновку експерта Дніпропетровського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру № 19/104-10/1/184 становить 1208 гривень 33 копійок. Після чого, ОСОБА_10 продовжував наносити удари ногами навідліг в кількості 6 - 7 ударів в нижню третину тулубу в області ребер, щоб ОСОБА_9 зміг вирвати сумку у потерпілого, в якій знаходились грошові кошти в сумі 300 гривень.
Заволодівши майном потерпілого, ОСОБА_9 та ОСОБА_10 з місця вчинення кримінального правопорушення зникли та розпорядились викраденим майном потерпілого ОСОБА_11 на власний розсуд, завдавши останньому матеріальну шкоду на загальну суму 1508 гривень 33 копійок.
Крім цього, 13.03.2020 року, приблизно о 13 год. 30 хв. ОСОБА_9 проходив по вул. 8-го березня біля буд. № 1 в м. Кам`янське, де побачив потерпілого ОСОБА_12 , який йшов повз нього разом зі своїм знайомим ОСОБА_13 та зберігав у правій кишені джинсових штанів мобільний телефон Samsung Star II GT S 5260 imei: НОМЕР_3 .
У ОСОБА_9 виник раптовий умисел на відкрите викрадення чужого майна, поєднаного із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого ОСОБА_12 .
Реалізуючи свій раптово виниклий прямий умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, усвідомлюючи протиправний та відкритий характер свого діяння та суспільну небезпечність своїх дій, діючи повторно, ОСОБА_9 підійшов до ОСОБА_12 та з метою подолання волі потерпілого до супротиву, штовхнув потерпілого на ділянку з асфальтним покриттям та відкрито викрав з правої кишені джинсових штанів потерпілого належний останньому мобільний телефон Samsung Star II GT S 5260 imei: НОМЕР_3 , вартість якого згідно висновку експерта Дніпропетровського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру № 19/104-10/1/201 становить 375 гривень 00 копійок.
Після чого ОСОБА_9 з місця вчинення кримінального правопорушення зник, розпорядився викраденим майном потерпілого ОСОБА_12 на власний розсуд, завдавши останньому матеріальну шкоду на вищевказану суму.
Крім того, 05.04.2020 року, близько 18:00 (більш точний час в ході досудового розслідування не встановлено) ОСОБА_9 проходив повз будинок АДРЕСА_4 , де мешкає ОСОБА_14 . В цей час у ОСОБА_9 виник злочинний протиправний умисел, спрямований на таємне незаконне проникнення до вищезазначеного будинку з метою викрадення будь-якого майна, що має матеріальну цінність.
Реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, поєднаного із проникненням до житлового будинку, керуючись корисливим мотивом та корисливою метою, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, а мешканці у будинку відсутні, діючи умисно, таємно, усвідомлюючи протиправність своїх дій, ОСОБА_9 підійшов до калитки, відкрив засов та перетнув її, таким чином незаконно проник до території вищевказаного будинку. Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, ОСОБА_9 , діючи повторно, викрав належний ОСОБА_14 мобільний телефон ZTE Blade А 601 imei 1: НОМЕР_4 , imei 2: НОМЕР_5 , який знаходився на столі біля будинку, вартість якого відповідно до висновку судово-товарознавчої експертизи № 19/104- 10/1/426 від 13.04.2020, складає 1000 гривень.
Отримавши реальну можливість вільно розпоряджатися викраденим майном, ОСОБА_9 разом із викраденим майном залишив місце вчинення кримінального правопорушення та розпорядився викраденим на власний розсуд, спричинивши своїми діями потерпілому ОСОБА_14 майнової шкоди на вищевказану суму.
Крім цього, 06.04.2020 року, приблизно о 12 год. 30 хв. ОСОБА_9 та ОСОБА_10 йшли по АДРЕСА_5 , де побачили потерпілого ОСОБА_15 , який проходив повз них та зберігав у лівій кишені своєї куртки мобільний телефон Redmi 5 plus 4 GB RAM 64 GB ROM imei 1: НОМЕР_6 imei 2: НОМЕР_7 .
У ОСОБА_9 та ОСОБА_10 виник спільний раптовий умисел на відкрите викрадення чужого вищезазначеного мобільного телефону, поєднаного із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого ОСОБА_15 .
Реалізуючи свій раптово виниклий прямий умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, діючи повторно, усвідомлюючи протиправний та відкритий характер свого діяння та суспільну небезпечність своїх дій, попередньо домовившись, діючи узгоджено, спираючись на підтримку один одного, ОСОБА_9 разом із ОСОБА_10 підійшли до ОСОБА_15 ззаду. ОСОБА_9 з метою подолання волі потерпілого до супротиву схопив ОСОБА_15 ззаду за обидві руки та почав утримувати. В цей час ОСОБА_10 відкрито викрав з лівої кишені куртки належний потерпілому мобільний телефон Redmi 5 plus 4 GB RAM 64 GB ROM imei 1: НОМЕР_6 , imei 2: НОМЕР_7 , вартість якого відповідно до висновку судово-товарознавчої експертизи № 19/104-10/1/425 від 13.04.2020, складає 2674 гривень.
Викравши майно потерпілого, ОСОБА_9 та ОСОБА_10 з місця вчинення злочину втекли та розпорядились викраденим майном потерпілого ОСОБА_15 на власний розсуд, завдавши останньому матеріальну шкоду на вищевказану суму.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала.
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_9 зазначає про те, що вирок суду першої інстанції занадто суворий.
Вказує, що він співпрацював зі слідством та визнав свою провину.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_10 вказує на те, що вирок суду першої інстанції занадто суворий.
Зазначає про те, що він співпрацював зі слідством та визнав свою провину.

Позиції учасників судового провадження.
Прокурор в судовому засіданні заперечував проти задоволення апеляційних скарг обвинувачених, просив залишити вирок суду першої інстанції без змін.
Захисники підтримали апеляційні скарги, просили їх задовольнити.
Обвинувачені відмовились приймати участь у судовому розгляді в режимі відеоконференції. З урахуванням того, що на теперішній час конвоювання обвинувачених не здійснюється через те, що на території України з 24 лютого введено воєнний стан, та участь обвинувачених можлива лише у режимі відеоконференції, судом апеляційної інстанції було забезпечено можливість участі ОСОБА_9 та ОСОБА_8 в судовому засіданні, однак вони відмовились, тому на переконання колегії суддів розгляд даного провадження можливо провести за їх відсутності.

Мотиви апеляційного суду.
Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені у апеляційній скарзі доводи, апеляційний суд дійшов наступного висновку.
У відповідності до ст. 404 КПК України, вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.
Зі змісту ст. 370 КПК України, якою визначено вимоги щодо законності, обґрунтованості та вмотивованості судового рішення, вбачається, що законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом; обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджено доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу; вмотивованим є рішення, в якому наведено належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Висновки суду щодо доведеності вини ОСОБА_9 та ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення, за яке їх засуджено, за обставин, встановлених судом та викладених у вироку, а також кваліфікація їх діянь, у апеляційних скаргах обвинувачених не оскаржуються, інші учасники кримінального провадження апеляційних скарг не подавали, тому вказані обставини судом апеляційної інстанції не перевіряються.
Відповідно до положень ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами, а також не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.
Згідно із ст. 65 КК України суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Вирішення цих питань належить до дискреційних повноважень суду, що розглядає кримінальне провадження по суті, який і повинен з урахуванням всіх перелічених вище обставин визначити вид і розмір покарання та ухвалити рішення.
При призначенні ОСОБА_9 покарання суд першої інстанції врахував обставини та тяжкість скоєного, особу обвинуваченого, який вину визнав, розкаявся у скоєному та добровільно видав викрадене майно, за місцем проживання характеризується задовільно (арк. с. 80 т. с. 1), будучи працездатним, офіційно не працює, згідно довідки Кам`янської міської лікарні № 1 (арк. с. 81 т. 1) знаходиться на обліку у лікаря нарколога з 1998 року з діагнозом "психічні та поведінкові розлади в результаті вживання опіатів", на обліку у лікаря психіатра не перебуває; обставиною, котра пом`якшує вину обвинуваченого є щире каяття, обставиною, котра обтяжує покарання є рецидив злочину.
При призначенні ОСОБА_10 покарання суд першої інстанції врахував обставини та тяжкість скоєного, особу обвинуваченого, який вину визнав, розкаявся у скоєному, будучи працездатним, офіційно не працює, згідно довідки Кам`янської міської лікарні № 1 (арк. с. 93 т. 1) знаходиться на обліку у лікаря нарколога з 2019 року з діагнозом "психічні та поведінкові розлади в результаті вживання психоактивних речовин зі шкідливими наслідками", на обліку у лікаря психіатра не перебуває; обставиною, що обтяжує вину є рецидив злочину; обставиною, котра пом`якшує вину є щире каяття у скоєному.
Апеляційним судом встановлено, що судом першої інстанції враховано обставину, яка пом`якшує покарання обвинуваченим, а саме щире каяття, обставину, яка обтяжує покарання судом першої інстанції, а саме рецедив злочину.
З урахуванням сукупності перелічених даних, тяжкості скоєних кримінальних правопорушень, які відповідно до ст. 12 КК України є тяжкими злочинами, а також даних про особу обвинувачених, які неодноразово притягувались до кримінальної відповідальності за аналогічні злочини, суд дійшов висновку про необхідність призначення покарання у виді позбавлення волі у межах санкцій передбачених статей.
Суд першої інстанції детально проаналізував сукупність зазначених обставин, виходячи з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, з урахуванням обставин провадження, особи обвинуваченого ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , дійшов, на думку суду апеляційної інстанції, правильного висновку про призначення ОСОБА_9 та ОСОБА_10 покарання виключно у виді позбавлення волі у межах санкцій передбачених статей, оскільки саме таке покарання буде повністю відповідати ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, конкретним їх обставинам, даним про особу обвинувачених. Підстав для застосування більш м`якого покарання судом першої інстанції не встановлено.
Апеляційним переглядом встановлено, що доводи, на які посилаються обвинувачені у своїх апеляційних скаргах, а саме, що ОСОБА_9 та ОСОБА_10 вину в повному обсязі визнали, сприяли розкриттю злочину, не заслуговують на увагу, оскільки вказані обставини враховані судом першої інстанції при призначенні ОСОБА_9 та ОСОБА_10 покарання, а тому повторному врахуванню не підлягають.
З урахуванням вищезазначеного, обставин, що можуть істотно знижувати ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченими кримінального правопорушення ОСОБА_9 та ОСОБА_10 не наведено, а тому підстави для застосування більш м`якого покарання до обвинувачених відсутні.
З огляду на викладене, наведені в апеляційних скаргах обвинувачених доводи не впливають на відповідність призначеного покарання і не містять достатніх даних про пом`якшення їм покарання, про що наполягали в своїх апеляційних скаргах обвинувачені.
Отже, колегія суддів дійшла висновку, що призначене обвинуваченим ОСОБА_9 та ОСОБА_10 покарання є не тільки справедливим, але й необхідним і достатнім для їх виправлення та не вбачає підстав для задоволення вимог апеляційних скарг обвинувачених, вважаючи доводи останніх необґрунтованими.
Керуючись ст. ст. 405, 407, 419 КПК України, апеляційний суд,-
П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційні скарги обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_10 залишити без задоволення.
Вирок Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 06 жовтня 2020 року щодо обвинувачених ОСОБА_9 , за ч. 2 ст. 187, ч. 2 ст. 186, ч. 3 ст. 185 КК України, ОСОБА_10 , ч. 2 ст. 187, ч. 2 ст. 186 КК України залишити без змін.
Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення безпосередньо до суду касаційної інстанції, а обвинуваченим, який тримається під вартою, в той самий строк, з моменту вручення йому копії судового рішення.
Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4