Справа № 204/4662/22
Провадження № 1-кп/204/509/22
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
14 липня 2022 року м. Дніпро
Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська у складі:
головуючого судді: ОСОБА_1 ,
за участю секретаря: ОСОБА_2 ,
за участю прокурора: ОСОБА_3
за участю обвинуваченого: ОСОБА_4 ,
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в с. Духовське, Погранічного району, Приморського краю, Росія, громадянина України, маючого професійно-технічну освіту, офіційно не працевлаштованого, не одруженого, має сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:
-05 серпня 2021 року Дружківським міським судом Донецької області за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 4 роки, на підставі ст.ст. 75,76 КК України звільнений від відбуття покарання з іспитовим строком на 2 роки,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України,-
На підставі Указу Президента України від 24.02.2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 року № 2102-ІХ, із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року в Україні введено воєнний стан строком на 30 діб. У зв`язку із широкомасштабною збройною агресією Російської Федерації проти України, що триває досі, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п. 20 частини першої ст. 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» Президентом України було видано Указ від 17 травня 2022 року №341, затверджений Законом України від 22 травня 2022 року № 2263-ІХ, про часткову зміну ст. 1 Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102/ІХ (із змінами, внесеними Указом від 14 березня 2022 року № 133/2022, затвердженим Законом України від 15 березня 2022 року № 21/19-ІХ, та Указом від 18 квітня 2022 року № 259/2022, затвердженим Законом України від 21 квітня 2022 року № 2212-ІХ),продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 годин 30 хвилин 25 травня строком на 90 діб.
Під час дії воєнного стану на території України, у період з 27.05.2022 року до 30.05.2022 року, точної дати слідством не встановлено, у період часу з 17 години 00 хвилин до 17 години 30 хвилини, точного часу слідством не встановлено, ОСОБА_4 , знаходячись поблизу лісосмуги, розташованої на окраїні м. Мирнограда Донецької області по вул.Титова, де от будинку № 2 на відстані приблизно до 500 метрів знаходиться лісопосадка, за якою знаходиться на 9-му км. 8-го пікету під`їзної колії станції «Новатор» до станції «Капітальна» і яка знаходиться на землях Рівненської сільської ради Покровського району Донецької області, побачив на верхній будівлі колії болти клемні марки М22х75 та болти закладні М22х175, які вирішив вкрасти. Реалізуючи свій протиправний намір, спрямований на таємне, повторне викрадення чужого майна в умовах воєнного стану, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, ОСОБА_4 , діючи умисно, таємно, повторно з корисливою метою, в умовах воєнного стану, за допомогою трубного важільного ключа, який він заздалегідь приніс із собою, викрутив на викрав елементи верхньої будови колії, що перебували у користуванні, а саме 19 одиниць клемних болтів у зборі марки М22х75 та 5 одиниць закладних болтів у зборі марки М22х175, які належать та перебувають на балансі ТОВ «Вуглепромтранс», загальною вартістю 591 грн. 28 коп., після чого ОСОБА_4 з викраденим майном покинув місце скоєння злочину, розпорядившись ним на власний розсуд. В результаті умисних протиправних дій ОСОБА_4 ТОВ «Вуглепромтранс» були спричинені матеріальні збитки у розмірі вартості викраденого майна на загальну суму 591 грн. 28 коп.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, визнав у повному обсязі, заявив про щире каяття у вчиненому і повністю підтвердив обставини, зазначені в обвинувальному акті. Просив провести розгляд справи відповідно до ст.349 КПК України.
В судове засідання представник потерпілого ОСОБА_7 не з`явився, надіслав суду клопотання про розгляд кримінального провадження без його участі на підставі наявних в матеріалах кримінального провадження доказів.
У відповідності до ч.3 ст. 349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.
В судовому засіданні встановлено, що викладені фактичні обставини справи ніким не оспорюються, обвинувачений та інші учасники судового розгляду правильно розуміють зміст цих фактичних обставин і у суду немає сумнівів у добровільності їх позиції, тому суд дослідив лише письмові матеріали, що характеризують особу обвинуваченого (а.п.94-107); висновок експерта № СЕ-19/105-22/2617-ТВ від 23.06.2022 року (а.п.58-65); постанову про визнання речовими доказами від 08.06.2022 року (а.п.41).
Інші докази, здобуті в ході досудового слідства не досліджувались в судовому засіданні, у зв`язку з визначенням порядку та об`єму дослідження доказів, передбаченому ч.3 ст. 349 КПК України, оскільки свідчення ОСОБА_4 відповідають фактичним обставинам кримінального правопорушення та ніким не оспорюються.
Таким чином, суд дійшов висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України, а його умисні дії правильно кваліфіковані:
- за ч. 4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно, в умовах воєнного стану.
Згідно зі ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчинення нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Досягнення вказаної мети є однією з форм реалізації визначених у ч.1 ст. 1 КК України завдань закону про кримінальну відповідальність правового забезпечення охорони від злочинних посягань прав і свобод людини і громадянина, власності та інших охоронюваних законом цінностей, а також запобігання злочинам.
Згідно зі ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, повинно бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Призначаючи вид і міру покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.
Між тим, судом встановлено, що ОСОБА_4 05 серпня 2021 року був засуджений вироком Дружківського міського суду Донецької області за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді чотирьох років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України був звільненим від відбування покарання з іспитовим строком на два роки.
Не зважаючи на це, обвинувачений вчинив новий умисний злочин проти власності, що в свою чергу свідчить про небажання останнього ставати на шлях виправлення, а призначене покарання Дружківським міським судом Донецької області від 05.08.2021 року із звільненням обвинуваченого від відбування покарання з іспитовим строком виявилося недостатнім для виправлення особи та свідчить про факт неможливості виправлення ОСОБА_4 без реального відбування покарання.
Той факт, що обвинувачений ОСОБА_4 до закінчення іспитового строку вчинив нове кримінальне правопорушення свідчить про те, що фактично застосування судом ст. 75 КК України до обвинуваченого лише слугувало стримуючим фактором для запобігання вчинення останнім кримінальних правопорушень проти власності, а звільнення його від відбування покарання не дає можливості досягти основної мети призначення покарання виправлення особи.
При цьому, суд звертає увагу, що крадіжка вчинена обвинуваченим ОСОБА_4 не у зв`язку із збігом тяжких життєвих обставин, пов`язаних з скрутним матеріальним становищем, про що свідчить предмет крадіжки.
Суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином, на диспансерному обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, офіційно не працевлаштований, за місцем проживання характеризується задовільно та позиції представника потерпілого.
Як пом`якшуючу покарання обставину, відповідно до ст. 66 КК України, суд враховує щире каяття обвинуваченого та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення. Обставин, що обтяжують покарання, відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.
Також суд звертає увагу на те, що до обвинуваченого ОСОБА_4 раніше застосовувався інститут звільнення від відбування призначеного покарання, який не показав своєї ефективності, оскільки ОСОБА_4 не став на шлях виправлення та продовжив здійснювати протиправну діяльність.
Згідно ч. 1 ст.71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.
Як видно з положень п. 25 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» за сукупністю вироків (ст.71 КК України) покарання призначається, коли засуджена особа до повного відбування основного чи додаткового покарання вчинила новий злочин, а також коли новий злочин вчинено після проголошення вироку, але до набрання ним законної сили. При застосуванні правил ст.71 КК України судам належить враховувати, що остаточне покарання за сукупністю вироків має бути більшим, ніж покарання, призначене за новий злочин, і ніж невідбута частина покарання за попереднім вироком.
Враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_4 вчинив злочини не відбувши покарання за вироком Дружківського міського суду Донецької області від 05 серпня 2021 року, суд вважає за необхідне на підставі ч. 1 ст. 71 КК України до покарання, призначеного за даним вироком, частково приєднати не відбуту частину покарання за вироком Дружківського міського суду Донецької області від 05 серпня 2021 року.
Без відбування обвинуваченим покарання такі заходи не здатні забезпечити реалізацію визначеної у ст. 50 КК України мети, захистити права і свободи інших осіб від протиправних посягань, а відтак застосування щодо обвинуваченого ст. 75 КК України не сприятиме досягненню справедливого балансу між його правами та свободами й інтересами держави та суспільства.
Зважаючи на ці обставини в сукупності з характером встановлених конкретних дій винного, суд вважає неможливим досягнення мети попередження вчинення нових злочинів і виправлення обвинуваченого без ізоляції його від суспільства.
З урахуванням наведеного, суд вважає, що справедливим для ОСОБА_4 є покарання у виді позбавлення волі, яке він має відбувати реально.
Підстав для призначення обвинуваченому покарання з застосуванням положень ст. 69 КК України суд не вбачає.
Ухвалою Димитровського міського суду Донецької області від 30 червня 2022 року було застосовано до ОСОБА_4 запобіжний захід у виді особистого зобов`язання, проте на даний час строк дії заходу сплину, з клопотанням про продовження строку дії запобіжного заходу до суду ніхто не звертався.
Згідно ч.2 ст. 124 КПК України, суд вважає за необхідне стягнути з обвинуваченого фактичну вартість проведення судової експертизи, згідно наданої довідки.
Питання речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 100, 124, 349, 370, 371, 373, 374, 376, 394 КПК України, суд,
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст.185 КК України, та призначити йому покарання: 5 років позбавлення волі.
На підставі ч. 1 ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, до призначеного покарання за даним вироком частково приєднати покарання, невідбуте обвинуваченим за вироком Дружківського міського суду Донецької області від 05 серпня 2021 року та остаточно призначити обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 покарання у виді п`яти років одного місяця позбавлення волі.
Запобіжний захід по даному кримінальному провадженню не обраний.
Строк відбуття покарання ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 відраховувати з моменту приведення вироку до виконання.
Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь держави витрати за проведення судово-товарознавчої експертизи № СЕ-19/105-22/2617-ТВ від 23.06.2022 року у сумі 943 (дев`ятсот сорок три) гривень 90 копійок.
Речові докази: один трубний важільний ключ, який переданий на зберігання до кімнати зберігання речових доказів ВнП № 2 Покровського РУП ГУНП в Донецькій області, квитанція № 78 знищити; 23 болти бувших у використанні: 4 болти закладені у розібраному стані марки М 22х175 на 19 болтів клемних у розібраному стані марки М 22х75, що знаходиться у мішку із синтетичного матеріалу білого кольору, які згідно розписки передано на зберігання дорожньому майстру ТОВ «Вуглепромтранс» ОСОБА_9 повернути ТОВ «Вуглепромтранс».
Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку, шляхом подачі апеляційної скарги через Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, а при оскарженні вироку - після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку суду не пізніше наступного дня після ухвалення вироку направляється учасникам судового провадження, які не були присутні у судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1