ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/612/22 Справа № 187/359/22 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 травня 2022 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 (приймає участь в режимі відеоконференції),
третьої особи, щодо майна якої вирішується
питання про арешт ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку дистанційного судового провадження апеляційну скаргу третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт, - ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 20 квітня 2022 року про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000024,
ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 20 квітня 2022 року задоволено клопотання дізнавача та накладено арешт на транспортний засіб ЗАЗ 110307-40, днз НОМЕР_1 , який вилучено 17.04.2022 року до ВП №10 Дніпровського РУП ГУНП в Дніпровській області та визнано речовим доказом у кримінальному провадженні, шляхом заборони будь-кому розпоряджатися, відчужувати до прийняття остаточного рішення у цьому кримінальному провадженні, з метою встановлення всіх обставин, у тому числі особи, причетної до вчинення кримінального правопорушення, вказаний автомобіль передано на відповідальне зберігання ОСОБА_7 .
Мотивуючи ухвалене рішення, слідчий суддя послався на те, що вилучений автомобіль, відповідає критеріям, визначеним ст. 98 КПК України та визнаний речовим доказом у кримінальному провадженні, тому слідчий суддя дійшов висновку про обґрунтоване існування ризиків можливого знищення, перетворення, передачі чи відчуження виявленого та вилученого до ВП транспортного засобу ЗАЗ 110307-40 червоного кольору, днз НОМЕР_1 , оскільки майно має суттєве значення для встановлення можливих обставин у кримінальному провадженні, тому необхідно накласти арешт на вказане майно, що є розумним та співрозмірним обмеження права власності із завданням кримінального провадження.

Не погоджуючись з цим рішенням слідчого судді, третя особа, щодо майна якої вирішується питання про арешт, - ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді в частині відмови визнання судом перевищення повноважень працівниками поліції та відшкодувати моральну шкоду в сумі 10000 грн.
Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що він не вчиняв кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 190 КК України та не мав наміру заволодіти пальним, яке було заправлене в транспортний засіб, разом з тим слідчий суддя не надав належної оцінки тому, що він того ж дня оплатив повну суму за вказане пальне, що підтверджується матеріалами справи, а саме чеком.
Заслухавши суддю-доповідача, третю особу, щодо майна якої вирішується питання про арешт, - ОСОБА_7 , який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, позицію прокурора, яка повідомила про закриття кримінального провадження та відсутність заперечень проти апеляційної скарги, дослідивши надані матеріали, обговоривши доводи апеляційних скарг, апеляційний суд приходить до таких висновків.
Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Вказаним вимогам процесуального закону ухвала слідчого суду не відповідає в повному обсязі.
Відповідно до ч. 2 ст. 131 КПК України, арешт майна є одним з видів заходів забезпечення кримінального провадження, а отже за правилами ст. 132 КПК України його застосування не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що:

1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для вжиття заходів забезпечення кримінального провадження;

2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, про який йдеться у клопотанні слідчого, прокурора;

3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається з клопотанням.
Статтями 7, 16 КПК України встановлено, що однією з загальних засад кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Так, частиною 2 статті 173 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати:1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Так, згідно із наданими до клопотання дізнавача матеріалами у провадженні СД відділення поліції №10 Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області перебувають матеріали кримінального провадження №0000024, розпочатого за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України за фактом того, що ОСОБА_7 , керуючи автомобілем ЗАЗ 110307-40, днз НОМЕР_1 , перебуваючи на території АЗС УкрНафта за адресою: Дніпропетровська область, Дніпровський район, смт. Петриківка, вул. Кутузова, 1а, шляхом обману заволодів пальним на загальну суму 737, 30 грн.
Під час апеляційного перегляду встановлено, що дізнавач, подавши клопотання про арешт майна, не дотримався вимог ч.2 ст.171, ч.3 ст. 132 КПК України, так як не обґрунтував підставу та мету накладення арешту відповідно до положень ст.170 КПК України, так як за диспозицією ч. 1 ст. 190 КК України, передбачена кримінальна відповідальність за заволодіння чужим майном або придбання права на майно шляхом обману чи зловживання довірою (шахрайство), однак прокурором не доведено обставини , передбачені вимогами п. 1 ч. 3 ст. 132 КПК України, відповідно до якого існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження, при цьому відповідно до витягу з ЄРДР ОСОБА_7 заволодів пальним на загальну суму 737, 30 грн, який відповідно до чеку, наявного в матеріалах справи(а.п. 16) того ж дня оплатив, тому стороною обвинувачення не обґрунтовано ні співмірність арешту транспортного засобу із вартістю пального, ні доцільність арешту транспортного засобу, який не є предметом заволодіння.
Слідчим суддею не перевірені доводи клопотання щодо відповідності вказаного майна критеріям, передбаченим ст. 98 КПК України, при цьому вказана мета застосування арешту, а саме для збереження речових доказів не підтверджується матеріалами кримінального провадження, оскільки постанова про визнання речей і документів речовими доказами та приєднання їх до матеріалів справи (а.п. 4) не містить відомостей про визнання речовим доказом пального, його об`єм та вартість.
Суд першої інстанції залишив поза увагою встановлення всіх обставин для накладення арешту.
Під час розгляду вказаного клопотання слідчого, колегією суддів встановлено, що прокурором не доведено, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, про який йдеться в клопотанні слідчого про арешт майна.
З урахуванням наведеного, а також меж апеляційного розгляду, визначених ст. 404 КПК України, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт, - ОСОБА_7 - задовольнити частково, ухвалу слідчого судді Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 20 квітня 2022 року скасувати та постановити нову ухвалу про відмову в задоволенні клопотання слідчого про арешт майна.
Вимоги апеляційної скарги про стягнення моральної шкоди не є предметом розгляду суду апеляційної інстанції в межах заявленого клопотання про арешт майна.
Керуючись ст. ст. 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт, - ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 20 квітня 2022 року задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 20 квітня 2022 року про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000024 скасувати.
Постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання дізнавача СД ВП№10 Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровської області лейтенанта поліції ОСОБА_8 , погоджене з прокурором, про арешт майна у кримінальному провадження № 0000024.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

_____________ _________ __________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4