ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2022 року

м. Хмельницький

Справа № 671/1187/20

Провадження № 11-кп/4820/364/22

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду у складі:

судді - доповідача ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
з участю секретаря ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому, в режимі відеоконференції кримінальне провадження № 0000210 за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_6 на вирок Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 19 січня 2022 року,-

в с т а н о в и л а :
Вироком Хмельницького міськрайонного суду від 19 січня 2022 року

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Лисянки, Баштанського району Миколаївської області, жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, пенсіонера, в силу ст. 89 КК України раніше не судимого,
визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України та призначено покарання у виді 7 років позбавлення волі.
В строк відбування покарання ОСОБА_7 зараховано період його утримання під вартою з 25 квітня 2020 року.
Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_7 до набрання вироком законної сили залишено без змін тримання під вартою.
Питання про речові докази вирішено відповідно до ст. 100 КПК України.
Арешт накладений на речові докази у провадженні ухвалено скасувати.
За вироком суду, ОСОБА_7 , 24 квітня 2020 року у період часу з 10 год. 40 хв. 14 год. 40 хв., перебуваючи в гостях у своєї сусідки ОСОБА_9 по АДРЕСА_2 , розпивав із нею спиртні напої, в ході чого, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, між ними виник конфлікт, під час якого у останнього виник умисел на протиправне позбавлення життя ОСОБА_9 .
Надалі, ОСОБА_7 , реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на позбавлення життя ОСОБА_9 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи негативні наслідки у вигляді смерті ОСОБА_9 , та бажаючи їх настання, діючи умисно, з прикладанням сили, двома руками штовхнув ОСОБА_9 в груди, від чого остання впала сідницями на крісло. В подальшому, ОСОБА_7 перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, у вище вказаному місці та час, доводячи свій злочинний умисел до кінця, спрямований на умисне вбивство ОСОБА_9 , взяв у руки дерев`яну частину табуретки (складається з двох ніжок табуретки), усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи негативні наслідки у вигляді смерті ОСОБА_9 та бажаючи їх настання, діючи умисно, з прикладанням сили, наніс по одному удару дерев`яною частиною табуретки в ділянку передньої поверхні грудної клітини і правого плеча та не менше чотирьох ударів в область обличчя та голови ОСОБА_9 .
Внаслідок вище вказаних, умисних, протиправних дій, спрямованих на вбивство ОСОБА_9 , ОСОБА_7 спричинив потерпілій ОСОБА_9 тілесні ушкодження у вигляді:
- крововиливів під м`якими покривами голови в скроневій ділянці справа, в правій надбрівній ділянці та в лівій скроневій ділянці, ран в ділянці правої вушної раковини, уламкового перелому кісток черепа в скроневій та лобній ділянці справа, розриву твердої мозкової оболонки в скроневій ділянці справа, субарахноїдального крововиливу, забою головного мозку та розривів речовини головного мозку в скроневій ділянці справа, які за своїм характером відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, що небезпечні в момент заподіяння і знаходяться в причинному зв`язку із настанням смерті;
- перелому грудини між 2-3-м ребрами, перелому нижньої щелепи в ділянці її кута справа, крововиливу з саднами в ділянці кута нижньої щелепи справа, крововиливу на підборідді справа з переходом на ділянку верхньої третини шиї, які за своїм характером відносяться до середньої тяжкості тілесних ушкоджень і в прямому причинному зв`язку із настанням смерті не перебувають;
- крововиливу в правій надбрівній ділянці, ран в ділянці правої вушної раковини лівої вушної раковини, садна в ділянці правої вушної раковини, рани в правій надбрівній ділянці, крововиливу на обох повіках правого ока, крововилив на виличній ділянці справа, рани та садна в лівій завушній ділянці, крововиливу та саден на лівій виличній ділянці з переходом на щічну, садна на підборідді посередині, крововиливу на передній поверхні верхньої третини правого плеча та крововиливу в ділянці середнє-нижньої третини правого плеча, які за своїм характером відносяться до легких тілесних ушкоджень та в прямому причинному зв`язку із настанням смерті не перебувають.
Після нанесення вище вказаних умисних тілесних ушкоджень ОСОБА_9 померла на місці події внаслідок отриманої відкритої черепної-мозкової травми у вигляді перелому кісток склепіння черепа з субарахноїдальним крововиливом та розривом речовини головного мозку.

В поданій апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_6 , ваажає, що висновки суду, викладені у вироку, не відповідають фактичним обставинам провадження, оскільки вони не підтверджуються належними доказами, дослідженими в судовому засіданні, та мають істотні суперечності. Вказує, що висновки суду ґрунтуються виключно на припущеннях та не стверджуються здобутими органами досудового розслідування та дослідженими судом доказами. На його думку, суд не взяв до уваги показання свідків у провадженні, не перевірив причетність до скоєного вбивства потерпілої інших осіб, а також проігнорував докази, які стверджували алібі ОСОБА_7 , не дав їм належної правової оцінки. Це, на думку сторони захисту, свідчить про упередженість суду та є підставою для скасування вироку і закриття провадження по справі.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення обвинуваченого та його захисника, які підтримали подану апеляційну скаргу, з посиланням на зазначені в ній доводи, прокурора, який вважає, що законні підстави для задоволення апеляційних вимог відсутні, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає, виходячи з таких підстав.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, досудове розслідування, з`ясування обставин справи та перевірка їх доказами проведено з дотриманням вимог кримінального процесуального закону, таких порушень цього закону, які були б істотними і тягли за собою скасування судового рішення, у провадженні не допущено, а висновок суду про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні злочину при зазначених у вироку обставинах відповідає матеріалам провадження та ґрунтується на досліджених в судовому засіданні доказах.

Доводи апеляційної скарги сторони захисту про те, що досудове розслідування, з`ясування обставин провадження та перевірка їх доказами судом проведено упереджено, без з`ясування даних, які мають значення для встановлення істини у провадженні, є необґрунтованими і спростовуються зібраними у кримінальному провадженні та дослідженими судом доказами.

Зокрема, в процесі судового розгляду ОСОБА_7 не заперечував та ствердив обставини конфлікту в денну пору 24 квітня 2020 року з потерпілою ОСОБА_9 у її домоволодінні АДРЕСА_2 , однак викладав свою версію подій.

Показаннями потерпілої ОСОБА_10 , яка показала, що навесні 2020 року в належному ОСОБА_9 домоволодінні був виявлений труп останньої з видимими тілесними ушкодженнями. Ствердила, що ОСОБА_7 неодноразово застосовував фізичне насильство до потерпілої та спричиняв їй тілесні ушкодження.

Показаннями свідка ОСОБА_11 , яка ствердила, що в квітні 2020 року виявила труп ОСОБА_9 за місцем її проживання, який знаходився у сидячому положенні в веранді будинку та мав видимі тілесні ушкодження.

Показаннями свідка ОСОБА_12 , яка ствердила, що обвинувачений ОСОБА_7 напередодні смерті потерпілої в місцевому магазині придбав продукти харчування, в тому числі алкогольні напої у кількості 0,25 л горілки та сальтисон.

Крім того, факт вчинення ОСОБА_7 злочину об`єктивно стверджується даними протоколу огляду місця події з ілюстративними таблицями, з яких вбачається, що в домоволодінні АДРЕСА_2 був виявлений труп ОСОБА_9 із значною кількістю видимих тілесних ушкоджень в тому числі на голові. В домоволодінні, де знаходилося тіло ОСОБА_9 , виявлено численні плями бурого кольору схожі на кров (а.п. 39-83, т. 2).

Із змісту висновку експерта № 36 від 12.06.2020 року стверджується, що причиною смерті ОСОБА_9 є відкрита черепно-мозкова травма у вигляді перелому кісток склепіння черепа з субарахноїдальним крововиливом та розривом речовини головного мозку, що підтверджується морфологічними змінами та наявністю вказаних ушкоджень, що були виявлені при розтині трупа. Смерть ОСОБА_9 могла настати біля 30-34-х годин до проведення дослідження її трупа в морзі, про що свідчить характер ранніх трупних змін: трупних плям та трупного заклякання.
Під час проведення судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_9 виявлено тілесні ушкодження у вигляді крововиливів під м`якими покривами голови в скроневій ділянці справа, в правій надбрівній ділянці та в лівій скроневій ділянці, уламкового перелому кісток черепа в скроневій та лобній ділянці справа, розриву твердої мозкової оболонки в скроневій ділянці справа, субарахноїдального крововиливу, забою головного мозку та розривів речовини головного мозку в скроневій ділянці справа, перелому грудини між 2-3-м ребрами, перелому нижньої щелепи в ділянці її кута справа, ран в ділянці правої та лівої вушної раковини, садна в ділянці правої вушної раковини, рани в правій надбрівній ділянці, крововиливу на обох повіках правого ока, крововилив на виличній ділянці справа, рани та садна на лівій завушній ділянці, крововиливу та саден на лівій виличній ділянці з переходом на щічну, крововиливу з саднами в ділянці кута нижньої щелепи справа, крововиливу на підборідді справа з переходом на ділянку верхньої третини шиї, садна на підборідді посередині, крововиливу на передній поверхні верхньої третини правого плеча та крововиливу в ділянці середньо-нижньої третини правого плеча. Вищевказані тілесні ушкодження могли утворитися від дії якогось твердого тупого травмуючого предмету (предметів) вірогідно який має непрямолінійне ребро, не виключено частини дерев`яного табурета. Судячи по кольору та стану загоєння тілесних ушкоджень, крововилив в ділянці середнє-нижньої третини правого плеча має давність утворення близько двох діб до часу настання смерті, всі інші тілесні ушкодження могли виникнути в короткий проміжок часу між їх нанесенням незадовго до моменту настання смерті ОСОБА_9 , тому точно встановити послідовність їх заподіяння неможливо.
Враховуючи кількість та розташування наявних у ОСОБА_9 тілесних ушкоджень, а також характер травмуючого предмету, можна припустити, що по відношенню до неї могло мати місце від шести і більше прикладень травмуючої дії в різні ділянки тіла (по одному в ділянку передньої поверхні грудної клітки і правого плеча, інші в ділянку голови);
Виявлені у ОСОБА_9 тілесні ушкодження у вигляді саден та ран в ділянці правої вушної раковини, крововиливу під м`якими покривами голови в скроневій ділянці справа, вдавленого перелому в правій скроневій та лобній ділянці, розриву твердої мозкової оболонки в правій скроневій ділянці, субарахноїдального крововиливу, забою та розривів головного мозку в скроневій ділянці справа, за своїм характером, згідно «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» Наказу № 6 МОЗ України мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень, як такі, що небезпечні для життя у момент заподіяння і знаходяться в прямому причинному зв`язку з настанням смерті. Перелом грудини, перелом нижньої щелепи справа, крововиливи та садна в ділянці підборіддя та кута нижньої щелепи справа, за своїм характером, згідно п.2.2.1. «Правил…» мають ознаки тілесних ушкоджень середньої тяжкості і в прямому причинному зв`язку з настанням смерті не перебувають. Всі інші виявлені у ОСОБА_9 тілесні ушкодження мають ознаки легких тілесних ушкоджень та в прямому причинному зв`язку з настанням смерті не перебувають.
Потерпіла ОСОБА_9 під час отримання нею тілесних ушкоджень могла перебувати як у вертикальному так і в горизонтальному, чи сидячому положенні тіла. Зважаючи на те, що виявлені у потерпілої тілесні ушкодження знаходяться в основному на передній поверхні тіла, більш вірогідно, що особа яка наносила їй вказані ушкодження могла знаходитись спереду потерпілої;
Зважаючи на важкість отриманих ОСОБА_9 тілесних ушкоджень, малоймовірна можливість врятувати життя потерпілій при своєчасному наданні їй кваліфікованої медичної допомоги.
Не виключається можливість, що приспущені до верхньої третини стегон спідниця, лосини та плавки можуть свідчити про якесь переміщення тіла;
При судово-медичній експертизі зразка крові з трупа ОСОБА_9 наявність етилового алкоголю не виявлено.
Не виключається можливість того, що виявлені у ОСОБА_9 тілесні ушкодження могли бути спричинені їй дерев`яною частиною табуретки.
Виключається можливість самостійно пересуватись або здійснювати потерпілою якихось інших цілеспрямованих дій після отримання перелому черепа з крововиливом та розривами головного мозку. Цілком імовірно, що після отримання всіх інших наявних у ОСОБА_9 тілесних ушкоджень, остання могла вчиняти якісь інші активні дії (спрямовані на самооборону) та самостійно пересуватись при цьому.
Рана в правій надбрівній ділянці, крововилив та садна на лівій виличній ділянці з переходом на щічну та садно на підборідді посередині, могли утворитись як внаслідок прямих ударів так і при падінні з висоти власного зросту. Характер і локалізація всіх інших виявлених у ОСОБА_9 тілесних ушкоджень не є специфічними чи характерними для утворення їх при падінні людини з висоти власного зросту;
Після заподіяння тілесних ушкоджень смерть потерпілої могла настати відразу, або не пізніше 30-ти хвилин після їх спричинення (а.п. 87-90, 91, т. 2).
Аналізуючи вказані висновки судово-медичних експертиз в сукупності з іншими дослідженими в судовому засіданні доказами, колегія суддів вважає, що виявленні в домоволодінні потерпілої, в тому числі на дерев`яній табуретці сліди крові, належать саме потерпілій ОСОБА_9 , оскільки саме в цьому місці і за допомогою саме цих предметів обвинувачений наносив потерпілій численні тілесні ушкодження.

Даними висновку експерта № 364 від 28.04.2020 року та № 253 від 21.05.2020 року стверджується, що кров ОСОБА_9 відноситься до групи 0 з ізогемаглютиніном анти-А і анти-В за ізосерологічною системою АВ0, а кров ОСОБА_7 відноситься до групи В з ізогемаглютиніном анти-А за ізосерологічною системою АВ0 відповідно (а.с. 94, 104, т. 2).

Із змісту висновку амбулаторної комплексної судової психолого-психіатричної експертизи № 261 від 15 травня 2020 року вбачається, що ОСОБА_7 виявляє органічний розлад особистості не уточненого ґенезу з легкими змінами, виявляв такий і на момент вчинення інкримінованого йому злочину. Проте цей розлад не заважав йому усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними на період інкримінованого йому злочину, усвідомлює значення своїх дій та може керувати ними обвинувачений і на даний час, тобто відносно скоєного і на теперішній час його можна вважати осудним.

ОСОБА_7 в період вчинення злочину в стані тимчасового розладу душевної діяльності, іншої психологічного розладу, фізіологічного афекту, фрустрації, психологічного стресу не перебував.

ОСОБА_7 застосування до нього примусових заходів медичного характеру не потребує (а.п. 220-222, т. 2).

Даними протоколу № 2635т/121/14-2020 від 28 травня 2020 року стверджується, що ОСОБА_7 , добровільно, без жодного тиску та примусу, в деталях, вказав мотиви, місце, спосіб та механізм позбавлення життя потерпілої, при цьому повідомляв такі деталі вчинення злочину, які могли бути відомі виключно особі, яка безпосередньо його скоїла (а.п. 80-82, т. 3).

Про наявність умислу в діях ОСОБА_7 на позбавлення життя ОСОБА_9 свідчить спосіб, характер та механізм заподіяння тілесних ушкоджень, їх кількість, локалізація поранень, а саме за допомогою дерев`яного табурету в голову, тобто виключно в життєво важливий орган.

При встановленні спрямованості умислу обвинуваченого ОСОБА_7 колегія суддів враховує дані про інтенсивність нападу, що дії обвинуваченого були спрямовані на умисне вбивство ОСОБА_9 , про це свідчать дані щодо кількості, локалізації поранень, сили ударів і нанесення їх в область життєво важливих органів. Встановлені фактичні обставини провадження свідчать про те, що обвинувачений виконав всі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, настання смерті потерпілої (наніс не менше шести ударів дерев`яним табуретом виключно в життєво важливі органи).

Сукупність всіх встановлених судом першої інстанції обставин вчинення злочину, спосіб, кількість, характер і локалізація поранень, причини припинення злочинних дій, поведінка обвинуваченого і потерпілої, що передувала події, їх стосунки, вказують про цілеспрямовані, обдумані і умисні дії ОСОБА_7 спрямовані на позбавлення життя ОСОБА_9 .

Зазначені вище обставини, відсутність у ОСОБА_7 будь-яких тілесних ушкоджень, наявність у ОСОБА_9 тілесних ушкоджень на руках, відсутність у неї в піднігтьовому вмісті кистей рук епітеліальних клітин з ядрами та слідів крові сторонньої людини, свідчить про те, що саме вона оборонялася, а не нападала.

Наведені докази повністю спростовують доводи апеляційної скарги сторони захисту про необґрунтованість порушення кримінального провадження та засудження ОСОБА_7 .

Жодних належних та допустимих доказів, які б викликали сумніви у об`єктивності вищевказаних матеріалів, їх фальсифікації ні обвинуваченим, ні його захисником не надано.

Більше того, дані твердження сторони захисту були предметом дослідження місцевого суду та ним детально проаналізовані.

За таких обставин колегія суддів приходить до переконання, що докази вчинення злочину ОСОБА_7 , які покладені судом в основу обвинувального вироку, були отримані з дотриманням вимог кримінального процесуального законодавства.

В провадженні не встановлено жодного належного, переконливого та об`єктивного доказу щодо застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_7 та свідків заборонених законодавством методів розслідування, не здобуто таких і в процесі апеляційного розгляду.

Такі обставини ґрунтуються виключно на твердженнях сторони захисту, які є прямо зацікавленими особами, їх роздумах щодо процесів в державі, діяльності правоохоронних органів, систематичних звинуваченнях органів досудового розслідування та суду в упередженості та необ`єктивності, вільному тлумаченні кримінального закону та особи потерпілої, що не можна визнати допустимими доказами.

При цьому, в матеріалах провадження не встановлено доказів, щоб ОСОБА_7 чи його захисники звертались із заявами та скаргами до прокурора Волочиської місцевої прокуратури, який здійснює нагляд за досудовим розслідуванням чи вищестоящих органів з приводу незаконних дій працівників поліції, а тому такі твердження викликають об`єктивний сумнів.

Таким чином, підстав вважати, що в процесі досудового розслідування зі сторони органів досудового розслідування на обвинуваченого чи свідків чинився тиск, в колегії суддів немає, не здобуто таких доказів і в процесі апеляційного розгляду.

Колегія суддів відхиляє твердження обвинуваченого та його захисника в тій частині, що ОСОБА_7 до вчинення злочину не причетний, оскільки вони є не послідовними, суперечливими, не відповідають фактичним обставинам провадження та спростовуються дослідженими в судовому засіданні, вищенаведеними доказами.

В тому числі, його ж показаннями в процесі судового розгляду, де він послідовно, будучи допитаний не один раз, в присутності захисника, що виключало вчинення на нього будь-якого тиску та примусу, давав послідовні показання, якими в деталях повідомляв обставини перебування в домоволодінні потерпілої в день її смерті, однак викладав свою версію подій.

Більше того, на переконання колегії суддів, з огляду на те, що показання обвинуваченого ОСОБА_7 зафіксовані під час проведення негласних слідчих дій, в тому числі щодо вчинення вбивства потерпілої ОСОБА_9 , характеру та механізму спричинення тілесних ушкоджень, повністю узгоджуються з даними висновку лікаря судово-медичного експерта № 36 від 12.06.2020 року, що свідчить про їх достовірність, належність та допустимість (а.п. 87-90, 91, т. 2; 80-82, т. 3).
При цьому, ОСОБА_7 в процесі вказаних процесуальних дій, даючи викриваючі себе показання у вчиненні злочину повідомляв такі деталі, які могли бути відомі виключно особі, яка безпосередньо його скоїла.

Не може погодитися колегія суддів і з твердженнями сторони захисту, що обвинувачення ОСОБА_7 ґрунтується виключно на його зізнавальних показаннях. Оскільки, його вина у вчиненні злочину доведена на підставі вищенаведених, здобутих органами досудового розслідування, досліджених та перевірених судом доказах у їх сукупності, в тому числі даних протоколів слідчих дій, висновках експертів, які підтверджують обставини та висновки встановлені судом та спростовують твердження обвинуваченого і його захисника.

Та обставина, що ОСОБА_7 відразу після вчинення злочину не зник з місця проживання, не може свідчити про його не причетність до його скоєння. Оскільки, обвинувачений, до здобуття беззаперечних доказів його вини у умисному вбивстві ОСОБА_9 , даючи показання правоохоронним органам, категорично заперечував перебування в домоволодінні з останньою та конфлікт з нею в денну пору 24 квітня 2020 року.

Як стверджується матеріалами кримінального провадження, фактично відразу після виявлення трупа ОСОБА_9 , органами досудового розслідування, в помешканні ОСОБА_13 , був проведений обшук, вилучені його особисті речі, в тому числі індивідуального вжитку. Сам ОСОБА_13 , його біологічний матеріал, його верхній одяг були об`єктами детальних, численних криміналістичних досліджень, по гарячих слідах, перевірялося і алібі останнього. Вказані обставини повністю спростовують твердження обвинуваченого і його захисника про можливу причетність ОСОБА_13 до скоєння злочину та ігнорування слідчими органами особи останнього.

Разом з тим, всі проведені дослідження, в тому числі одягу ОСОБА_13 , його біологічного матеріалу, жодним чином не підтвердили причетність останнього до скоєння вбивства потерпілої, на відміну від ОСОБА_7 , докази вини якого у вчиненні вказаного злочину носять беззаперечний характер.

Виявлення в домоволодінні потерпілої обгорток цукерок, які є товаром широко вжитку та які широко реалізуються в торгівельних закладах, не може свідчити про причетність ОСОБА_13 до скоєного вбивства. Як і не може свідчити про вбивство ним потерпілої та обставина, що вони знайомі, оскільки ОСОБА_9 була знайома і з обвинуваченим.

Разом з тим, виявлення на місці вчинення злочину такого специфічного товару, як сальтисон, який ОСОБА_7 придбав у магазині фактично безпосередньо перед скоєним вбивством, на переконання колегії суддів прямо вказує на перебування обвинуваченого в домоволодінні потерпілої в день скоєння вбивства та розпивання з нею спиртних напоїв.

Вказані обставини повністю спростовують твердження сторони захисту щодо відсутності стану сп`яніння у обвинуваченого в момент скоєння вбивства, а також твердження свідка ОСОБА_14 , на які захисник посилається, як на алібі обвинуваченого, оскільки остання окрім того, є прямо зацікавленою особою.

Як органами досудового розслідування так і судом у встановленому законом порядку були вжиті та проведені всі належні заходи щодо визначення механізму спричинення потерпілій тілесних ушкоджень.

Зокрема, призначено та проведено судово-медичні дослідження вказаних обставин, які дали вичерпні відповіді на спірні питання сторони захисту, в тому числі щодо спроможності ОСОБА_7 нанести такі тілесні ушкодження за допомогою стороннього предмета, способу та механізму спричинення смерті потерпілій.

Жодних належних та допустимих доказів, які б викликали сумніви у об`єктивності вищевказаних матеріалів, їх фальсифікації ні обвинуваченим, ні його захисником не надано.

Більше того, дані твердження сторони захисту були предметом дослідження місцевого суду та ним детально проаналізовані.

При цьому, колегія суддів вважає, що ряд питань щодо встановлення механізму спричинення потерпілій тілесних ушкоджень на дослідженні яких наполягає захисник ОСОБА_6 носять юридичний характер та знаходяться поза межами знань фахівців у галузі медицини та вирішені судом при постановлені вироку.

Не може погодитися колегія суддів і з твердженнями сторони захисту, що процесуальний прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_15 в період проведення ряду процесуальних дій була неповноважною, що є безумовною підставою для визнання здобутих доказів недопустимими. Зокрема, ставлячи питання про скасування вироку суду, сторона захисту посилається на те, що хоча процесуальний прокурор у провадженні і був призначений 25.04.2020 року, разом з тим, повідомлення про групу прокурорів було зареєстровано в органах досудового розслідування лише зі спливом декількох днів, що в тому числі є підставою для визнання проведених негласних слідчо-розшукових дій недопустимими доказами.

В той же час, поза увагою сторони захисту залишилась та обставина, що повноваження процесуального прокурора у кримінальному провадженні прокурор ОСОБА_15 набула з моменту винесення постанови заступником прокурора Хмельницької області, яка є чинна, а саме 25.04.2020 року, а не з момент її направлення в органи поліції для відома.

Внаслідок того, що проведення негласних слідчих дій, відповідно до вимог законодавства містить певні відмінності, рух таких процесуальних документів, в тому числі їх доставка та отримання суб`єктами виконання не підлягає розголошенню, приєднанню до матеріалів кримінального провадження та жодним чином не впливає на допустимість таких доказів.

Оголошена ОСОБА_7 підозра, кваліфікація його дій, з якою погодився суд, містить виклад фактичних обставин, в тому числі часу, місця, способу та інших обставин вчинення злочину, наскільки вони відомі слідчому. Знайшли вони своє відображення і у вироку, тобто при його ухваленні суд повністю вирішив питання, зазначені в ст. 374 КПК України.

Тому твердження захисника ОСОБА_6 , що органами досудового розслідування та судом не виконані вимоги ст. 91 КПК України не заслуговують на увагу та підлягають відхиленню.

Таких порушень вимог кримінального процесуального закону, які були б істотними, впливали на доведеність вини, кваліфікацію дій обвинуваченого чи визначення виду та строку покарання, перешкоджали ухвалити законне та обґрунтоване рішення, тягли за собою скасування вироку, на що посилаються обвинувачений та його захисник у провадженні не допущено.

Ретельно проаналізувавши докази в їх сукупності, суд дав їм належну оцінку і прийшов до обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченому ч. 1 ст. 115 КК України.

Колегія суддів вважає, що при призначенні покарання ОСОБА_7 суд першої інстанції дотримався вимог ст. 65 КК України та визначив таке з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину та особи обвинуваченого.

Зокрема, судом взято до уваги те, що ОСОБА_7 визнаний винним у вчиненні особливо тяжкого злочину, врахував його підвищену суспільну небезпечність, спосіб та механізм спричинення тілесних ушкоджень, наслідки, що настали у вигляді смерті ОСОБА_9 , думку потерпілої, те що збитки спричинені злочином не відшкодовані.

Як стверджується матеріалами провадження вину у вчиненні злочину ОСОБА_7 не визнав навіть під тиском зібраних у провадженні доказів, даних про виявлення ним жалю в провадженні не встановлено, не вживав достатніх заходів щодо відшкодування шкоди та досягнення порозуміння з потерпілою.

За таких обставин приймаючи до уваги суспільну небезпечність вчиненого обвинуваченим злочину, який є особливо тяжким, спосіб та механізм спричинення тілесних ушкоджень, наслідки, які настали, думку потерпілої, скоєння злочину в стані алкогольного сп`яніння, колегія суддів приходить до висновку, що обране ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі, є необхідним й достатнім для його виправлення та попередження скоєння нових злочинів, тобто ґрунтується на вимогах закону.

А тому колегія суддів не може погодитись з твердженнями захисника про призначення явно несправедливого покарання внаслідок його суворості.

Те, що ОСОБА_7 раніше не судимий, не спростовує встановлених судом обставин і висновків та не дає підстав вважати, що виправлення обвинуваченого можливе при призначенні більш м`якого покарання.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 407, 418 КПК України, колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а :

Вирок Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 19 січня 2022 року щодо ОСОБА_7 залишити без зміни, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримає під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3