УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27.04.2022 Справа №607/17488/21

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі головуючого судді ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , представника потерпілого адвоката ОСОБА_6 у м.Тернополі в залі суду під час підготовчого судового засідання, на підставі обвинувального акта стосовно ОСОБА_4 про обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.286 КК України, у кримінальному провадженні №0001100, -

встановив:
До суду поступило клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 про звільнення його від кримінальної відповідальності за ч.1 ст.286 КК України, в порядку передбаченому ст.46 КК України, у зв`язку з примиренням з потерпілим ОСОБА_7 та закриття кримінального провадження.

В судовому засіданні сторона захисту відмовилася від клопотання та відкликала його, тому воно підлягає поверненню обвинуваченому ОСОБА_4 .

Також, обвинувачений ОСОБА_4 подав клопотання про скасування арешту майна - транспортного засобу марки «Mercedes-Benz» моделі 81D, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 , р.н. НОМЕР_2 та повернення транспортного засобу власникові ОСОБА_8 .

У клопотанні вказано: «Під час огляду місця події 04.08.2021 року в рамках кримінального провадження №0001100 від 04.08.2021 року за ч.1 ст.286 КК України було вилучено транспортний засіб марки «Mercedes-Benz», моделі 814D, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_2 , що належить на праві власності ОСОБА_8 . Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. У рамках даної справи зі сторони обвинуваченого та потерпілого були подані клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку з примиренням винного з потерпілим та у зв`язку із цим закриття кримінального провадження. Кримінальні процесуальні правовідносини виникають, змінюються та припиняються на підставі норм кримінального процесуального права. Закриття кримінального провадження є юридичним фактом, який припиняє кримінальні процесуальні відносини. Зокрема, після прийняття процесуального рішення у вигляді закриття кримінального провадження, арешт майна, застосований у кримінальному провадженні як засіб його забезпечення, втрачає відповідну концептуальну властивість. Із припиненням кримінального провадження арешт майна стає публічним обтяженням права власності, підстави для подальшого існування якого відпали. Причому втрачається можливість застосування специфічного порядку скасування такого обтяження, зумовленого кримінальними процесуальними відносинами. Із огляду на зазначене, будь-які публічно-правові процедури, які з тих чи інших причин не завершені до закриття кримінального провадження, з моменту такого закриття втрачають кримінальний процесуальний характер. Арешт майна у такому разі з заходу забезпечення кримінального провадження перетворюється на неправомірне обмеження права особи користуватися належним їй майном. Статтею 9 КПК України визначено, що кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини. У рішенні Європейського суду з прав людини від 07 червня 2007 року у справі «Смирнов проти України» було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою майна у кримінальному провадженні належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку - вимагати охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей (майна) державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина. Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ісмаїлов проти Росії» від 06.11.2008 року, де вказувалися порушення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, в якому зазначено, що кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права». Відповідно до вимог ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Стаття 1 Першого протоколу до Європейської конвенції з прав людини передбачає, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Згідно зі ст.41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності і ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Ст.19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України. За ч.1 ст.16 КПК України, позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом. В контексті практики ЄСПЛ, будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним. Відповідно до Постанови Європейського Суду від 09.06.2005 по справі «Бакланов проти Російської Федерації», Постанови Європейського Суду від 24 березня 2005 року по справі «Фрізен проти Російської Федерації», Судом наголошується на тому, що перша та найбільш важлива вимога статті 1 Протоколу № 1 до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання публічної влади у право на повагу до власності має бути законним, держави уповноважені здійснювати контроль за використанням власності шляхом виконання законів. Більше того, верховенство права, одна з засад демократичної держави, втілюється у статтях Конвенції. Питання у тому, чи було досягнуто справедливої рівноваги між вимогами загального інтересу та захисту фундаментальних прав особи, має значення для справи лише за умови, що спірне втручання відповідало вимогам законності і не було свавільним. Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції", пп.69 і 73, Series A N52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства", n.50, Series A N 98). Абз.2 ч.1 ст.174 КПК України визначено, що арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано. Відповідно до ч.4 ст.174 КПК України, суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, непризначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові».
В суді сторона захисту підтримала клопотання про скасування арешту майна, посилаючись на вказані у ньому мотиви.
В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 заперечив щодо задоволення клопотання, як передчасне.
Відповідно до ст.174 КПК України арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано; Суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна; Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, непризначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.
Із змісту цього закону вбачається, що рішення про скасування арешту майна суд вправі ухвалювати лише на стадії судового розгляду кримінального провадження, а не під час підготовчого судового засідання. Крім цього, статті 314, 314-1, 315 КПК України містять вичерпний перелік питань, які суд може вирішувати під час підготовчого судового засідання і не передбачають права суду приймати рішення щодо скасування арешту майна на цій стадії правосуддя. Отже, клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 про скасування арешту майна - транспортного засобу марки «Mercedes-Benz» моделі 81D, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_2 та повернення транспортного засобу власникові ОСОБА_8 до задоволення не підлягає.

Прокурор ОСОБА_3 доповів, що обвинувальний акт відповідає вимогам закону та просить призначити судовий розгляд кримінального провадження Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області у відкритому судовому засіданні.

Інші учасники заперечень не заявили.

З обвинувального акта вбачається, що у ньому вказано відомості, які передбачено ст.291 КПК України, тобто він відповідає вимогам закону. Отже, на підставі цього обвинувального акта необхідно призначити судовий розгляд кримінального провадження. Оскільки, підстав для розгляду кримінального провадження у закритому судовому засіданні немає його необхідно проводити у відкритому судовому засіданні.

Потерпілий ОСОБА_7 подав позовну заяву до АТ «Страхова компанія «Мега-Гарант», ОСОБА_8 , ОСОБА_4 про стягнення майнової та моральної шкоди. Також, представник потерпілого адвокат ОСОБА_6 подала заяву про забезпечення цього позову. Проте, 27.04.2022 року представник потерпілого адвокат ОСОБА_6 подала заяву про повернення позовної заяви про відшкодування майнової і моральної шкоди та залишення без розгляду заяви про забезпечення позову. Оскільки, це право учасника кримінального провадження, яке реалізується через добровільне волевиявлення, тому заява підлягає до задоволення.

Керуючись статтями 291, 314 - 316 КПК України, суд,-

постановив:
Клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 про звільнення від кримінальної відповідальності за ч.1 ст.286 КК України, на підставі ст.46 КК України у зв`язку з примиренням з потерпілим ОСОБА_7 та закриття кримінального провадження, повернути ОСОБА_4 по причині його відкликання.

На підставі обвинувального акта стосовно ОСОБА_4 про обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.286 КК України призначити судовий розгляд кримінального провадження Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області у відкритому судовому засіданні в приміщенні за адресою м.Тернопіль вул.Котляревського, 34, на 04 травня 2022 року в 16 год. 30 хв.

Заяву представника потерпілого адвоката ОСОБА_6 задовільнити, позовну заяву ОСОБА_7 до АТ «Страхова компанія «Мега-Гарант», ОСОБА_8 , ОСОБА_4 про стягнення майнової і моральної шкоди та повернути йому, а також, залишити без розгляду заяву адвоката ОСОБА_6 про забезпечення цього позову.

В задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 про скасування арешту майна - транспортного засобу марки «Mercedes-Benz» моделі 81D, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_2 та повернення транспортного засобу власникові ОСОБА_8 , відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає, заперечення проти ухвали можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення.

Головуючий суддяОСОБА_1