Справа № 761/8221/22
Провадження № 1-кс/761/4627/2022
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 травня 2022 року м. Київ

Слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , підозрюваної ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , представника заявника адвоката ОСОБА_5 , слідчого ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у приміщенні Шевченківського районного суду м. Києва скаргу ОСОБА_3 на повідомлення про підозру ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від 07 лютого 2022 року у кримінальному провадженні №0000452 від 07.02.2022 про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 259 КК України,

В С Т А Н О В И Л А:

Підозрювана ОСОБА_3 звернулась до слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва зі скаргою на повідомлення про підозру ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від 07 лютого 2022 року у кримінальному провадженні №0000452 від 07.02.2022 про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 259 КК України.

В обґрунтування скарги підозрювана зазначає, що слідчим відділом Шевченківського УП ГУНП в м. Києві проводиться досудове розслідування кримінального провадження №0000452 від 07.02.2022.

07.02.2022 ОСОБА_3 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 259 КК України.

Підозрювана зазначає, що дане повідомлення про підозру містить неповні та суперечливі відомості, крім того в матеріалах провадження відсутні докази складу злочину, а отже повідомлення про підозру підлягає скасуванню з огляду на наступне.

Так, повідомлення про підозру на думку підозрюваної ОСОБА_3 вручено їй неналежною особою а саме слідчим, в той же час, підозрювана, посилаючись на статтю 481 КПК України стверджує, що повідомлення про підозру їй може вручати лише прокурор.

Крім того, як зазначає підозрювана ОСОБА_3 , на її думку, повідомлення про підозру не містить виклад обставин та їх обґрунтування, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в можливій причетності підозрюваної до вчинення інкримінованого їй кримінального правопорушення.

Також, підозрювана вказує на недопустимість доказів, що на її думку, підтверджується рішенням слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва, яким було відмовлено в задоволенні клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання щодо підозрюваної ОСОБА_3 . Крім того, підозрювана просить слідчого суддю визнати всі докази у кримінальному провадженні недопустимими на підставі ст. 87 КПК України і, як наслідок, скасувати підозру як очевидно необґрунтовану.

Враховуючи викладене, на думку підозрюваної ОСОБА_3 , повідомлення про підозру ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від 07 лютого 2022 року у кримінальному провадженні №0000452 від 07.02.2022 про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 259 КК України, є необґрунтованим, складеним з численними порушеннями Кримінального процесуального закону, у зв`язку з чим підлягає скасуванню.

Захисник ОСОБА_4 в судовому засіданні скаргу підтримала та просила задовольнити. На її думку у даному провадженні відсутній склад злочину за ст. 259 КК України. Стверджувала, що показання свідків суперечать один одному, підозрювана ОСОБА_3 зробила таку заяву побоюючись за своє життя з метою привернути до себе увагу оточуючих, при цьому нікому не погрожувала гранатою. Вважає, що доказів на обґрунтування вини ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 259 КК України, у кримінальному провадженні немає.

Представник заявника ОСОБА_5 скаргу підозрюваної підтримав, мотивуючи це тим, що вчинок підозрюваної ОСОБА_3 був викликоаний її емоційним станом, а саме вона побоювалась за свою безпеки і у такий спосіб намагалась привернути до себе увагу оточуючих і просила їх викликати поліцію. Вважає, що оскаржувана підозра це лише суб`єктивна думка слідчого. На його думку в діях підозрюваної є склад адміністративного правопорушення, однак не кримінального. Дії підозрюваної ОСОБА_3 назвав самообороною.

Підозрювана ОСОБА_3 свою скаргу підтримала. Стверджувала, що викладені у повідомленні про підозру факти не відповідають дійсності. Крім того, звертала увагу суду на те, що їй не давали можливості викликати свого адвоката, тримали без їжі і води на уточнюючі запитання відповіла, що вже звернулась з відповідними скаргами на такі дії правоохоронців. Крім того пояснила, що кричала, що викличе поліцію та буде кидати гранату, оскільки боялась за себе, свої дії вважає самообороною.

Слідчий ОСОБА_6 в судовому пояснив, що слідчим відділом Шевченківського УП ГУНП в м. Києві проводиться досудове розслідування кримінального провадження №0000452 від 07.02.2022, при цьому підозру у даному кримінальному провадженні складено у відповідності до вимог КПК, в порядку передбаченому чинним законодавством повідомлення про підозру було вручено підозрюваній ОСОБА_3 . Вказував, що скарга підозрюваної не обґрунтована і не підлягає задоволенню. Крім того пояснив, що доводи сторони захисту про відсутність доказів спростовуються матеріалами кримінального провадження, на підтвердження своїх слів надав суду для ознайомлення матеріали кримінального провадження №0000452 від 07.02.2022 в 1-му томі. Крім того, просив суд врахувати, що 25.05.2022 року прокурором було доручено органу досудового розслідування відкрити матеріали кримінального провадження стороні захисту в порядку ст. 290 КПК України

Вислухавши думку захисника, підозрюваної, представника заявника в обґрунтування скарги, пояснення слідчого, вивчивши скаргу та дослідивши долучені до неї документи, матеріали кримінального провадження №0000452 від 07.02.2022, надані слідчим в 1-му томі, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Згідно п. 10 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені повідомлення слідчого, дізнавача, прокурора про підозру після спливу одного місяця з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку або двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду із обвинувальним актом - підозрюваним, його захисником чи законним представником.

Слідчим суддею встановлено, що слідчим відділом Шевченківського УП ГУНП в м. Києві проводиться досудове розслідування кримінального провадження №0000452 від 07.02.2022.

07.02.2022 ОСОБА_3 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 259 КК України.

Так, процесуальна процедура повідомлення про підозру регулюється положеннями Глави 22 КПК України: порядок повідомлення про підозру передбачено ст. 278 КПК України, випадки повідомлення про підозру передбачені ст. 276 КПК України, зміст повідомлення про підозру ст. 277 КПК України.

Відповідно до ст. 276 КПК України, повідомлення про підозру обов`язково здійснюється в порядку, передбаченому статтею 278 цього Кодексу, у випадках: 1) затримання особи на місці вчинення кримінального правопорушення чи безпосередньо після його вчинення; 2) обрання до особи одного з передбачених цим Кодексом запобіжних заходів; 3) наявності достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення. Особливості повідомлення про підозру окремій категорії осіб визначаються главою 37 цього Кодексу. У випадках, передбачених частиною першою цієї статті, слідчий, прокурор або інша уповноважена службова особа (особа, якій законом надано право здійснювати затримання) зобов`язані невідкладно повідомити підозрюваному про його права, передбачені статтею 42 цього Кодексу. Після повідомлення про права слідчий, прокурор або інша уповноважена службова особа на прохання підозрюваного зобов`язані детально роз`яснити кожне із зазначених прав.

Згідно ст. 277 КПК України, письмове повідомлення про підозру складається прокурором або слідчим за погодженням з прокурором. Повідомлення має містити такі відомості: 1) прізвище та посаду слідчого, прокурора, який здійснює повідомлення; 2) анкетні відомості особи (прізвище, ім`я, по батькові, дату та місце народження, місце проживання, громадянство), яка повідомляється про підозру; 3) найменування (номер) кримінального провадження, у межах якого здійснюється повідомлення; 4) зміст підозри; 5) правова кваліфікація кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність; 6) стислий виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, у тому числі зазначення часу, місця його вчинення, а також інших суттєвих обставин, відомих на момент повідомлення про підозру; 7) права підозрюваного; 8) підпис слідчого, прокурора, який здійснив повідомлення.

Статтею 278 КПК України визначено, що письмове повідомлення про підозру вручається в день його складення слідчим або прокурором, а у випадку неможливості такого вручення - у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень. Письмове повідомлення про підозру затриманій особі вручається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту її затримання. У разі якщо особі не вручено повідомлення про підозру після двадцяти чотирьох годин з моменту затримання, така особа підлягає негайному звільненню. Дата та час повідомлення про підозру, правова кваліфікація кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність невідкладно вносяться слідчим, прокурором до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

В тому разі, якщо підставою скасування повідомлення про підозру є порушення вказаних процесуальних норм, то можна зробити висновок про недійсність повідомлення про підозру з моменту його (повідомлення) здійснення.

Проте, перевірка повідомлення про підозру з точки зору обґрунтованості підозри з врахуванням положень ст. 17 КПК України не входить до предмету судового розгляду, який здійснюється слідчим суддею відповідно до положень ч. 1 ст. 303 КПК України на стадії досудового розслідування, а може бути лише предметом безпосереднього судового розгляду кримінального провадження судом, оскільки на стадії досудового розслідування слідчий суддя не уповноважений вдаватись до оцінки отриманих слідством доказів та порядку їх отримання, давати оцінку зібраним доказам з точки зору їх допустимості, а без такої оцінки висновок щодо обґрунтованості повідомленої особі підозри неможливий, як і робити висновок про правильність кримінально-правової кваліфікації діяння, визначеної слідчим та погодженої прокурором у кримінальному провадженні.

У розумінні положень, що наведені у численних рішеннях Європейського суду з прав людини («Нечипорук, Йонкало проти України» № 42310/04 від 21.04.2011 року, «Фокс, Кемпбелл і Харті проти Сполученого Королівства» №№ 12244/86, 12245/86, 12383/86 від 30.08.1990 року, «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 28.10.1994 року та ін.), термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

У справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 23.10.1994 року суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, «обґрунтованість підозри, складає суттєву частину гарантії від безпідставного арешту і затримання, закріпленої у статті 5 § 1 (с) Конвенції передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин (K.F. проти Німеччини, 27.11.1997 року, § 57).

Крім того, слідчий суддя вважає за потрібне нагадати учасникам, що станом на день розгляду даної скарги у кримінальному провадженні №0000452 від 07.02.2022 триває процедура ознайомлення сторони захисту з матеріалами кримінального провадження в порядку ст. 290 КПК України

Наступними процесуальними діями після такої процедури є складання обвинувального акту та направлення його для розгляду до суду, до виключної компетенції якого відноситься вирішення питання про винуватість особи та правильність кримінально-правової кваліфікації діяння. При цьому у відповідності до змісту ст. 368 КПК України, питання щодо наявності чи відсутності складу кримінального правопорушення в діянні та винуватості особи в його вчиненні, вирішуються судом під час ухвалення вироку, тобто на стадії судового провадження. Вказану позицію виказував і Київський апеляційний суд (Справа № 761/40368/21 Провадження № 11-сс/824/208/2022)

Надаючи оцінку доводам підозрюваної про недопустимість доказів та її вимогу скасувати повідомлення про підозру шляхом визнання всіх доказів недопустимими суд вважає за потрібне роз`яснити наступне.

Відповідно до ст. 87 КПК України, на яку і посилається підозрювана ОСОБА_3 , докази у випадку якщо вони отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини повинні визнаватися судом недопустимими під час будь-якого судового розгляду, крім розгляду, якщо вирішується питання про відповідальність за вчинення зазначеного істотного порушення прав та свобод людини, внаслідок якого такі відомості були отримані.

Відповідно до п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України, слідчий суддя - суддя суду першої інстанції, до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Згідно з положеннями ч.3 ст. 26 КПК України, слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Разом з тим, в кримінальному провадженні №0000452 від 07.02.2022 наразі триває стадія досудового розслідування, стадія судового розгляду ще не настала, отже питання щодо визнання доказів недопустимими не входить до повноважень слідчого судді.

Як визначено у ч. 1, 2 ст. 89 КПК України, суд вирішує питання допустимості доказів під час їх оцінки в нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення. У разі встановлення очевидної недопустимості доказу під час судового розгляду суд визнає цей доказ недопустимим, що тягне за собою неможливість дослідження такого доказу або припинення його дослідження в судовому засіданні, якщо таке дослідження було розпочате.

Отже, на стадії досудового розслідування слідчий суддя може, враховуючи правову позицію ЄСПЛ щодо визначення поняття «обґрунтована підозра» як існування фактів або інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (п.175 Рішення в справі "Нечипорук і Йонкало проти України" (заява N42310/04, рішення від 21 квітня 2011 року, остаточне 21.07.2011року), оцінити лише достатність зібраних доказів для підозри певної особи у вчиненні кримінального правопорушення, не вдаючись до їх оцінки як допустимих.

При цьому, повнота та всебічність проведеного розслідування не є тими обставинами, які мають оцінюватись слідчим суддею при з`ясуванні достатності доказів, що стали підставою повідомлення особі про підозру.

Також слідчий суддя відхиляє доводи підозрюваної про порушення порядку вручення їй повідомлення про підозру а саме, що їй вручив повідомлення про підозру слідчий а не прокурор, як такі, що не ґрунтуються на нормах КПК України.

Так, у своїй скарзі заявниця стверджує що повідомлення про підозру їй мав вручати прокурор, а не слідчий, при цьому посилається на ст. 481 КПК України, разом з тим така норма стосується не усіх кримінальних проваджень, а лише кримінальних проваджень щодо окремої категорії осіб, вичерпний перелік яких викладено у ст. 480 КПК України.

При цьому загальна логіка теорії кримінального процесу вказує, що положення ст. 481 КПК України за своєю суттю є спеціальними стосовно положень ст. 278 КПК України і передбачають, що письмове повідомлення про підозру здійснюється:

1) адвокату, депутату місцевої ради, депутату Верховної Ради Автономної Республіки Крим, сільському, селищному, міському голові - Генеральним прокурором, його заступником, керівником обласної прокуратури в межах його повноважень;

2) народному депутату України, кандидату у Президенти України, Уповноваженому Верховної Ради України з прав людини, Голові або іншому члену Рахункової палати, прокурору Спеціалізованої антикорупційної прокуратури, Директору або іншому працівнику Національного антикорупційного бюро України, заступникам Генерального прокурора, Голові Національного агентства з питань запобігання корупції, його заступнику - Генеральним прокурором (виконувачем обов`язків Генерального прокурора) або заступником Генерального прокурора - керівником Спеціалізованої антикорупційної прокуратури;

3) судді, судді Конституційного Суду України, присяжному на час виконання ним обов`язків у суді, Голові, заступнику Голови, члену Вищої ради правосуддя, Голові, заступнику Голови, члену Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, працівникам Національного антикорупційного бюро України - Генеральним прокурором або його заступником;

3-1) судді Вищого антикорупційного суду - Генеральним прокурором (виконувачем обов`язків Генерального прокурора);

4) Генеральному прокурору - заступником Генерального прокурора.

Разом з тим, ні самою підозрюваною, ні її адвокатами не було надано жодних доказів, що підозрювана ОСОБА_3 має спеціальний статус, у зв`язку з наявністю якого кримінальне провадження щодо неї мало б здійснюватись в порядку глави 37 КПК України.

При цьому в наданих слідчим матеріалах кримінального провадження міститься повідомлення про підозру та долучена до нього розписка про отримання такого повідомлення підозрюваною зі змісту яких вбачається, що повідомлення про підозру було складено та вручено слідчим СВ ВП №4 Шевченківського УП ГУНП в м. Києві ОСОБА_7 , при цьому таке повідомлення про підозру було погоджено прокурором Шевченківської окружної прокуратури ОСОБА_8 вказані обставини цілком відповідають вимогам ст. 278 КПК України.

Крім того, в своїй скарзі підозрювана ОСОБА_3 вказує, що необґрунтованість підозри начебто встановлена ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва, якою було відмовлено у задоволенні клопотання слідчого про обрання щодо підозрюваної ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання.

Разом з тим, зі змісту ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва у справі №761/4383/22 від 08 лютого 2022 року, якою було відмовлено в задоволенні клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, вбачається, що правовою підставою для ухвалення такого рішення визначено не доведеність наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України. При цьому слідчим суддею при постановленні ухвали про відмову у задоволенні клопотання не ставилась під сумнів обґрунтованість підозри чи наявність у ОСОБА_3 статусу підозрюваної. Отже в цій частині твердження підозрюваної ОСОБА_3 не відповідають дійсності.

За своїм змістом повідомлена 07 лютого 2022 року ОСОБА_3 підозра у кримінальному провадженні №0000452 від 07.02.2022 про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 259 КК України, відповідає вимогам ст. 277 КПК України, повідомлення про підозру було здійснено за наявності достатніх доказів, які давали можливість дійти переконання в тому, що ОСОБА_3 причетна до вчинення кримінального правопорушення.

За таких обставин, аналіз вищевказаних норм закону дає підстави стверджувати, що у ході розгляду скарги підлягає з`ясуванню дотримання у ході повідомлення про підозру ОСОБА_3 вимог глави 22 КПК України, в тому числі щодо відповідності підозри вимогам ст.ст. 276, 277, 278 КПК України, з чого вбачається, що при здійсненні повідомлення про підозру ОСОБА_3 органом досудового розслідування було дотримано вимог положень ст.ст. 276-278 КПК України, а тому подана скарга задоволенню не підлягає.

Посилання адвоката ОСОБА_5 на те, що кримінально-правова кваліфікація діяння, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_3 , не відповідає вимогам кримінального закону не може бути підставою для скасування повідомлення про підозру, оскільки таке питання не підлягає вирішенню слідчим суддею на стадії досудового розслідування.

Більше того, слідчим суддею враховується, що 25 травня 2022 року стороні захисту було повідомлення про завершення досудового розслідування та надано доступ до матеріалів досудового розслідування, наступними процесуальними діями після якого є складання обвинувального акту та направлення його для розгляду до суду, до виключної компетенції якого відноситься вирішення питання про винуватість особи та правильність кримінально-правової кваліфікації діяння.

Отже, оскільки підозрюваною ОСОБА_3 не наведено даних, які б викликали сумніви щодо законності повідомлення про підозру ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0000452, а інші питання підлягають вирішенню судом при ухваленні вироку, відтак відсутні підстави для задоволення скарги.

Враховуючи викладене, керуючись, ст.ст. 7, 22, 107, 303, 306, 307, 309 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И Л А:

Скаргу ОСОБА_3 на повідомлення про підозру ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від 07 лютого 2022 року у кримінальному провадженні №0000452 від 07.02.2022 про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 259 КК України, залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Ухвала слідчого судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Повний текст ухвали оголосити 27 травня 2022 року о 14 годині 30 хвилин.

Слідчий суддя ОСОБА_1