ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 545/3268/21 Номер провадження 11-кп/814/388/22Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 квітня 2022 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з секретарем судового засідання ОСОБА_5 ,
з участю прокурора ОСОБА_6 ,
засудженого ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції з ДУ «Крюковська виправна колонія (№29)» провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Полтавського районного суду Полтавської області від 07 грудня 2021 року,

ВСТАНОВИЛА:

Зміст оскарженого судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставини.
Ухвалою суду відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженого 14.09.2020 вироком Дарницького районного суду м. Києва за ч. 2 ст. 286 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 6 років з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 роки,

відмовлено в задоволенні подання ДУ «Крюковська виправна колонія (№29)» про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Приймаючи вказане рішення, суд послався на те, що ОСОБА_7 в повній мірі не довів своє виправлення.

Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала.
В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу районного суду та ухвалити нове рішення, яким задовольнити подання виправної колонії про його умовно-дострокове звільнення.
Вважає, що рішення районного суду не ґрунтується на засадах законності, обґрунтованості та вмотивованості, оскільки судом не взято до уваги його позитивну характеристику від 21.09.2021, а також те, що він працює з березня 2021 року.
При цьому, відшкодувати матеріальну шкоду повністю на даний час він не може, оскільки заробітну плату отримує мізерну та для повного та більш швидкого погашення цивільного позову йому необхідно перебувати на волі, де він міг би влаштуватися на високооплачувану роботу за спеціальністю.
Крім того в доповненнях до апеляційної скарги, засуджений посилається на те, що характеристика від 24.12.2020 та витяг із протоколу засідання комісії КВК № 29 від 24.12.2020 № 21 не можуть братися судом як беззаперечний доказ, адже вони складені після 13 діб знаходження засудженого в установі на дільниці карантину, де він перебував у приміщенні для ізоляції.
Вважає, що на момент розгляду справи в суді першої інстанції були наявні підтверджуючі документи про його сумлінне ставлення до праці з моменту прибуття до установи, а також про його працевлаштування з березня 2021 року.

Позиції учасників судового провадження.
В суді апеляційної інстанції ОСОБА_7 та його захисник ОСОБА_8 підтримали подану засудженим апеляційну скаргу та просили її задовольнити з наведених у ній підстав. Прокурор заперечила проти доводів скарги, вважає ухвалу суду законною та обґрунтованою, просила залишити її без змін.

Мотиви суду.
Згідно зі ст. 81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Особу може бути умовно-дострокове звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання.

Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

У відповідності до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» від 26.04.2002, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність при умовно-достроковому звільненні від відбування покарання того, що засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

Як вбачається з матеріалів провадження та особової справи засудженого, суд першої інстанції в повній мірі дотримався вимог вказаного закону та дійшов правильного висновку про те, що ОСОБА_7 своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці не довів своє виправлення.

Застосування умовно-дострокового звільнення вимагає обов`язкової наявності двох підстав: матеріальної (ч. 2 ст. 81 КК України) та формальної (ч. 3 ст. 81 КК України). Єдність цих підстав є основою, за наявності якої суд отримує можливість ухвалити рішення про зміну правового статусу засудженого.

Судом встановлено наявність формальних підстав для звільнення ОСОБА_7 , що полягає у вимозі до засудженого відбути певну частину покарання, а саме: станом на час розгляду судом питання про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_7 відбув 1/2 частини призначеного судом покарання, що узгоджується з п. 1 ч. 3 ст. 81 КК України.

Висновки суду першої інстанції про відсутність матеріальних підстав для звільнення ОСОБА_7 є правильними з огляду на таке.

Показниками, за якими суд може констатувати, що людина виправилася, є чітко визначені у ч. 2 ст. 81 КК України критерії: сумлінна поведінка засудженого та його сумлінне ставлення до праці.

При визначенні сумлінності в поведінці засудженого та його ставленні до праці мають значення не окремі вчинки, а стабільна, постійна лінія поведінки та спосіб життя засудженого. Відомості про це повинні отримуватися з матеріалів, що характеризують поведінку засудженого, не лише за період, що безпосередньо передує поданню до умовно-дострокового звільнення, а за весь час відбування ним покарання.

Аналізуючи наявні матеріали щодо ОСОБА_7 в цілому, колегія суддів звертає увагу на наступне.

З характеристики від 21.09.2021 вбачається, що ОСОБА_7 в місцях позбавлення волі перебуває з 09.09.2018. За час перебування в ДУ «Київський слідчий ізолятор» характеризувався посередньо. Стягнень та заохочень не мав.

З 11.12.2020 відбуває покарання в ДУ «Крюковська виправна колонія (№29)». В установі режим тримання не порушує, дисциплінарних стягнень не має. Працевлаштований робітником рільничої бригади підприємства установи. До виконання поставлених завдань ставиться сумлінно. До виконання робіт із благоустрою установи ставиться із розумною ініціативою, не допускає порушень вимог пожежної безпеки і безпеки праці.

Крім того, засуджений приймає участь у реалізації програм диференційованого виховного впливу на засуджених «Фізкультура і спорт», «Підготовка до звільнення». Відвідує лекції правового характеру, культурно-масові заходи, пройшов курси підготовки до звільнення.

Поміж тим, згідно вироку Дарницького районного суду м. Київ від 14.09.2020 засуджений має майновий позов на суму 400 000 грн на відшкодування моральної та матеріальної шкоди, 9060 грн. на користь держави. До бухгалтерії установи надійшла постанова на загальну суму 440 538 грн. З особового рахунку засудженого утримано 8835,26 грн. на погашення виконавчого листа.

На момент розгляду подання районним судом, засуджений ОСОБА_7 мав 1 заохочення (08.06.2021) за виконання покладених обов`язків та додержання правил поведінки, встановлених Кримінально-виконавчим кодексом України та правил внутрішнього розпорядку, дотримання правил трудового розпорядку та вимог безпеки праці, стягнень не мав.

В подальшому, 23.12.2021, 20.01.2022, 11.04.2022 ОСОБА_7 отримано ще 3 заохочення за виконання покладених обов`язків та додержання правил поведінки, встановлених Кримінально-виконавчим кодексом України та правил внутрішнього розпорядку, дотримання правил трудового розпорядку та вимог безпеки праці.

Таких чином вбачаються позитивні зміни в поведінці засудженого ОСОБА_7 , його бажання до ресоціалізації після звільнення.

Однак, слід звернути увагу, що заохочення засудженим отримані в період що передував зверненню з поданням про умовно-дострокове звільнення та під час перебування на розгляді в апеляційному суді його апеляційної скарги, а отже минуло недостатньо часу для можливості зробити висновки про те, що засуджений ОСОБА_7 своєю сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення і може бути звільнений умовно-достроково.

У зв`язку з викладеним, ухвала районного суду є законною та вмотивованою, а тому апеляційні вимоги не підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів апеляційного суду,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Полтавського районного суду Полтавської області від 07 грудня 2021 року щодо ОСОБА_7 без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

СУДДІ:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4