Рівненський апеляційний суд
_______________________________________________________
У Х В А Л А
Іменем України

04 жовтня 2022 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Рівненського апеляційного суду у складі :
ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
з участю:
прокурора ОСОБА_4 ,
обвинуваченої ОСОБА_5 ,
захисника-адвоката ОСОБА_6 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0001787 за апеляційною скаргою прокурора Рівненської окружної прокуратури ОСОБА_8 на вирок Рівненського міського суду Рівненської області від 04 квітня 2022 року стосовно
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м.Рівне, громадянки України, раніше не судимої, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,
обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.296 КК України,
в с т а н о в и л а :

Вказаним вироком ОСОБА_5 визнано винною та засуджено за ч.2 ст.125 Кримінального кодексу України (далі - КК) до покарання у виді штрафу у розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн., та звільнено ОСОБА_5 від призначеного покарання у зв`язку із закінчення строків давності.

Цим вироком ОСОБА_5 засуджена за те, що вона 12.03.2017 близько 20 год 45 хв, перебуваючи в під`їзді будинку АДРЕСА_2 , під час словесного конфлікту, який виник на ґрунті особистих неприязних відносин між нею та неповнолітньої потерпілою ОСОБА_9 , маючи умисел на заподіяння тілесних ушкоджень, діючи умисно застосувала в дію подразливу речовину газового балончика, шляхом розпилення в очі останній, чим спричинила потерпілій ОСОБА_9 тілесні ушкодження у вигляді хімічного опіку обох очей першого ступеня, які відносяться до легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я.
При цьому, органом досудового розслідування дії ОСОБА_5 було кваліфіковано за ч.4 ст.296 КК як умисні дії, які виразились у грубому порушенні громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю, із застосуванням предмета, заздалегідь заготовленого для нанесення тілесних ушкоджень.

В апеляційній скарзі прокурор ОСОБА_8 просить вказаний вирок скасувати та ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_5 винною за ч.4 ст.296 КК та призначити їй покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки.
На обґрунтування цих вимог зазначила, що місцевий суд вказуючи про відсутність хуліганського мотиву у діях ОСОБА_5 , не врахував, що потерпіла та обвинувачена до моменту вчинення кримінального правопорушення не були знайомі і не перебували в особистих неприязних стосунках. Характер дій ОСОБА_5 свідчить не про бажання завдати шкоди здоров`ю потерпілої, а показати свою перевагу та неповагу, байдуже ставлення до правил поведінки і моральності у суспільстві.
Вважає, що суд лише на показаннях обвинуваченої зробив висновок про відсутність хуліганського мотиву в її діях, хоча вона безпричинно спричинила удар в область обличчя потерпілої та умисно застосувала газовий балончик. При цьому, вказана подія відбувалась у присутності інших осіб, у приміщенні під`їзду багатоквартирного житлового будинку у нічну пору доби. Окрім того, у вироку відсутнє обґрунтування виникнення особистих неприязних стосунків між обвинуваченою та потерпілою.
Також прокурор вказала, що вирок не містить усіх ознак складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК, та не викладено визнане судом доведеним обвинувачення із зазначенням дати, часу і місця, мотиву вчинення кримінального правопорушення, характеру, локалізації та механізму спричинення тілесних ушкоджень неповнолітній потерпілій.
При цьому, прокурор заявила клопотання про повторне дослідження доказів, а саме повторний допит потерпілої, обвинуваченої, свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_11 , ОСОБА_14 .

Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора ОСОБА_4 , який просив задовольнити апеляційну скаргу, обвинувачену ОСОБА_5 та її захисника-адвоката ОСОБА_6 , які просили відмовити в апеляційних вимогах сторони обвинувачення, вказуючи на віктимність поведінки потерпілої, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить таких висновків.

Згідно вимог ч.1 ст.404 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК), суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновок місцевого суду про доведеність винуватості ОСОБА_5 у нанесенні умисного легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, та кваліфікацію її дій за ч.2 ст.125 КК, колегія суддів вважає правильним та таким, що ґрунтується на обставинах кримінального провадження, встановлених судом першої інстанції.

Частина 3 ст.404 КПК передбачає, що за клопотанням учасників судового провадження суд апеляційної інстанції зобов`язаний повторно дослідити обставини, встановлені під час кримінального провадження, за умови, що вони досліджені судом першої інстанції не повністю або з порушеннями, та може дослідити докази, які не досліджувалися судом першої інстанції, виключно якщо про дослідження таких доказів учасники судового провадження заявляли клопотання під час розгляду в суді першої інстанції або якщо вони стали відомі після ухвалення судового рішення, що оскаржується.

Однак, заявляючи клопотання про повторний допит потерпілої, обвинуваченої, а також ряду свідків, прокурором не вказано як ці вимоги кореспондуються з приписами ч.3 ст.404 КПК не зазначено, які саме порушення були допущені судом першої інстанції при допиті цих осіб. Незгода сторони обвинувачення із висновками суду, зробленими на підставі досліджених доказів, не є підставою для повторного дослідження тих самих доказів.

З матеріалів кримінального провадження, зокрема журналів судових засідань, колегією суддів не встановлено, що судом першої інстанції було допущено істотні порушення при допиті вказаних осіб.

Зважаючи на викладене, в силу вимог ч.3 ст.404 КПК, колегія суддів приймає до уваги докази, безпосередньо досліджені судом першої інстанції під час судового розгляду, не даючи їм іншої оцінки, ніж надав суд.

Зокрема, згідно з показаннями потерпілої ОСОБА_9 , наданими при допиті у суді першої інстанції, 12.03.2017 близько 20 год. 45 хв., вона разом з іншими дівчатами перебували у коридорі під`їзду будинку АДРЕСА_2 , там вони грали в карти і у них були включена музика. Через деякий час у під`їзд зайшли обвинувачена з чоловіком і маленькою дитиною. Завівши дитину додому, до них вийшов цей чоловік і почав до них сторону нецензурно виражатись. Потім вийшла і ОСОБА_5 , яка попросила у них вимкнути музику, адже вона їй заважає, на ґрунті чого у них виник конфлікт і обвинувачена намагалась її виштовхнути до ліфту. Після чого обвинувачена пішла до свою квартиру, повернувшись із газовим балончиком, який розпилила потерпілій в очі.
Свідки ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_15 , ОСОБА_13 , ОСОБА_11 та ОСОБА_14 при допиті у місцевому суді також підтвердили, що між обвинуваченою та потерпілою виник конфлікт, причиною якого було прослуховування потерпілою та її знайомими музики у під`їзді будинку, який переріс у словесну перепалку а згодом призвів до застосування обвинуваченою стосовно потерпілої газового балончику.
Таким чином, показаннями як потерпілої, так і вищевказаних свідків, підтверджується наявність конфлікту між ОСОБА_5 та ОСОБА_9 , який і призвів до спричинення обвинуваченою потерпілій легких тілесних ушкоджень, тобто основним та єдиним об`єктом злочинних дій обвинуваченої було саме здоров`я потерпілої, а не громадський порядок, на що покликається сторона обвинувачення у своїх апеляційних доводах.
При цьому, як місцевим судом під час судового розгляду, так і під час апеляційного розгляду, не було встановлено у діях обвинуваченої мотиву явної неповаги до суспільства, що є обов`язковою ознакою суб`єктивної сторони хуліганства.
Не було доведено прокурором, що обвинувачена посягала саме на громадський порядок, що в її діях була наявна особлива зухвалість, проявом якого є нахабне поводження, буйство, бешкетування, поєднане з насильством, знищення або пошкодження майна, тривале порушення спокою громадян, зрив масового заходу, тимчасове порушення нормальної діяльності установи, підприємства, організації або громадського транспорту тощо.
На підтвердження даної обставини, місцевим судом було допитано в якості свідка ОСОБА_16 , яка є сусідкою обвинуваченої, яка в категоричній формі ствердила, що хоча і чула, що між ОСОБА_5 та групою підлітків у під`їзді був конфлікт, однак цим її спокою та відпочинку не порушено.
Стороною обвинувачення не було надано доказів, що хтось із сусідів обвинуваченої звертався з відповідними скаргами до правоохоронних органів у зв`язку з тим, що даний конфлікт призвів до порушення громадського порядку чи спричинив інші негативні наслідки, окрім отриманих потерпілою тілесних ушкоджень. Водночас колегія суддів зауважує, що матеріали цього кримінального провадження не містять протоколу огляду місця події.
Згідно правової позиції, викладеної у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі №288/1158/16-к, за відсутності відповідного мотиву, коли застосування насильства зумовлене неприязними стосунками з потерпілим і прагненням завдати шкоди конкретній особі з особистих спонукань, сам собою факт вчинення протиправних дій у громадському місці в присутності сторонніх осіб не дає достатніх підстав для кваліфікації їх як хуліганства.
З огляду на вказане, колегія суддів вважає правильним висновок місцевого суду щодо відсутності в діях обвинуваченої ознак кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.296 КК та кваліфікації її дій за ч.2 ст.125 цього Кодексу, скільки показаннями свідків, які були безпосередніми очевидцями даної події, підтверджується, що між обвинуваченою та саме потерпілою виник ситуативний конфлікт, який розпочався із словесної перепалки і закінчився нанесенням потерпілій тілесних ушкоджень.
Також позбавлені підстав і не знайшли свого підтвердження доводи прокурора стосовно відсутності у вироку формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним. Зокрема у мотивувальній частині вказаного судового рішенні зазначено обставини події цього кримінального правопорушення з вказівкою на час, місце та інші обставини вчинення кримінального правопорушення, форма вини, мотив злочину, викладено чітко і конкретизовано.

Зважаючи на викладене, колегія суддів приходить висновку, що вирок є законним, вмотивованим та обґрунтованим, ухваленим з дотриманням вимог як кримінального процесуального закону, так і закону про кримінальну відповідальність, а тому підстав для його скасування та задоволення апеляційних вимог прокурора не вбачається.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Вирок Рівненського міського суду Рівненської області від 04 квітня 2022 року стосовно ОСОБА_5 залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора Рівненської окружної прокуратури ОСОБА_8 без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

С у д д і:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3