КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
------------------------------------------------------------------------------------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 червня 2022 року колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:
суддів ОСОБА_1 ,
ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:
секретаря ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Києві кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 21.02.2022, яким
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Біла Церква Київської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ; проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,
визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, і призначено йому покарання у виді п`яти років позбавлення волі, з позбавленням права керувати транспортним засобом строком на три роки.
Задоволено цивільний позов ОСОБА_7 , ОСОБА_8 у власних інтересах та від імені ОСОБА_9 про стягнення моральної шкоди.
Стягнуто із ОСОБА_6 на користь ОСОБА_7 моральну шкоду у розмірі 500 000 грн. та 7000 грн. витрат на професійну правничу допомогу; на користь ОСОБА_8 моральну шкоду у розмірі 500 000 грн. та 7000 грн. витрат на професійну правничу допомогу; на користь ОСОБА_8 моральну шкоду завдану малолітньому ОСОБА_9 у розмірі 500 000 грн.,

В С Т А Н О В И Л А:

Вказаним вироком встановлено, що 10 квітня 2021 року близько 10:00 год. на 80 км + 30 м., автодороги «Київ-Одеса», в межах Білоцерківського району Київської області, рухаючись в напрямку м. Київ, ОСОБА_6 керуючи автомобілем марки «MERSEDES-BENZ SPRINTER 312 D» реєстраційний номер НОМЕР_1 , в порушення вимог п. 2.3 «б», «д» Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року, не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, в порушення вимог п. 12.3 Правил дорожнього руху, маючи можливість заздалегідь виявити небезпеку для руху, допустив зіткнення із задньою частиною напівпричепа марки «KRONE», реєстраційний номер НОМЕР_2 , який перебував у зчепці з автомобілем «RENAULT PREMIUM», реєстраційний номер НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_10 , який здійснив вимушену зупинку, частково у правій смузі руху 80 км + 30 м., автодороги «Київ-Одеса», в межах Білоцерківського району Київської області, в напрямку м. Київ.
В результаті дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля «MERSEDES-BENZ SPRINTER 312 D», реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_11 отримав тілесні ушкодження, від яких загинув на місці події.
Встановлено, що смерть ОСОБА_11 настала від множинних переломів кісток грудної клітини, нижньої частини спини, тазу і кінцівок з крововтратою.
Обвинувачений ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок суду змінити та призначити йому більш м`яке покарання із застосуванням ч. 1 ст. 75 КК України.
В обґрунтування поданої апеляційної скарги, посилається на те, що суд першої інстанції при винесенні вироку не врахував його щире каяття, повне визнання вини, сприяння у розслідуванні злочину та повне визнання цивільного позову. Також зазначає, що суд не залучив до розгляду справи власника транспортного засобу «MERSEDES-BENZ SPRINTER 312 D» д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_12 та представника страхової компанії, що унеможливило прозоро визначити розмір суми морального відшкодування, який треба покласти на обвинуваченого, власника транспортного засобу та страхову компанію. Вказує на упередженість суду при визначені обставин такими, що пом`якшують покарання, вирішенні питання цивільного позову та розміру стягнення моральної шкоди та при призначенні основного покарання, яке є занадто суворим.
Захисник ОСОБА_13 подав до Київського апеляційного суду клопотання про проведення розгляду його апеляційної скарги в режимі відеоконференції з приміщення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області, однак встановити відеоконференцзв`язок із вказаним судом не виявилось можливим через відсутність на момент апеляційного розгляду доступу до мережі «Інтернет» у Білоцерківському міськрайонному суді Київської області.
Обвинувачений ОСОБА_6 просив провести апеляційний розгляд за відсутності захисника ОСОБА_13 .
В судовому засіданні апеляційного суду захисник ОСОБА_13 по телефонному зв`язку повідомив, що підтримує позицію ОСОБА_6 та не заперечує проти проведення апеляційного розгляду без його участі.
Заслухавши доповідь судді, доводи учасників апеляційного розгляду, провівши судові дебати, заслухавши останнє слово обвинуваченого, вивчивши матеріали справи, обговоривши і перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до таких висновків.
Відповідно до ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Відповідно до ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, яке є необхідним й достатнім для її виправлення та попередження вчинення нею нових злочинів. Суд призначає покарання з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, особи винного та обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Призначаючи ОСОБА_6 покарання, суд першої інстанції відповідно до вимог ст. 65 КК України врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, а також відсутність обставин, які пом`якшують і обтяжують покарання.
З урахуванням тяжкості та конкретних обставин вчиненого правопорушення, заподіяних наслідків у виді смерті потерпілого, даних про особу обвинуваченого, відсутності обставин, які пом`якшують і обтяжують покарання, позиції прокурора, а також потерпілих у судових дебатах, які просили суд призначити найбільш суворе покарання, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про неможливість виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства та правильно обрав йому покарання у виді позбавлення волі в межах санкції статті, яке слід відбувати реально, із призначенням додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами на максимальний строк.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо відсутності у справі обставини, яка пом`якшує покарання щирого каяття обвинуваченого ОСОБА_6 , оскільки він не визнав негативних наслідків скоєного ним злочину у вигляді спричинення потерпілим моральної і матеріальної шкоди, ефективних заходів до відшкодування їм шкоди не здійснив, перед потерпілими не вибачився та у будь-який інший спосіб не намагався їм допомогти.
Отже судом першої інстанції при винесенні вироку дотримано вимог ст.ст. 50, 65 КК України, призначено покарання, що відповідає особі обвинуваченого та ступеню тяжкості вчиненого ним злочину, є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання вчинення нових кримінальних правопорушень, як обвинуваченим, так і іншими особами.
Підстав для пом`якшення ОСОБА_6 покарання колегія суддів не вбачає.
Вирішуючи питання щодо розміру відшкодування моральної шкоди, суд належним чином врахував характер та обсяг страждань, яких зазнали потерпілі, їх тривалість, тяжкість вимушених змін у житті потерпілих, характер немайнових втрат, можливість їх відновлення, а тому підстав для зменшення стягнення за цивільним позовом потерпілих колегія суддів не вбачає.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що в ході судового розгляду не надано доказів того, що цивільно-правова відповідальність ОСОБА_6 як водія транспортного засобу «MERSEDES-BENZ SPRINTER 312 D» реєстраційний номер НОМЕР_1 була застрахована, а тому доводи апеляційної скарги про необхідність залучення страхової компанії як співвідповідача є необґрунтованими.
Також суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про відсутність підстав для залучення до участі у судовому розгляді власника транспортного засобу як співвідповідача за цивільним позовом.
Судове рішення в цій частині прийнято в межах цивільного позову потерпілих, які жодних вимог ні до страхової компанії, ні до власника транспортного засобу не висували.
За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що вирок суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 21 лютого 2022 року щодо ОСОБА_6 без змін.
Ухвала апеляційного суду може бути оскаржена в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

СУДДІ:

_________________ _________________ _________________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3