Пр-ня по справі № 1кп/521/816/22
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

ВСТУПНА ЧАСТИНА
м. Одеса, Україна
04 серпня 2022 року

Малиновський районний суд м. Одеси засідаючи у складі:
Головуючого судді ОСОБА_1

із секретарем судового засідання ОСОБА_2 на стадії судового провадження розглянувши кримінальні провадження № 0000687 від 17.08.2021 року, у відношенні:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Одеської області, Великомихайлівського району, смт. Цебрикове, громадянина України, не одруженого, що має неповну середню освіту, не офіційно працюючого робочим на Західному кладовищі в м. Одесі, зареєстрований в АДРЕСА_1 , проживає в АДРЕСА_2 , раніше судимого: 1)18.12.2012 року Малиновським р/с м. Одеси за ч. 2 ст. 186 КК до позбавлення волі на строк 5 років; 2)09.06.2016 року Біляївським р/с Одеської області, за ч. 3 ст. 185 КК до позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців, на підставі ст. 75 КК з іспитовим строком 2 роки; 3)25.10.2017 року Приморським р/с м. Одеси за ч. 2 ст. 186 КК до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 4 роки 1 місяць; звільнений з місць позбавлення волі умовно-достроково на строк 9 місяців 4 дні (обмеження волі), обвинуваченого у скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 396 КК.
Сторони кримінального провадження, які приймали участь на стадії судового провадження, -

з боку обвинувачення: прокурор ОСОБА_4

з боку захисту: обвинувачений ОСОБА_3 ; захисник адвокат ОСОБА_5

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

1.Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.
1.1. ОСОБА_3 , 04 серпня 2021 року приблизно о 17 годині 20 хвилин, більш точного часу не встановлено, знаходячись біля будинку АДРЕСА_3 , не вступаючи у попередню злочину змову з ОСОБА_6 та не діючи спільно з останнім, був свідком обставин, а саме що ОСОБА_6 направився у пункт прийому металобрухту, розташованого у дворі вищевказаного будинку, де перебувала метало приймальниця ОСОБА_7 і вчинив відносно останньої розбійний напад під час якого заволодів грошовими коштами у сумі 2298 гривень і обручкою виконаною із золота 583 проби, вагою 3 грм., вартістю 4000 гривень, чим спричинив матеріальну шкоду потерпілій на загальну суму 6298 гривень. Усвідомлюючи що ОСОБА_6 вчинив розбійний напад на ОСОБА_7 свідком якого він став, не являючись членом сім`ї або близьким родичем ОСОБА_6 , ОСОБА_3 діючи з особистих мотивів, заздалегідь не обіцяно та з метою приховування тяжкого злочину викинув знаряддя вчинення злочину, а саме ніж, за допомогою якого ОСОБА_6 вчинив розбійний напад, а також спільно з останнім витрачав грошові кошти на алкогольні напої, якими ОСОБА_6 заволодів під час розбійного нападу, чим створив перешкоду своєчасному виявленню та розкриттю тяжкого злочину, а також притягненню винного до кримінальної відповідальності.

1.2.Суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 396 КК, за кваліфікуючими ознаками: заздалегідь не обіцяне приховування тяжкого злочину.

2.Докази на підтвердження встановлених судом обставин.
2.1.Обвинувачений ОСОБА_3 свою вину в інкримінованому йому злочині визнав повністю та показав, що ОСОБА_6 знає як особу з яким товаришував. 04.8.2021 року він запросив ОСОБА_6 спільно випити, оскільки у ОСОБА_3 був день народження і він таким чином вирішив відсвяткувати. Вони спільно випили спиртні напої. Після цього, ОСОБА_6 запропонував здати метал за що отримати кошти та продовжити випивати. Для чого вони взяли метал, на який показав ОСОБА_6 та принесли його до знайомих на пункт прийому металу. Вони знову купили пива та випили разом. Після цього, ОСОБА_6 повинен був повернути решту від коштів за прийом металу. Він особисто сам пішов до приймальниці. Коли вийшов, запропонував ОСОБА_3 направитись до с. Кучургани Лиманської селищної ради Одеської області, для спільного вживання алкогольних напоїв. На маршрутному таксі вони направились у село. Після вони поїхали у с. Кам`янка Біляївського району Одеської області де також вживали алкогольні напої. За які кошти вони їхали та потім придбавали алкогольні напої і відпочивали, обвинуваченому ОСОБА_3 було відомо. Він під час спілкування з ОСОБА_6 зрозумів, що останній пограбував жінку з пункту прийому металу. Про вказаний факт нікому не повідомив. До поліції не звертався. Більше того, оскільки ОСОБА_6 ходив у задньому кармі з ножом, ОСОБА_3 самостійно дістав його та викинув. Затримали їх співробітники поліції вже у с. Кам`янка, коли вони вживали алкогольні напої. В теперішній час зі слів жалкує, що не повідомив про розбійний напад в поліцію.

2.2.За згодою учасників судового провадження суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин інкримінованого обвинуваченому ОСОБА_3 правопорушення, які ніким не оспорюються і на підставі ч. 3 ст. 349 КПК обмежився допитом обвинуваченого та дослідженням доказів обставин, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого та обтяжують чи пом`якшують покарання. При цьому судом з`ясовано правильність розуміння обвинуваченим обставин щодо недоцільності дослідження доказів, добровільність його позиції та роз`яснено вимоги ч. 3 ст. 349 КПК, що у такому випадку він буде позбавлений права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

2.3.Таким чином, суд ухвалює вирок в особливому порядку без дослідження будь-яких доказів обставин, передбачених п. п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 91 КПК.

3.Обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання.
3.1.Обставинами які пом`якшують покарання обвинуваченого є щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

3.2.Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого є рецидив злочинів.

4.Мотиви призначення покарання.
4.1.Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 і встановлюючи ступінь його вини у вказаному злочині, суд дає оцінку не окремому вчинку обвинуваченого, а і його особистості, наскільки вона проявилася у злочинних діях, наскільки він має нахили до скоєння правопорушень. Окрім того, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, характер, мотиви та обставини вчиненого злочину, а також наявність обставини які пом`якшують покарання та відсутність обставин, що обтяжують покарання.

4.2.Судом встановлено, що ОСОБА_3 знаходиться у віці 42 років, має лише неповну середню освіту (9 класів), жодної спеціальності не отримав. Не офіційно працює робочим на Західному кладовищі в м. Одесі (м. Одеса, вул. Тираспольське шосе, 22). Не одружений. Зі слів має доньку ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка проживає спільно з ним та тещою за місцем проживання останньої в с. Кам`янка, Біляївського району Одеської області.
4.3.Мати померла коли йому було 4 роки. Батька вперше і майже єдиний раз побачив коли йому було 10 років. Вихованням його займалась бабуся (мати його матері). В селі одразу після 9 класу пішов працювати до фермерського господарства. В нього є брат, однак з ним стосунки не підтримує. І батько і брат раніше судимі. Раніше неодноразово судимий. Останній раз 25.10.2017 року Приморським р/с м. Одеси за ч. 2 ст. 186 КК до позбавлення волі на строк 4 роки 1 місяць. Звільнився з місць позбавлення волі умовно-достроково на 9 місяців 4 дні. Загалом зі слів в місцях позбавлення волі провів біля 10 років. Відповідно новий злочин ОСОБА_3 вчинив не відбувши покарання за минулим вироком, оскільки був звільнений умовно-достроково. Свої обов`язки у вигляді не порушення вимог законів не виконав.
4.4.Тобто особистість ОСОБА_3 свідчить про те, що він не розуміє значення суспільних відносин та спеціально створених у суспільстві правил задля охорони певних цінностей. Такі правила дозволяють існувати суспільству та не перетворитись на тваринний світ, де найсильніший фізично має перевагу над слабкішим. Здатність людини до суджень і міркувань, на здійснення розумних дій у спільноті людей, разом з можливістю контролювати свої примхи та ситуативні, грубі, злочинні та вульгарні бажання, контролювати свою волю показує рівень культури суспільства.
4.5.Отримавши інформацію про злочин, побачивши об`єктивну картину вчинення злочинних дій по відношенню до потерпілої, ОСОБА_3 проявив слабкість духу та скористався швидкоплинною вигодою, почавши користуватись незаконними благами, які були отримані його товаришем ОСОБА_6 і не повідомив будь-який правоохоронний орган про скоєний тяжкий злочин. Більше того, він замість викриття злочину та сприяння правоохоронним органам свідомо викинув засіб вчинення злочину ніж. І хоча в подальшому він повністю допомагав слідству, перші години після скоєння злочину, які ефективно впливають на збір доказів, були втрачені.
4.6.Судовий розгляд, показав, що ОСОБА_3 нажаль не є дисциплінованою людиною. Не явка в судові засідання, потім зникнення з поля зору правосуддя, зміна місця проживання без дозволу прокурора і суду та не повідомлення суд про нове місце проживання, що і стало наслідком розшуку і затриманням обвинуваченого, показує нажаль нездатність ОСОБА_3 до критичної оцінки своїх дій, до контролю за своїми вчинками та розумного сприйняття вже існуючих наслідків своїх неправомірних дій. Все це призводить до думки, що ОСОБА_3 не може організувати і своє життя, що призводить до вчинення навіть випадково інших правопорушень.
4.7.Тобто суд робить висновок, що ОСОБА_3 хоча не схильний до системного вчинення правопорушень, однак при певних умовах життя або складнощах здатний на нерозумні дії, в силу обмежених розумових можливостях, в тому числі і у зв`язку з тривалим чи навіть постійним вживанням алкоголю, що можуть мати наслідком порушення кримінального закону.
4.8.Переходячи до питання виду та строку покарання, суд вважає, що необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_3 та попередження нових злочинів, з урахуванням наявності обставин, що пом`якшують покарання та відсутності обставин, що обтяжують покарання повинно бути призначено покарання у межах, встановлених у санкції статі, зв`язане виключно з обмеженням волі. Призначення іншого, більш м`якого покарання очевидно не буде відповідати ані обставинам правопорушення, ані особистості обвинуваченого і залишить без розумної відповіді вимоги держави, які охороняють суспільні відносини у сфері правопорушень проти правосуддя.

4.9.Обмежень, які встановлені в ч. 3 ст. 61 КК, для не можливості призначення покарання у вигляді обмеження волі, особистість ОСОБА_3 не містить. Так, матеріали провадження надані суду, не містять відомостей, що ОСОБА_3 є особою з інвалідністю першої або другої групи; він не є неповнолітнім та особою пенсійного віку, оскільки знаходиться у віці 42 років; а також не є військовослужбовцем строкової служби.

4.10.Підстав для застосування ст. 75 КК не має, оскільки як зазначено, вище у вироку суду, ОСОБА_3 вчинив новий, умисний злочин не відбувши покарання за минулим вироком у вигляді обмеження волі строком 9 місяців 4 дні.

4.11.Суд відповідно при призначені покарання за сукупності вироків використовує положення ст. 71 КК та застосовує принцип часткового приєднання частини покарання за попереднім вироком.

5.Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, яким керувався суд.
5.1.Запобіжний захід обвинуваченому до набрання вироком законної сили, враховуючи вид покарання необхідно залишити без змін у вигляді тримання під вартою.

5.2.Ухвалюючи вирок, суд керується ст. ст. 370, 373, 374 КПК.

РЕЗОЛЮТИВНА ЧАСТИНА

1.1.Визнати ОСОБА_3 , винним у скоєні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 396 КК та призначити йому покарання у вигляді обмеження волі на строк 1 (один) рік.

1.2.Відповідно до ст. 71 КК до призначеного покарання частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Приморського районного суду м. Одеси від 25.10.2017 року та остаточно призначити покарання за сукупністю вироків у вигляді обмеження волі на строк 1 (один) рік 1 (один) місяць.

1.3.Початок строку відбуття покарання у вигляді обмеження волі обвинуваченому ОСОБА_3 обчислювати з моменту набрання законної сили вироком суду.

1.4.Зарахувати обвинуваченому ОСОБА_3 у строк покарання у вигляді обмеження волі строк попереднього ув`язнення з розрахунку день за день, з дня затримання, тобто з 13.06.2022 року до набрання законної сили вироком суду.

1.5.До набрання законної сили вироком суду обвинуваченому ОСОБА_3 продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою припиняє свою дію, у випадку набрання вироком суду законної сили.

1.6.На підставі ч. 2 ст. 534 КПК, вирок суду в частині обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підлягає негайному та безумовному виконанню.

1.7.Вирок суду першої інстанції, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК, якщо таку скаргу не було подано.

1.8.Апеляційна скарга на вирок суду, може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

1.9.Судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювались під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК.

1.10.Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору та не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

С У Д Д Я: ОСОБА_1