Справа № 154/1213/20 Провадження №11-кп/802/400/22 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія:ст.128 КК України Доповідач: ОСОБА_2
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 вересня 2022 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд в складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги прокурора та обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 08 лютого 2022 року,

ВСТАНОВИВ:
Даним вироком ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, уродженця Закарпатської області, м. Ужгород, жителя АДРЕСА_1 , з вищою освітою, не працюючого, розлученого, не судимого,
засуджено за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст.128 КК України та призначено йому покарання у виді 200 (двісті) годин громадських робіт.

Так, ОСОБА_7 визнаний винним і засуджений за те, що він 07.06.2019 близько 22 години 30 хвилин, перебуваючи на проїзній частині поблизу будинку АДРЕСА_1 , на ґрунті раніше виниклих неприязних відносин, діючи з необережності, яка виразилася у злочинній недбалості, тобто не передбачаючи можливості настання суспільно-небезпечних наслідків, котрі повинен і міг передбачити, підійшов спереду до потерпілої ОСОБА_9 , взяв її руками за плечі та всупереч її волі, застосовуючи фізичну силу різко розвернув останню в ліву сторону, що призвело до протиприродного перерозгинання гомілково ступневого суглобу лівої ноги потерпілої, внаслідок чого ОСОБА_9 заподіяно тілесні ушкодження у вигляді закритого відривного зламу кісточки великогомілкової кістки зліва, які відносяться до категорії тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості.

Тобто, своїми діями ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення передбачене, ст.128 КК України, яке виразилось у заподіяння з необережності середньої тяжкості тілесних ушкоджень.
У поданих апеляційних скаргах із доповненням та змінами:

- прокурор, не оспорюючи доведеності винуватості, вважає, що вирок суду підлягає скасуванню, у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, внаслідок м`якості.

Вказує, що судом першої інстанції не дотримано загальних правил призначення покарання, оскільки не надано належної оцінки обставинам кримінального правопорушення, зокрема, того, що протиправні дії обвинуваченого призвели до серйозних непоправних наслідків (перелом кінцівки) у вигляді втрати можливості потерпілою пересуватись без допомоги сторонніх осіб чи предметів, тоді як відповідно до ст. 3 Конституції України людина, її життя, здоров`я та безпека належить до найвищих соціальних цінностей. З урахуванням чого потерпіла просила суд призначити обвинуваченому суворий захід примусу. Водночас, місцевим судом не враховано і той факт, що обвинувачений вини не визнав, що свідчить про його негативну посткримінальну поведінку.

Зазначає також про те, що суд першої інстанції при кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_7 та призначенні покарання за інкриміноване йому кримінальне правопорушення повинен був в резолютивній частині вироку зазначити редакцію ст.128 КК України, яка діяла на час вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення, оскільки до неї були внесені зміни в частині посилення санкції, проте цього не зробив.

Посилаючись на вищевказані обставини, прокурор просить оскаржуваний вирок щодо ОСОБА_7 скасувати та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_7 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.128 КК України (в редакції Закону №2341-III від 05.04.2001 року) та призначити йому покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік 3 місяці. В решті вирок суду першої інстанції просить залишити без змін.

Водночас, 24.06.2022 року на адресу Волинського апеляційного суду надійшли зміни і доповнення до апеляційної скарги в яких прокурор звертає увагу суду на те, що судом першої інстанції при ухваленні вироку було допущено порушення норм матеріального та процесуального права. Вказує, що відповідно до ч.1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули три роки у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років. Разом з тим, у разі заперечення обвинуваченим проти закриття кримінального провадження з нереабілітуючих підстав особа також може бути за вироком суду звільнена від покарання на підставах, передбачених статтею 49 цього Кодексу (ч.5 ст. 74 КК України). Зазначає, що оскаржуваним вироком ОСОБА_7 за ст. 128 КК України засуджено за необережне заподіяння 07.06.2019 року ОСОБА_9 тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості. З дня вчинення кримінального правопорушення минуло три роки, що свідчить про можливість звільнення ОСОБА_7 від покарання, зважаючи на заперечення ним визнаного доведеним судом обвинувачення на підставі ч.5 ст. 74 КК України.

З огляду на вищевикладене прокурор просить оскаржуваний вирок щодо ОСОБА_7 скасувати та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_7 визнати винуватим за ст.128 КК України (в редакції Закону від 05.04.2001 року) та призначити йому покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік 3 місяці. На підставі ст.49, ч.5 ст. 74 КК України ОСОБА_7 звільнити від покарання у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності. В решті вирок суду першої інстанції просить залишити без змін.

- обвинувачений ОСОБА_7 просить вирок суду щодо нього скасувати, та прийняти апеляційним судом своє законне рішення. Вважає, що суд першої інстанції надав невірну оцінку доказам у кримінальному провадженні, а висновки, викладені у вироку не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження.

Зазначає, що судом першої інстанції було відхилено свідчення свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , свідка ОСОБА_12 , яка була безпосереднім свідком та очевидцем даної події взагалі ніхто не допитував. Вказує, що під час конфлікту з потерпілою ОСОБА_9 не передбачав тай не вчинив дій щодо потерпілої яка отримала тілесні ушкодження середньої тяжкості не з його вини. Вважає, що своїми діями під час конфлікту 07.06.2019 року, він взагалі не вчинив ніяких дій щодо ОСОБА_9 так як остання на своїх ногах без сторонньої допомоги покинула місце події не в кареті швидкої допомоги, а саме в автомобілі свого брата на чолі з своєю мамою. Крім того, звертає увагу суду, що в судовому засіданні не були допитані працівники карет швидкої допомоги, працівники поліції, з метою того, щоб встановити чи потерпіла висказувала скарги на болі в нозі та хто їй це зробив. Водночас, зазначає, що місцевим судом було безпідставно відмовлено в клопотанні про проведення додаткової судово медичної експертизи, оскільки дві останні різняться.

Заслухавши суддю-доповідача, який доповів суть вироку та виклав доводи апеляційних скарг із змінами і доповненнями, думку обвинуваченого і його захисника, які підтримали подану апеляційну скаргу та заперечили скаргу прокурора, міркування прокурора, який підтримав апеляційну скаргу сторони обвинувачення, а скаргу обвинуваченого заперечив, перевіривши матеріали кримінального провадження, апеляційний суд дійшов до наступного висновку.
Відповідно до ч.4 ст.286 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.
Під час розгляду справи апеляційним судом, обвинуваченим ОСОБА_7 заявлено клопотання, в якому він просив звільнити його від кримінальної відповідальності за ст.128 КК України на підставі ст.49 КК України, - у зв`язку із закінченням строків давності, та закрити кримінальне провадження.
Прокурор ОСОБА_6 , захисник обвинуваченого ОСОБА_8 , з приводу заявленого клопотання вказали про те, що у разі наявності законних підстав для звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності, вони не заперечують щодо його задоволення.
Колегія суддів апеляційного суду розглянувши у порядку ч.4 ст.286, ст.288 КПК України клопотання обвинуваченого ОСОБА_7 про звільнення від кримінальної відповідальності, вважає, що воно підлягає до задоволення з наступних підстав.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, кримінальне правопорушення, передбачене ст.128 КК України, в якому обвинувачуються ОСОБА_7 , вчинено 07 червня 2019 року.
Згідно із ст. 12 КК України, і при цьому враховуючи положення ст. 5 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ст. 128 КК України (в редакції Закону №2341-III від 05.04.2001 року), відноситься до кримінальних проступків.

Статтею 49 КК України визначені підстави для звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності.
Так, відповідно до ч.1 ст.49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки:
1) два роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі;
2) три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років;
3) п`ять років - у разі вчинення нетяжкого злочину, крім випадку, передбаченого у пункті 2 цієї частини;
4) десять років - у разі вчинення тяжкого злочину;
5) п`ятнадцять років - у разі вчинення особливо тяжкого злочину.
На момент розгляду даного кримінального провадження апеляційний судом - 21.09.22, у даному кримінальному провадженні, строки визначені п.2 ч.1 ст.49 КК України, минули.
Підставами звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є притягнення особи як обвинуваченого та згода обвинуваченого на таке звільнення від кримінальної відповідальності.
Обвинувачений ОСОБА_7 підтримав заявлене клопотання та погодився на звільнення його від кримінальної відповідальності.
З огляду на відсутність даних про ухилення обвинуваченого від слідства та суду, про притягнення його до кримінальної відповідальності, а також й будь-яких заперечень обвинуваченого про застосування положень ст. 49 КК України, апеляційний суд приходить до висновку про необхідність звільнення ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності за ст.128 КК України (в редакції Закону №2341-III від 05.04.2001 року) на підставі п.2 ч.1 ст.49 КК України, - у зв`язку із закінченням строків давності.
Відповідно до п.1 ч.2 ст.284 КПК України, кримінальне провадження закривається у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.
Положеннями ст.417 КПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції, встановивши обставини, передбачені статтею 284 цього Кодексу, скасовує обвинувальний вирок чи ухвалу і закриває кримінальне провадження.
Отже, беручи вищенаведені обставини, апеляційний суд за наслідками апеляційного розгляду вважає за необхідне скасувати вирок Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 08.02.2022 року, заявлене клопотання задовольнити та звільнити обвинуваченого ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності за ст.128 КК України на підставі п.2 ч.1 ст.49 КК України, - у зв`язку з закінченням строків давності, та закрити кримінальне провадження.
На підставі викладеного, керуючись статтями 376, 404, 405, 407, 417 КПК України, Волинський апеляційний суд,
УХВАЛИВ :
Клопотання обвинуваченого ОСОБА_7 про звільнення від кримінальної відповідальності на підставі ст.49 КК України та закриття кримінального провадження задовольнити.
Вирок Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 08 лютого 2022 року щодо ОСОБА_7 скасувати.
Звільнити ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності за ст.128 КК України ( в редакції Закону №2341-III від 05.04.2001 року), у зв`язку із закінченням строків давності, передбачених ст.49 КК України та на підставі ст.417 КПК України кримінальне провадження закрити.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення її апеляційним судом.

Головуючий

Судді