Справа № 185/4647/20
Провадження № 1-в/185/44/22
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
12 жовтня 2022 року м. Павлоград

Дніпропетровської області

Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

Головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

засуджений - ОСОБА_4 ,

розглянувши, під час запровадженого Указом Президента України № 64 від 24 лютого 2022 року воєнного стану в Україні, у відкритому судовому засіданні матеріали за заявою ОСОБА_4 про умовно-дострокове звільнення від відбування додаткового покарання на не відбутий строк покарання

В С Т А Н О В И В:

12 липня 2022 року засуджений ОСОБА_4 звернувся до суду із заявою про умовно-дострокового звільнення від відбування додаткового покарання, у якому просить звільнити його від додаткового покарання на не відбутий строк покарання. Клопотання мотивує тим, що вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 30.10.2020 року його було визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України та призначено покарання у виді 5 років позбавлення волі, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 2 роки. На підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування призначеного основного покарання з випробуванням на 3 роки. Просить звільнити його від відбування додаткового покарання умовно-достроково.
У судовому засіданні засуджений ОСОБА_4 заяву підтримав з тих підстав, що за місцем проживання та служби він характеризується позитивно, вину у скоєному злочині визнав повністю, розкаюється у вчиненому, відшкодовує шкоду потерпілим.
Прокурор у судовому засіданні заперечувала щодо задоволення заяви про умовно-дострокове звільнення від відбування додаткового покарання.
Суд вислухавши прокурора, заявника, дослідивши подання та додані до нього матеріали, вважає, що зазначена заява не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно п.2 ч.1 ст. 537 КПК України, під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати серед іншого питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
Відповідно до ч.2 ст. 539 КПК України, клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок.
Так, вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 30.10.2020 року ОСОБА_4 було визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України та призначено покарання у виді 5 років позбавлення волі, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 2 роки. На підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування призначеного основного покарання з випробуванням на 3 роки.
Умовно дострокове звільнення від відбування покарання за змістом ст. 81 КК України є правом, а не обов`язком суду.
Крім цього, у п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 26.04.2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» зазначено, що звільнення осіб від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким мають надзвичайно важливе значення для виправлення засуджених та запобігання вчиненню нових злочинів, тобто для досягнення мети, передбаченої ст.50 Кримінального кодексу України. Так, в пункті 5 вказаної постанови зазначено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання та заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можуть бути застосовані тільки після фактичного відбуття тієї частини строку покарання, яка зазначена у ч.3 ст.81, ч.4 ст.82 та ч.3 ст.107 КК України. Також у пункті 7 вказаної постанови зазначено, що згідно з ч.1ст.81 КК України особу може бути умовно-достроково звільнено (повністю або частково) від відбування і додаткового покарання. При умовно-достроковому звільненні від відбування основного покарання засудженого, щодо якого було застосовано додаткове покарання, суд може вирішити питання про його повне або часткове звільнення від відбування і додаткового покарання не тільки тоді, коли про це порушено питання у поданні органу, який відає виконанням покарання, а й за своєю ініціативою.
Відповідно ч.2 ст.81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
У той же час, засудженим шкоду потерпілому у повному обсязі не відшкодовано.
Ухвалою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровскої області від 27 січня 2022 року у клопотанні ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення від відбування додаткового покарання відмовлено.
Крім того, ухвалою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровскої області від 02 серпня 2022 року у клопотанні ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення від відбування додаткового покарання також відмовлено.
Згідно ч.7 ст.539 КПК України у разі набрання законної сили ухвалою суду про відмову в задоволенні клопотання щодо умовно-дострокового звільнення засудженого від відбування покарання або заміну не відбутої частини покарання більш м`яким покаранням розгляд повторного клопотання з цього самого питання щодо осіб, засуджених за тяжкі та особливо тяжкі злочини до позбавлення волі на строк не менше п`яти років, може мати місце не раніше як через рік з дня винесення ухвали суду про відмову, а щодо засуджених за інші злочини та неповнолітніх засуджених - не раніше як через шість місяців.
Викладене свідчить, що оскільки клопотання засудженим подано в межах строків визначених ч.7 ст. 539 КПК України, а саме в межах одного року від дня винесення ували про відмову в умовно достроковому звільнені з місць позбавлення волі, та на час розгляду клопотання зазначені строки не сплинули, в задоволені клопотання слід відмовити.
На підставі наведеного, керуючись ст. 81 КК України, ст. 372, 376, 537,539 КПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні заяви засудженому ОСОБА_4 про умовно-дострокове звільнення від відбування додаткового покарання у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами, відповідно до вироку Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 30 жовтня 2020 року відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом семи днів з дня її проголошення.

СУДДЯ ОСОБА_6