ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 липня 2022 року

м. Хмельницький

Справа № 686/18930/21

Провадження № 11-кп/4820/625/22

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду у складі:

судді-доповідача ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря

судового засідання ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому виділене провадження по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №000048 по обвинуваченню ОСОБА_5 за ч.2 ст.121 КК України, за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 на ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 20 липня 2022 року,
в с т а н о в и л а :
У зв`язку із відкладенням судового засідання у суді першої інстанції, прокурор заявив клопотання про продовження відносно обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Сторона захисту у судовому засіданні суду першої інстанції заперечувала проти продовження строку тримання під вартою, наполягаючи на застосуванні відносно обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу.
Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду від 20 липня 2022 року продовжено строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 до 17 вересня 2022 року включно.
Продовжуючи дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що підстави, які були враховані при обранні такого запобіжного заходу, не змінились, існують ризики того, що обвинувачений зможе продовжити злочинну діяльність, ухилятися від явки до суду.
Захисник обвинуваченого ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_6 в апеляційній скарзі просив скасувати ухвалу Хмельницького міськрайонного суду від 20 липня 2022 року та постановити нову ухвалу, згідно якої застосувати до ОСОБА_5 запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою.
Уважав, що рішення суду першої інстанції є незаконним, необґрунтованим у зв`язку з невідповідністю висновків суду викладених у судовому рішенні, обставинам кримінального провадження, бо неправильно з`ясовано обставини, які мають значення для прийняття рішення про тримання особи під вартою.
Звертав увагу, що судом першої інстанції всупереч вимог КПК України не надано правильної оцінки тому, що ОСОБА_5 має постійне місце проживання, у нього на утриманні є неповнолітня дитина, офіційно працевлаштований, має міцні соціальні зв`язки, позитивно характеризується, ніяким чином не перешкоджав кримінальному провадженню.
Окрім того, посилався на те, що на даний час відпали ризики, передбачені ст.177 КПК України та є підстави для зміни запобіжного заходу ОСОБА_5 на більш м`який, бо по справі досліджені всі письмові докази, і він не зможе перешкодити об`єктивному розгляду справи та впливати на свідків і потерпілого.
Заслухавши доповідь судді апеляційного суду з викладом змісту оскаржуваного судового рішення та доводів апеляційної скарги; перевіривши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про таке.
Згідно з ч.4 ст.422-1 КПК України розгляд апеляційної скарги на ухвалу суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, здійснюється без участі сторін кримінального провадження, крім випадків, якщо прокурор, обвинувачений, його захисник, законний представник заявив клопотання про розгляд апеляційної скарги за участю сторін.

В даному випадку клопотань про розгляд апеляційної скарги за участю сторін не надходило.
Колегія суддів приходить до висновку, що стороною обвинувачення було наведено достатньо підстав для продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_5 .
Відповідно до вимог ст.331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
У відповідності з приписами ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно в разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.
Згідно зі ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Колегія суддів приходить до висновку, що застосування до обвинуваченого ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу, на думку колегії суддів, не забезпечить його належної процесуальної поведінки.
Суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку, що застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відповідає характеру та тяжкості вчиненого і встановленим ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.
Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам знаходячись на волі, переховуватись від суду та вчиняти інші кримінальні правопорушення.
Наведені обставини виключають на даний час можливість зміни запобіжного заходу з тримання під вартою на більш м`який, не пов`язаний із триманням під вартою.
Тому, на переконання колегії суддів, не знайшли свого підтвердження зазначені у апеляційній скарзі стороною захисту підстави та обставини для зміни запобіжного заходу.
У відповідності з ч.2 ст.177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованого обвинувачення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України.
Обираючи чи продовжуючи строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обмежуються конституційні права і свободи особи, ще до визнання її винуватою у вчиненні злочину, а запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відповідно до ст.183 КПК України є винятковим і найбільш суворим запобіжним заходом, і застосовується лише тоді, коли є всі підстави вважати, що інші менш суворі запобіжні заходи можуть не забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків і його належної поведінки.

Застосування запобіжного заходу з іншою метою не допускається.

Доводи сторони обвинувачення є належним чином обґрунтовані та вмотивовані, містять достатні відомості, які слугують підставою для продовження застосування строку дії запобіжного заходу саме у вигляді тримання під вартою.
Водночас більш м`який запобіжний захід не буде сприяти належній процесуальній поведінці обвинуваченого.
Порушень вимог положень КПК України, які б були безумовною підставою для скасування рішення місцевого суду, судом апеляційної інстанції не виявлено.

Крім того, посилання захисника на прийняття рішення незаконним складом суду, бо суддя ОСОБА_7 перебувала у відпустці і на розгляд даної справи призначений суддя ОСОБА_8 є незрозумілим.

Як вбачається, з ухвали суду від 20 липня 2022 року, остання була прийнята в складі головуючого судді ОСОБА_7 .

З огляду на викладене, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування ухвали місцевого суду.
Керуючись ст.ст.177, 178, 183, 404, 407 КПК України, колегія суддів,
п о с т а н о в и л а :
Ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 20 липня 2022 року щодо продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до обвинуваченого ОСОБА_5 залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 без задоволення.
Ухвала набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Судді:
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3