Справа № 154/842/22
Номер провадження 1-кп/167/52/22
У Х В А Л А

16 травня 2022 року м. Рожище

Рожищенський районний суд Волинської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
судді ОСОБА_2 ,
присяжних: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
з участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_6 ,
обвинуваченої ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 ,
потерпілої ОСОБА_9 ,
прокурора ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Рожищенського районного суду Волинської області клопотання прокурора ОСОБА_10 про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000620, щодо ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає в АДРЕСА_1 , обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення злочину, передбаченого пунктами 4, 12, 13 ч. 2 ст. 115 КК,

в с т а н о в и в :
На розгляді Рожищенського районного суду Волинської області перебуває кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_7 за пунктами 4, 12, 13 ч. 2
ст. 115 КК.
Ухвалою суду від 22 березня 2022 року продовжено дію застосованого до обвинуваченої ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою до 20 травня 2022 року включно у зв`язку із наявністю ризиків переховування обвинуваченої від суду, незаконного впливу на свідків, вчинення інших кримінальних правопорушень.
До суду від прокурора ОСОБА_10 надійшло клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченій ОСОБА_7 на 60 днів у зв`язку з продовженням існування ризиків, які були заявлені стороною обвинувачення під час обрання запобіжного заходу. Зазначає про те, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, за вчинення якого передбачена відповідальність у виді позбавлення волі від 10 до 15 років або ж довічне позбавлення волі, з конфіскацією майна, тому тяжкість покарання може спонукати обвинувачену переховуватися від суду. Ризик знищення, сховання або спотворення будь-якої із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, аргументується тим, що на стадії досудового розслідування невстановлене місцезнаходження проніжки стільця, якою могли бути заподіяні тілесні ушкодження потерпілому, а тому, перебуваючи на свободі, обвинувачена може знищити або спотворити цей речовий доказ та інші предмети та сліди, що матимуть доказове значення. Ризик незаконного впливу на потерпілу та свідків обгрунтовується тим, що свідки у кримінальному провадженні та обвинувачена є жителями одного населеного пункту, тому остання з метою уникнення кримінальної відповідальності може вживати заходів щодо зміни або відмови від наданих ними показів. Доводи про існування ризику вчинення обвинуваченою інших кримінальних правопорушень обгрунтовує наявністю у ОСОБА_7 незнятих та непогашених судимостей за вчинення умисних корисливих злочинів.
Прокурор ОСОБА_10 підтримав таке клопотання та з викладених у ньому підстав просив його задовольнити.
Обвинувачена ОСОБА_7 та її захисник ОСОБА_8 заперечували проти продовження строку тримання під вартою. Крім того, адвокат ОСОБА_8 вказував, що обвинувачена тривалий час перебуває під вартою і на даний час досудове розслідування в кримінальному провадженні закінчено, усі необхідні слідчі дії проведені, а тому існування заявлених прокурором ризиків вважає недоведеним. Просив відмовити у клопотанні прокурора та вважав за можливе застосувати відносно обвинуваченої більш м`який запобіжний захід у виді домашнього арешту. Обвинувачена ОСОБА_7 зазначала, що у разі зміни застосованого до неї запобіжного заходу належно виконуватиме свої процесуальні обов`язки.
Потерпіла ОСОБА_9 висловила міркування про необхідність продовження обвинуваченій ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
Суд, заслухавши доводи прокурора, обвинуваченої та її захисника, думку потерпілої, дослідивши зміст клопотання, дійшов таких висновків.
Відповідно до ч. 1 та п. 9 ч. 2 ст. 131 КПК заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Заходами забезпечення кримінального провадження є, зокрема, запобіжні заходи.
Згідно з ч. 1 ст. 176 КПК запобіжними заходами є: 1) особисте зобов`язання; 2) особиста порука; 3) застава; 4) домашній арешт; 5) тримання під вартою.
Вимогами ч. 1 ст. 177 КПК передбачено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду. При визначенні ризиків закон не вимагає неспростовних доказів того, що підозрюваний чи обвинувачений однозначно, поза всяким сумнівом, здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає обґрунтування, що він має реальну можливість їх здійснити під час вирішення питання про застосування чи продовження запобіжного заходу або в майбутньому. Отже ризики, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК, слід вважати наявними за умови достатньої вірогідності їх здійснення.
Рожищенським районним судом Волинської області проводиться судовий розгляд цього кримінального провадження. На даний час заслухано показання обвинуваченої, потерпілої, досліджено письмові та речові докази. Суд ще має заслухати показання свідків. Тобто в суді на даний час не досліджено обставин обвинувачення настільки, що можна було б судити про істотне зменшення ризиків, які стали підставою для застосування до обвинуваченої запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
Крім того, вирішуючи питання щодо доцільності продовження строку застосованого до обинуваченої ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд погоджується з доводами прокурора про існування ризику переховування обвинуваченої від суду. Такий висновок грунтується на тому, що ОСОБА_7 непрацевлаштована, міцних соціальних зв`язків не має і обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, а тому, в разі визнання її винуватою, може бути призначено покарання у виді позбавлення волі на строк від 10 до 15 років або довічне позбавлення волі, з конфіскацією майна. Така обставина, як усвідомлення тяжкості покарання, може спонукати обвинувачену ОСОБА_7 переховуватися від суду та планувати втечу.
При перевірці наявності ризику впливу на свідків суд враховує встановлену кримінальним процесуальним законом процедуру отримання показань від осіб, які є свідками чи потерпілим у кримінальному провадженні, а саме: спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 ст. 23, ст. 224 КПК). При цьому, суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому ст. 225 КПК, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (ч. 4 ст. 95 КПК).
Наведене свідчить, що ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом від них показань та дослідження їх судом.
Тому, зважаючи, що на момент вирішення питання про продовження строку застосованого запобіжного, судом не заслухано показань свідків, відтак є необхідність врахування й ризику незаконного впливу з боку обвинуваченої на свідків у даному кримінальному провадженні, показання яких є необхідними для його розгляду в суді.
Суд також визнає доведеним прокурором існування ризику вчинення обвинуваченою інших кримінальних правопорушень, оскільки такий висновок ґрунтується на наявності у ОСОБА_7 незнятих та непогашених судимостей за вчинення умисних, зокрема й корисливих кримінальних правопорушень. Така обставина, в сукупності із відсутністю в обвинуваченої самостійних легальних джерел доходу, свідчить про обґрунтованість ризику можливості вчинення обвинуваченою нового кримінального правопорушення.
Водночас у судовому засіданні прокурором не доведено існування ризику знищення, сховання або спотворення будь-якої із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.
Під час розгляду клопотання прокурор довів, що застосування інших більш м`яких запобіжних заходів (домашній арешт, застава, особиста порука та особисте зобов`язання) не буде дієвим для запобігання вищезазначених ризиків та не забезпечить належної процесуальної поведінки обвинуваченої. На цій підставі суд відхиляє посилання захисника ОСОБА_8 щодо можливості застосування обвинуваченій запобіжного заходу у виді тримання під вартою на більш м`який.
Застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою викликане інтересами дієвості кримінального провадження, з метою запобігання можливостям обвинуваченої переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення.
Тому, враховуючи, окрім наведеного, дані щодо особи обвинуваченої, ступінь тяжкості злочину у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_7 , наявність незнятих та непогашених судимостей, відповідно до норми п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК є підстави для продовження обвинуваченій запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
При цьому, беручи до уваги вимоги пунктів 1, 2 ч. 4 ст. 183 КПК, оскільки
ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні злочину із застосуванням насильства та який спричинив загибель людини, тому суд, враховуючи встановлені підстави та обставини, передбачені статтями 177, 178 КПК, одночасно із продовженням строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою не визначає розмір застави.
Керуючись статтями 110, 177, 178, ч. 3 ст. 331, ч. 2 ст. 369 КПК, суд, -
у х в а л и в:
Клопотання прокурора ОСОБА_10 задовольнити.
Застосований відносно обвинуваченої ОСОБА_7 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою продовжити на строк 60 (шістдесят) днів до 14 липня 2022 року включно.
Ухвала може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Волинського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.
Головуючий: ОСОБА_1
Суддя: ОСОБА_2
Присяжні: ОСОБА_3
ОСОБА_4
ОСОБА_5