Номер провадження: 11-сс/813/915/22
Справа № 507/770/22 1-кс/507/344/22
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12.07.2022 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі:
головуючий суддя ОСОБА_2
судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участі: секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
підозрюваного ОСОБА_7 ,
захисника - адвоката ОСОБА_8 ,
розглянувши у закритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу прокурора Любашівської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Любашівського районного суду Одеської області від 01 липня 2022 року про відмову застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосування домашнього арешту в рамках кримінального провадження № 0000155 від 29.06.2022 року відносно ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 15 ч.1 ст. 152 КК України,

встановив:
Зміст оскаржуваного судового рішення.
Ухвалою слідчого судді в задоволенні клопотання слідчого СВ ВП №1 Подільського РУП ГУНП в Одеській області ОСОБА_9 , погодженого з прокурором Любашівської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_6 , у кримінальному провадженні № 0000155 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 15, ч.1 ст. 152 КК України, про обрання відносно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - відмовлено.
Обрано відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 15 ч.1 ст. 152 КК України, запобіжний захід у вигляді домашнього арешту та заборонено йому залишати своє житло, що розташоване по АДРЕСА_1 , цілодобово строком на 60 діб.
Покладено на підозрюваного ОСОБА_7 обов`язки, передбачені п.п. 1, 2, 3 ч.5 ст. 194 КПК України

Рішення слідчого судді про достатність застосування відносно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту мотивоване тим, що ОСОБА_7 має постійне місце проживання, де проживає разом із матір`ю і за яким характеризується позитивно, судимості не має, не перебуває на обліку у лікаря нарколога та психіатра. Крім того, суд прийняв до уваги те, що ОСОБА_7 вчинив не тяжкий злочин.

Вимоги апеляційних скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала
Не погоджуючись із оскаржуваною ухвалою, до суду із апеляційною скаргою звернулась прокурор ОСОБА_6 , в якій вказує на те, що слідчим суддею не було враховано:
- встановлені ризики, передбачені п.п.2,3 ч.1 ст.177 КПК України, існування яких підтверджується особливостями інкримінованого ОСОБА_7 кримінального правопорушення, відсутністю у нього міцних соціальних зав`язків, так підозрюваний не одружений та не має утриманців, також підозрюваний мешкає біля місця проживання потерпілої та свідків.
Посилаючись на викладені обставини, прокурор просить ухвалу слідчого судді скасувати, клопотання слідчого задовольнити та застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб в межах строку досудового розслідування.

Позиції учасників судового розгляду.
Прокурор підтримала доводи та вимоги поданої ним апеляційної скарги та просила її задовольнити.
Захисник та підозрюваний заперечили проти задоволення апеляційної скарги прокурора, просили залишити її без задоволення, а оскаржувану ухвалу залишити без змін.

Мотиви апеляційного суду.
Заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до таких висновків.

Згідно з положеннями ч.1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до положень ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч.1 ст. 177 КПК України.

Відповідно до ч.1 ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Відповідно до ч.ч. 1,4 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Зі змісту оскарженої ухвали слідчого судді вбачається, що вона відповідає приписам вищенаведених норм кримінального процесуального закону, оскільки в ній наведені положення кримінального процесуального закону, якими керувався слідчий суддя при постановленні ухвали, а також мотиви прийнятого рішення і його обґрунтування.

Так, слідчим відділенням відділення поліції № 1 Подільського районного управління поліції ГУНП в Одеській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000155 від 29.06.2022 року відносно ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 15 ч.1 ст. 152 КК України.

Апеляційний суд вважає, що, розглядаючи питання доцільності обрання підозрюваному ОСОБА_7 запобіжного у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя виконав вимоги ст.ст. 177, 194 КПК, які регламентують підстави застосування до особи запобіжного заходу та дійшов обґрунтованого висновку про недоведеність стороною обвинувачення неможливості запобігання встановленим ризикам шляхом застосування домашнього арешту.

Так, з огляду на зміст оскаржуваної ухвали, на переконання апеляційного суду, безпідставними є посилання прокурора на неврахування слідчим суддею особливостей інкримінованого ОСОБА_7 кримінального правопорушення, відсутністю у нього міцних соціальних зав`язків та того, що підозрюваний мешкає біля місця проживання потерпілої та свідків.
З мотивувальної частини оскаржуваної ухвали вбачається, що слідчим суддею при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, відповідно до вимог ст. 178 КПК України, було описано та враховано обґрунтованість повідомленої ОСОБА_7 підозри у вчиненні злочину, його характер та обставини, а також те, що ОСОБА_7 проживає в м. Ананьїв, як і потерпіла та свідки. Тому, на думку суду, дійсно існує ризик того, що ОСОБА_7 зможе впливати на потерпілу та свідків, а також знищити докази, які слідством не вилучені.

Поряд з цим, слідчим суддею було встановлено та прийнято до уваги і те, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні не тяжкого кримінального правопорушення, ОСОБА_7 не має судимості, має постійне місце проживання, де проживає разом із матір`ю і за яким характеризується позитивно, судимості не має, не перебуває на обліку у лікаря нарколога та психіатра, в зв`язку з чим слідчий суддя прийшов до переконання про відсутність обґрунтованого ризику переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та/або суду, попри протилежні посилання слідчого.

У п. 80 рішення Європейського суду з прав людини від 10 лютого 2011 року у справі «Марченко проти України» зазначено: «Тримання особи під вартою буде свавільним, оскільки національні суди не обґрунтували необхідність такого тримання і не було розглянуто можливість застосування більш м`якого запобіжного заходу», про це ж вказується у п. 29 рішення Європейського суду з прав людини від 11.10.2010 року по справі «Хайреддінов проти України».

Вирішуючи питання, поставлене слідчим у клопотанні щодо застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_7 , слідчий суддя дотримав вимоги ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Враховуючи факти, встановлені у судовому засіданні, та матеріали, на які посилався слідчий, слідчий суддя, постановляючи оскаржувану ухвалу, прийшов до висновку, що при розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу стосовно ОСОБА_7 , слідчий довів обставини, передбачені п.п.1,2 ч.1 ст.194 КПК України, тобто, що наявна обґрунтована підозра у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 15 ч.1 ст. 152 КК України, та ризики, передбачені п 2,3 ч.1 ст. 177 КПК України, однак не довів обставини, передбачені п.3 ч.1 ст.194 КПК України.

Відтак, слідчий суддя дійшов висновку, який апеляційний суд вважає обґрунтованим, про те, що більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою, а саме домашній арешт, може забезпечити відповідну процесуальну поведінку підозрюваного в майбутньому з точки зору виконання покладених на нього процесуальних зобов`язань.

Так, ані слідчим у поданому слідчому судді клопотанні, ані прокурором у апеляційній скарзі, на переконання апеляційного суду, не було доведено неможливості запобігання встановленим ризикам, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Що стосується доводів прокурора, які зазначені в апеляційній скарзі, то вони в більшій мірі є аналогічними тим, які були зазначені в клопотанні слідчого. Слідчим суддею їм була дана належна оцінка, з якою фактично не погоджується прокурор. Натомість, апеляційний суд вважає, що висновки слідчого судді, є правильними, вмотивованими і обґрунтованими.

Таким чином, відмовляючи у задоволенні клопотання слідчого та обираючи відносно підозрюваного запобіжний захід у виді домашнього арешту, слідчий суддя, з дотриманням вимог ст.ст.177, 178 КПК України, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, оцінив всі обставини, передбачені ст.ст.177, 178 КПК України, що враховуються при обранні запобіжного заходу і належним чином вмотивував своє рішення.

Окрім того, апеляційний суд приймає до уваги і те, що прокурором в судовому засіданні не надано жодних доказів вчинення ОСОБА_7 , з моменту обрання відносно нього запобіжного заходу у домашнього арешту, будь-яких спроб щодо переховування від органу досудового розслідування чи суду, незаконного впливу на свідків, спроб спотворити речі чи документи, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, вчинення іншого кримінального правопорушення.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що слідчий суддя дійшов до обґрунтованого висновку про те, що забезпечення належної процесуальної поведінки ОСОБА_7 можливо шляхом застосування до нього запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які тягнуть безумовне скасування ухвали слідчого судді, при апеляційному розгляді не встановлено.

Приписами п. 1 ч. 3 ст. 407 КПК України передбачено, що за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу слідчого судді суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.

Отже, з урахуванням всього вищевикладеного, апеляційний суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування законної та обґрунтованої ухвали слідчого судді.

Керуючись статями 176, 177, 178,182, 183, 194, 196,197 370-372, 376, 404, 407, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд

постановив:
Апеляційну скаргу прокурора Любашівської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Любашівського районного суду Одеської області від 01 липня 2022 року про відмову застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосування домашнього арешту в рамках кримінального провадження № 0000155 від 29.06.2022 року відносно ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 15 ч.1 ст. 152 КК України, - залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4