Категорія:ч.3 ст.296 КК Укоаїни Доповідач: ОСОБА_2
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 вересня 2022 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 (в режимі відеоконференцзв?язку),
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_7 та прокурора у кримінальному провадженні - прокурора Луцької окружної прокуратури ОСОБА_8 на вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 25 січня 2022 року,
ВСТАНОВИВ
Даним вироком ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Луцька, Волинської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, раніше неодноразово судимого, востаннє:
- 06.07.2018 вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області за ч.3 ст.15 ч.3 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки, звільнений по відбуттю строку покарання 25.05.2018
- 18.11.2021 вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області за ч. 3 ст. 296 КК України до покарання у виді 3 років позбавлення волі;
визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.296 КК України та йому призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки.

На підставі ч.4 ст.70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом часткового складання покарання призначеного за даним вироком та невідбутого покарання за вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 18.11.2021 призначено ОСОБА_7 остаточне покарання у виді 3 (трьох) років 3 (трьох) місяців позбавлення волі.
Строк відбуття покарання ОСОБА_7 постановлено рахувати з моменту приведення даного вироку до виконання.
Згідно з вироком суду ОСОБА_7 визнано винуватим та засуджено за те, що він 01.06.2021, близько 18 години, будучи раніше судимим за хуліганство, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходячись поблизу Теремнівських ставків, що знаходяться за адресою: Волинська область, м. Луцьк, вулиця Теремнівська, діючи з прямим умислом, з мотивів явної неповаги до суспільства, грубо і умисно порушуючи існуючі у суспільстві правила поведінки і норми моралі, бажаючи возвеличитись за рахунок приниження іншої людини, усвідомлюючи, що його дії відбуваються в умовах очевидності для інших людей, а також протиправний характер своїх дій, які супроводжувались особливою зухвалістю, підійшов до компанії підлітків та почав чіплятися до ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у зв`язку з чим потерпілий ОСОБА_10 підійшов до ОСОБА_7 та зробив йому зауваження, після чого останній умисно, безпричинно завдав потерпілому два удари кулаком правої руки в ліву ділянку обличчя та один удар кулаком лівої руки у праву ділянку обличчя потерпілого. Після цього, ОСОБА_7 , продовжуючи реалізовувати свій єдиний кримінально-протиправний умисел, спрямований на вчинення хуліганських дій та вперто не припиняючи їх, в чергове підійшов до ОСОБА_10 та умисно наніс не менше чотирьох ударів долонями обох рук у ліву та праву ділянки обличчя потерпілого, чим спричинив останньому тілесні ушкодження у вигляді синця з садном в ділянці навколо лівого ока, синця на скронево-виличній ділянці голови справа, які згідно висновку судово-медичного експерта за № 368 від 04.06.2021 за ступенем тяжкості відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.
Таким чином, обвинувачений ОСОБА_7 своїми умисними протиправними діями, які виразились у хуліганстві, тобто грубому порушенні громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю, вчиненому особою, раніше судимою за хуліганство, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст.296 КК України.
У поданій апеляційній скарзі обвинувачений, як можна зрозуміти із змісту скарги, не оспорюючи фактичних обставин справи, кваліфікацію його дій, вважає вирок суду незаконним та необґрунтованим через невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості злочину і особі обвинуваченого, безпідставного та невмотивованого призначення надто суворого покарання.

У поданій апеляційній скарзі з доповненнями та змінами до неї прокурор, не оспорюючи встановлені судом фактичні обставини кримінального провадження та правову кваліфікацію дій обвинуваченого, просить вирок суду змінити у зв`язку із істотним порушенням вимог кримінально процесуального закону, неправильним застосування закону України про кримінальну відповідальність.

З оскаржуваного вироку вбачається, що місцевим судом при призначенні ОСОБА_7 остаточного покарання на підставі ч.4 ст.70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом часткового складання покарання призначеного за даним вироком та невідбутого покарання за вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 18.11.2021 призначено остаточне покарання у виді 3 років 3 місяців позбавлення волі.
Проте прокурор зазначає, що на час ухвалення Луцьким міськрайонним судом Волинської області вироку від 25.01.2022, так і на даний час вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 18.11.2021 не набрав законної сили, у зв`язку з подачею обвинуваченим апеляційної скарги на рішення суду від 18.11.2021.
Враховуючи наведене, судом першої інстанції передчасно зроблено висновок про застосування вимог ч.4 ст.70 КК України при призначенні ОСОБА_7 покарання за сукупністю кримінальних правопорушень.
На підставі наведеного, прокурор просить оскаржуваний вирок змінити, вважати ОСОБА_7 засудженим за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.296 КК України, до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки. Виключити з мотивувальної та резолютивної частини вироку вказівку про застосування положень ч.4 ст.70 КК України. В решті вирок залишити без змін.
Заслухавши доповідача, який виклав суть вироку суду першої інстанції та доводи апеляційних скарг, міркування ОСОБА_7 , який підтримав подану ним апеляційну скаргу з викладених у ній підстав, думку прокурора, який апеляційну скаргу сторони обвинувачення підтримав лише в частині зарахування обвинуваченому частково відбуте покарання за вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 18 листопада 2021 року та заперечив щодо задоволення апеляції обвинуваченого, перевіривши матеріали кримінального провадження, апеляційний суд доходить наступного висновку.

За положеннями ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

В поданій апеляційній скарзі обвинувачений фактично не ставив питання щодо невірної кваліфікації його дій місцевим судом, проте під час апеляційного розгляду ствердив протилежне.

Відповідно до ч.2 ст.394 КПК України судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч.3 ст.349 цього Кодексу.

Як вбачається з матеріалів провадження, судовий розгляд в суді першої інстанції в частині обвинувачення ОСОБА_7 за ч.3 ст.296 КК України відбувся в порядку ч.3 ст.349 КПК України.

Суддя місцевого суду з`ясував правильність розуміння учасниками судового провадження зміст обставин, викладених в обвинувальному акті, які ніким не оспорювалися, не маючи сумніву у добровільності їх позиції, а також роз`яснивши їм про позбавлення права на оскарження цих обставин в апеляційному порядку, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються.

За таких обставин, враховуючи те, що обвинувачений заперечує обставини, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України, тобто в цій частині оспорює вирок суду з підстав, з яких він не може бути оскаржений в силу ч.2 ст.394 КПК України, судова колегія фактичні обставини кримінального провадження не перевіряє.

Висновок про винуватість ОСОБА_7 у вчинені злочину, за який його засуджено, обґрунтовано зроблений судом, з цим погоджується і апеляційний суд.

Згідно із п.4 ч.1 ст.409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.413 КПК України неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність є застосування закону, який не підлягає застосуванню.

В апеляційній скарзі прокурор вказує на передчасний висновок місцевого суду щодо призначення обвинуваченому остаточного покарання на підставі положень ч.4 ст.70 КК України.

Згідно з частиною 4 статті 70 КК за правилами, передбаченими в частинах першійтретій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю злочинів, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.

Як вбачається з оскаржуваного вироку, місцевим судом при призначенні ОСОБА_7 остаточного покарання на підставі ч.4 ст.70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом часткового складання покарання призначеного за даним вироком та невідбутого покарання за вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 18.11.2021 призначено остаточне покарання у виді 3 років 3 місяців позбавлення волі.

Проте, як слушно зауважив прокурор, на момент постановлення оскаржуваного вироку від 25.01.2022. вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 18.11.2021, яким ОСОБА_7 визнано винним за ч. 3 ст.296 КК України та призначено покарання у виді 3 років позбавлення волі, не набрав законної сили, оскільки за апеляцією обвинуваченого відкрите апеляційне провадження у Волинському апеляційному суді.

Однак, відповідно до ЄДРСР 31 травня 2022 року Волинським апеляційним судом апеляційну скаргу ОСОБА_7 залишено без задоволення, а вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 18 листопада 2021 року без змін.

Згідно положень ч.2 ст.532 КПК України у разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

З урахуванням зазначеного, на час розгляду апеляційних скарг обвинуваченого та прокурора апеляційним судом, вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 18 листопада 2021 року щодо ОСОБА_7 набрав законної сили.

Відповідно до листа ДУ «Луцький слідчий ізолятор» від 08.09.2022 року ОСОБА_7 утримується в даній установі із 30 серпня 2022 року до теперішнього часу. Підставою затримає є вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 18.04.2022 року, який набрав законної сили 25.05.2022 року.

На підставі викладеного в силу ч.4 ст.70 КК України, зарахуванню в строк відбуття покарання ОСОБА_7 підлягає часткове відбуте покарання за вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 18 листопада 2021 року з 29 серпня по 08 вересня 2022 року.

Щодо доводів обвинуваченого про призначення йому надто суворого покарання, апеляційний суд вважає їх необґрунтованими з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ст.65 КК України, суд, призначаючи покарання, повинен урахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання. Визначаючи ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, суд повинен виходити із сукупності всіх обставин справи, зокрема, форми вини, мотиву і цілі, способу, обстановки і стадії вчинення злочину, тяжкості наслідків, що настали.

Призначаючи ОСОБА_7 покарання, суд першої інстанції в повній мірі дотримався вказаних вимог закону.

Призначаючи обвинуваченому покарання, місцевий суд врахував характер і ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості, дані про особу винного, а саме те, що ОСОБА_7 не перебуває на обліку у лікаря психіатра та нарколога, вину визнав повністю, щиро розкаявся у вчиненому, однак, раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, на шлях виправлення не став, належних висновків не зробив, знову вчинив злочин, не працює.

До обставин, які пом`якшують покарання, місцевим судом віднесено щире каяття, а обставинами, які обтяжує покарання, визнано вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння та рецидив злочинів, з чим погоджується і апеляційний суд.

Врахувавши ці та інші обставини справи, в їх сукупності, на переконання судової колегії, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про необхідність призначення обвинуваченому покарання в межах санкції, передбаченої ч.3 ст.296 КК України, яке є наближене до нижньої межі.

На думку суду, обране судом першої інстанції покарання відповідає вимогам ст.ст. 50, 65 КК України, є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів, як самим обвинуваченим, так і іншими особами.

Враховуючи вищевикладене, підстав для пом`якшення ОСОБА_7 призначеного покарання з мотивів наведених в апеляційній скарзі обвинуваченого, апеляційний суд не знаходить. Тому доводи обвинуваченого про призначення йому надто суворого покарання не відповідають фактичним обставинам справи і є безпідставними.
Враховуючи вищенаведена та керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 409 КПК України, апеляційний суд,
У Х В А Л И В
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні - прокурора Луцької окружної прокуратури ОСОБА_8 задовольнити частково.
Вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 25 січня 2022 року залишити без змін.

Зарахувати ОСОБА_7 часткове відбуте покарання за вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 18 листопада 2021 року з 29 серпня по 08 вересня 2022 року.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення апеляційним судом, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

Головуючий

Судді