Справа № 450/374/18 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/290/22 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 липня 2022 року у м.Львові.
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Львівського апеляційного суду в складі:

під головуванням судді ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,
розглянула у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 на вирок Пустомитівського районного суду Львівської області від 01 лютого 2022 року відносно ОСОБА_7 ,

з участю: прокурора ОСОБА_8 ,
захисників ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Пустомитівського районного суду Львівської області від 01 лютого 2022 року ОСОБА_7 визнано невинуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 369 КК України, та виправдано його у зв`язку із недоведеністю, що в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення.

Вирішено питання про речові докази та судові витрати в кримінальному провадженні.
Органом досудового розслідування ОСОБА_7 обвинувачується у тому, що він, займаючи посаду голови Старосамбірської міської ради Львівської області, упродовж 23.11.2017, 30.11.2017 та 12.12.2017 здійснив пропозицію, обіцянку та надав неправомірну вигоду в сумі 2000 дол.США начальнику міжрайонного відділу №1 УЗЕ у Львівській області ДЗЕ Національної поліції України ОСОБА_11 , який згідно примітки до ст.368 КК України, являється особою, яка займає відповідальне становище, оскільки є керівником органу влади, та старшому оперуповноваженому цього ж відділу ОСОБА_12 , за вжиття ними заходів щодо не притягнення його до кримінальної відповідальності в межах кримінального провадження №0000024 від 12.04.2017 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.366 КК України, за фактом службового підроблення офіційних документів посадовими особами Старосамбірської міської ради Львівської області при придбанні сміттєзбиральної техніки.
Так, СВ Самбірського ВП ГУ НП у Львівській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000024 від 12.04.2017 року , за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.366 КК України, за фактом службового підроблення офіційних документів посадовими особами Старосамбірської міської ради Львівської області при придбання сміттєзбиральної техніки.
23.11.2017, приблизно о 17:00 год. ОСОБА_7 , діючи умисно, протиправно, з метою ухилення від притягнення до кримінальної відповідальності , перебуваючи на АЗС «ОККО», яка розташована у м.Самбір Львівської області, в ході розмови зі ст. оперуповноваженим міжрайонного відділу №1 УЗЕ у Львівській області ДЗЕ Національної поліції України ОСОБА_12 , з корисливих мотивів, переслідуючи мету уникнення від притягнення його до кримінальної відповідальності, висловив пропозицію та обіцянку про надання ним неправомірної вигоди в розмірі 2000 дол.США за вжиття ним заходів щодо не притягнення його до кримінальної відповідальності в межах кримінального провадження №0000024 від 12.04.2017 року , за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.366 КК України, за фактом службового підроблення офіційних документів посадовими особами Старосамбірської міської ради Львівської області при придбання сміттєзбиральної техніки.
Розуміючи, що вчиняється кримінальне правопорушення, передбачене ст.369 КК України, старшим оперуповноваженим міжрайонного відділу №1 УЗЕ у Львівській області ДЗЕ Національної поліції України ОСОБА_12 про зазначений факт письмово повідомлено начальника УЗЕ у Львівській області ДЗЕ Національної поліції України та у подальшому надано згоду на участь у проведенні відповідних негласних слідчих (розшукових) дій.
Продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел щодо надання неправомірної вигоди працівнику правоохоронного органу, з метою уникнення від кримінальної відповідальності, ОСОБА_7 діючи умисно, протиправно 30.11.2017р. приблизно о 15:00 год., перебуваючи в готелі-ресторані « ІНФОРМАЦІЯ_1 », що за адресою: вул.Світла, 2 с.Лапаївка Пустомитівського району Львівської області, в ході розмови із старшим оперуповноваженим міжрайонного відділу №1 УЗЕ у Львівській області ДЗЕ Національної поліції України ОСОБА_12 та начальником цього ж відділу ОСОБА_11 , який прибув на зустріч на прохання ОСОБА_7 , висловив пропозицію та обіцянку про надання ним неправомірну вигоду в розмірі 2000 дол.США за вжиття ними заходів щодо не притягнення його до кримінальної відповідальності в межах кримінального провадження №0000024 від 12.04.2017 року , за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.366 КК України, за фактом службового підроблення офіційних документів посадовими особами Старосамбірської міської ради Львівської області при придбання сміттєзбиральної техніки.
12.12.2017р. ОСОБА_7 , продовжуючи свої злочинні дії, спрямовані на ухилення від притягнення до кримінальної відповідальності, діючи умисно, протиправно, перебуваючи на території готель-ресторану «Соняхи», що за адресою: вул.Світла, 2 с.Лапаївка Пустомитівського району Львівської області, приблизно о 14 год.40 хв., знаходячись в салоні автомобіля «Skoda Oktavia» реєстраційний номер НОМЕР_1 , з корисливих мотивів, надав начальнику міжрайонного відділу №1 УЗЕ у Львівській області ДЗЕ Національної поліції України ОСОБА_11 та оперуповноваженому цього ж відділу ОСОБА_12 неправомірну вигоду в сумі 2000 дол.США, за вжиття ними заходів щодо не притягнення його до кримінальної відповідальності в межах кримінального провадження №0000024 від 12.04.2017 року , за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.366 КК України, за фактом службового підроблення офіційних документів посадовими особами Старосамбірської міської ради Львівської області при придбання сміттєзбиральної техніки.
Вказані дії обвинуваченого ОСОБА_7 органом державного обвинувачення кваліфіковані за ч. 3 ст. 369 КК України як «пропозиція, обіцянка та надання службовій особі, яка займає відповідальне становище, неправомірної вигоду за вчинення службовою особою, яка займає відповідальне становище, в інтересах того, хто пропонує, обіцяє чи надає таку вигоду, будь-якої дії з використанням службового становища».
На вказаний вирок суду прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати оскаржуваний вирок та ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_7 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369 КК України, та призначити йому покарання у виді 5 років позбавлення волі, з конфіскацією майна.

Свої апеляційні вимоги прокурор мотивує тим, що місцевим судом у повному обсязі не досліджено та не встановлено фактичні обставини вчиненого ОСОБА_7 кримінального правопорушення. Вважає, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, неправильно застосовано закон України про кримінальну відповідальність та допущено істотні порушення вимог кримінального процесуального закону. Зазначає, що в оскаржуваному рішенні показання свідків викладено не повно, із спотворенням змісту показань. Вказує, що судом першої інстанції не надано належної оцінки результатам НСРД особи ОСОБА_7 , у вироку суду вибірково відображено зміст протоколу зазначеної дії.

В апеляційній скарзі прокурор не просить дослідити докази в кримінальному провадженні.
У судовому засіданні в суді апеляційної інстанції прокурор підтримав подану апеляційну скаргу, з наведених у ній мотивів, та просив таку задоволити.

Обвинувачений ОСОБА_7 та його захисники заперечили апеляційні вимоги сторони обвинувачення, з огляду на безпідставність таких, та просили залишити без змін оскаржуваний вирок суду.

Колегія суддів, заслухавши доповідача про обставини справи і зміст апеляційної скарги, пояснення присутніх учасників судового провадження, вивчивши матеріали провадження, дослідивши доводи апеляційної скарги, встановила наступне.
Згідно ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі прокурор ставить питання про скасування виправдувального вироку у зв`язку неповнотою судового розгляду, істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону, невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, та просить ухвалити новий вирок про визнання ОСОБА_13 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, із призначенням йому відповідного покарання.

Згідно з положеннями ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Колегія суддів звертає увагу на положення ст. 62 Конституції України та ч. 1 ст. 17 КПК України, якими передбачено, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. А також положення ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини та основних свобод, згідно яких кожен обвинувачений в скоєнні кримінального злочину вважається невинним, до тих пір поки його винність не буде встановлена в законному порядку. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, які отримані незаконним шляхом, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.

Пункт 2 статті 6 Конвенції з прав людини проголошує право на презумпцію невинуватості. В основі цього права лежить принцип, згідно з яким особа, яку обвинувачують у вчиненні кримінального правопорушення, має право на виправдувальний вирок у разі нестачі доказів проти неї і тягар подання достатніх доказів для доведення вини покладається на сторону обвинувачення. Недопустимість порушення таких принципів Європейський суд з прав людини засвідчив у справі «Тельфнер проти Австрії» від 20 березня 2001 року.
У справах «Грабчук проти України» від 21 вересня 2005 року, «Шагін проти України» ( 2010 року) Європейський суд з прав людини встановив, що національні суди визнали заявників винними, спираючись на слабкі докази та припущення про їх причетність до вчинення злочину, чим було порушено принцип презумпції невинуватості.
Принцип «поза розумним сумнівом», зміст якого сформульований у пункті 43 рішення Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України» передбачає, зокрема, що доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом. Розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду всіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення.
Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння: як тих, що утворюють об`єктивну сторону діяння, так і тих, що визначають його суб`єктивну сторону.
Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія обвинувачення має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду.
Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версією захисту.
Відповідно до ст.ст.84-86 КПК України, доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів. Належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів . Доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.

Як вбачається зі змісту положень ч. 1 ст. 92 КПК України, обов`язок доказування обставин, передбачених ст.91 КПК України, за винятком випадків, передбачених ч. 2 ст. 92 КПК України, покладається на слідчого, прокурора, та у встановлених КПК випадках на потерпілого.

Згідно ст. 94 КПК України слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 337 КПК України, судовий розгляд проводиться стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта та на підставі доказів, наданих суду сторонами кримінального провадження.
Положення ст.ст. 370, 373 КПК України регламентують, що вирок суду повинен бути законним і обґрунтованим на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього кодексу. Обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення в ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 373 КПК України суд ухвалює виправдувальний вирок у разі, якщо не доведено, що у діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення.
Пунктом 1 ч. 3 ст. 374 КПК України передбачено, що мотивувальна частина виправдувального вироку повинна містити формулювання обвинувачення, пред`явленого особі й визнаного судом недоведеним, а також підстави для виправдання обвинуваченого із зазначенням мотивів, з яких суд відкидає докази обвинувачення. За змістом цієї норми закону в мотивувальній частині виправдувального вироку має бути викладено результати дослідження, аналізу й оцінки доказів у справі, зібраних сторонами обвинувачення та захисту.

Колегія суддів вважає, що місцевим судом у повній мірі дотримано наведені вимоги закону при ухваленні вироку відносно ОСОБА_7 ..
При цьому апеляційним судом встановлено, що ухвалюючи виправдувальний вирок, місцевий суд під час розгляду провадження, відповідно до вимог кримінального процесуального закону, забезпечивши принцип змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів, передбачений ч.2 ст.22 КПК України, згідно якої сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом, ретельно перевірив представлені сторонами докази, у тому числі й ті, на підставі яких було пред`явлено обвинувачення, навів аналіз досліджених доказів і дав їм належну оцінку з точки зору належності, допустимості та достовірності.
Виправдовуючи ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, яке йому інкримінувалось органом досудового розслідування, суд першої інстанції з достатньою повнотою мотивував своє рішення та вказав, що вина обвинуваченого є недоведеною, так як під час судового розгляду не було доведено, що в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369 КК України.
Доводи апеляційної скарги прокурора про наявність достатньої кількості належних та допустимих доказів, якими доводиться вина обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому злочину, надання цим доказам неправильної оцінки судом першої інстанції і, як наслідок, помилковість висновків місцевого суду про недоведеність вчинення злочину не ґрунтуються на матеріалах кримінального провадження та не відповідають вимогам закону.
Органом досудового розслідування дії ОСОБА_7 кваліфіковані за ч.3 ст.369 КК України, а саме - пропозиція чи обіцянка службовій особі, яка займає відповідальне становище, надати їй або третій особі неправомірну вигоду, а так само надання такої вигоди за вчинення чи невчинення службовою особою, яка займає відповідальне становище, в інтересах того, хто пропонує, обіцяє чи надає таку вигоду, чи в інтересах третьої особи будь-якої дії з використанням наданої їй влади чи службового становища.

У судовому засіданні місцевого суду обвинувачений ОСОБА_7 своєї вини у пред`явленому обвинувачення не визнав та пояснив, що з 2015 року до даного часу перебуває на посаді голови Старосамбірської міської ради Львівської області. У 2016 року міська рада через електронні публічні закупівлі «Прозоро» придбала сміттєзбиральний автомобіль, який відразу ж був введений в експлуатацію за призначенням.
Однак 12.04.2017 року з ініціативи УЗЕ у Львівській області було розпочате досудове розслідування кримінального провадження №0000024 за фактом службового підроблення офіційних документів посадовими особами Старосамбірської міської ради при придбання згаданого сміттєвоза, та на даний автомобіль було накладено арешт. У зв`язку з розслідуванням даної справи, в червні 2017 року у приміщенні міської ради та в нього вдома були проведені обшуки, під час яких нічого суттєвого не було виявлено та в подальшому не встановлено будь-яких порушень при закупівлі сміттєвоза, і такі порушення не встановлені протягом наступних 5-ти років до даного часу.
23.11.2017 року до нього на робоче місце прибув оперуповноважений УЗЕ у Львівській області ОСОБА_12 , якого він знав у зв`язку участю такого в проведенні згаданих обшуків, та який йому повідомив, що має на виконанні долучення слідчого від 20.11.2017 року про проведення слідчих дій в даному кримінальному провадженні, а також зазначив, що в залежності від того, як він виконає те доручення, такі рішення і прийме слідчий. На те ОСОБА_12 він відповів, що будь-яких порушень при закупівлі сміттєвоза не було допущено, і щоб той виконував доручення згідно закону. Така відповідь ОСОБА_12 не сподобалась, після чого той став натякати, що у нього ( ОСОБА_7 ) можуть бути проблеми під час наступних виборів мера та став спонукати до передачі йому неправомірної вигоди за «позитивне вирішення питання» - закриття кримінальної справи, називаючи спочатку суму 5 тис. дол. США, а після відмови, 2 тисячі, однак він відмовився і на тому їх зустріч закінчилась.
29.11.2017 року біля 13 год. до нього зателефонував ОСОБА_12 та запропонував зустрітися на АЗС «ОККО» на виїзді з Старого Самбора, а коли вони зустрілися, то розмовляли біля 30 хв. на різні теми. На дану зустріч він погодився, так як йому необхідно було вирішити питання повернення громаді арештованого сміттєвоза, а в особі ОСОБА_12 бачив службову особу, яка могла надати йому консультативну чи практичну допомогу з вирішення питання повернення того автомобіля. Під час розмови ОСОБА_12 виставив себе як ключову фігуру у вирішенні питання по кримінальній справі сміттєвоза, зокрема показував згадане доручення та неодноразово наголошував, що справа повинна до 15-ого числа потрапити в прокуратуру області для вивчення, а також повідомив, що він фактично виконав доручення слідчого. Розуміючи, що ОСОБА_12 провокує його до надання йому хабаря, він же в розмові підкреслював, що будь-якої вини за собою не відчуває. Однак ОСОБА_12 продовжував наголошувати на тяжкості злочину, намагався нав`язати йому думку, що його хочуть «підставити», переводив розмову на тему виборів в ОТГ та пояснив, що його виборам в мери може завадити притягнення його (Трухим) до кримінальної відповідальності. В такий спосіб ОСОБА_12 вдалося зламати його волю та нав`язати тенденцію безвиході в одного боку, та єдиного спасіння у своїй , ОСОБА_12 , особі, з іншого боку. Будучи в стані розпачу, він став просити в ОСОБА_12 поради та допомоги, при тому стверджував, що «реально немає жодних проблем», та що у нього «совість чиста». При тому він також не реагував на провокації ОСОБА_12 щодо надання неправомірної вигоди та не пропонував тому таку вигоду.
Під час тієї розмови ОСОБА_12 сказав, що сам не приймає рішення, що йому потрібно зустрітися з начальником, а також погодився посприяти у вирішенні питання повернення громаді сміттєвоза.
30.11.2017 року з ініціативи ОСОБА_12 він біля 15 год. приїхав на зустріч з ним в ресторан «Соняхи», де раніше ніколи не був. На зустрічі також був присутній керівник ОСОБА_12 ОСОБА_11 , який взявши на себе ініціативу в розмові, повідомив, що приїхав на прохання ОСОБА_12 , так як йому незрозуміло, що він (Трухим) хоче, тому хотів би послухати сам . Розмову ОСОБА_11 проводив в стилі панібратства з ухилом на його (Трухим) проблеми, яких в дійсності не було, та настирливо вимагав від нього бачення шляхів їх вирішення. Він же пояснював, що в «нього совість чиста», та у відповідь на такі провокації розповідав про свої перспективні плани розвитку очолюваного ним регіону і щодо проблем, які виникають у зв`язку з тим. Однак будь-якого натяку на пропозицію неправомірної вигоди він не висказував.
В подальшому ОСОБА_11 став наголошувати, що «вони багато що можуть допомогти», ставив йому питання «які способи є вдячності», та в послідуючому заявив, що хоче почути, в який спосіб він хоче віддячитись, і тоді вони про щось зможуть говорити. Після того як він відповів, що не має наміру давати хабар , ОСОБА_11 в завуальованій формі висказав вимогу про дві тисячі доларів, що його здивувало, оскільки він жодного слова не говорив про «дві тисячі доларів».
Зрозумівши, що ОСОБА_12 та ОСОБА_11 вимагають від нього 2 тис. доларів, він заявив, що такої суми немає, однак ОСОБА_11 запропонував йому, що за умови його готовності до передачі 2 тис. доларів, він повинен зателефонувати ОСОБА_12 .
В результаті тієї зустрічі оперативні працівники подавили його волю та спровокувалидо пропозиції надання їм неправомірної вигоди в озвученій ними самими сумі 2 тис. доларів.
В подальшому, перебуваючи повністю в подавленому психо-емоційному стані, його дії носили спонтанний характер. Зокрема, він позичив у знайомого 2 тис. дол. США та усвідомлюючи, що не дає нікому неправомірної вигоди, а лише усуває перешкоди для виконання своєї роботи з реалізації перспективних планів розвитку території , які штучно створили та погрожували створити ще більше працівники поліції ОСОБА_12 та ОСОБА_11 , він передав їм 12.12.2017 року в ресторані «Соняхи» 2 тис. дол. США.
Передаючи дані кошти вважав, що такі в подальшому будуть витрачені працівниками поліції на придбання необхідної техніки, оскільки знав про неналежне фінансування поліції.
Зазначив, що ОСОБА_12 знав як оперативного працівника УЗЕ, а ОСОБА_11 як його колегу по роботі, з якими бавився всього декілька разів по роботі, будь яких особистих стосунків з ними не підтримував та не знав в листопаді-грудні 2017 року, яку посаду займає ОСОБА_11 , зокрема, що той являється начальником відділу.
Показав, що придбаний у 2016 року сміттєвоз повернутий громаді у 2018 році , який працює за призначенням до даного часу, та що будь-кому із працівників Старосамбірської міської ради не пред`явлено підозри по факту закупівлі того автомобіля.
Вважає, що стосовно нього було вчинено провокацію працівниками поліції, однак до правоохоронних органів не звертався щодо провокації злочину, так як не знав як себе вести в такій ситуації та боявся можливих неприємностей, оскільки це стосувалося працівників поліції.
Свої покази обвинувачений ОСОБА_7 виклав письмово, за клопотанням якого такі долучені до матеріалів справи ( т.2 а.с.183-198)
Такі свідчення ОСОБА_7 , підтримані останнім у повному обсязі і при розгляді справи апеляційним судом, знайшли своє підтвердження у подальшому судовому розгляді кримінального провадження в суді першої інстанції.
У судовому засіданні місцевого суду надали пояснення свідки обвинувачення, зокрема, ОСОБА_11 та ОСОБА_12 ..
Так, у судовому засіданні місцевого суду свідок ОСОБА_11 пояснив, що з 2006 року служить в поліції, а з 13.02.2017 року перебуває на посаді начальника МВ №1 УЗЕ у Львівській області ДЗЕ НП України, та в його підпорядкуванні знаходиться ст.оперуповноважений ОСОБА_12 .. З квітня 2017 року очолюваний ним відділ здійснював оперативний супровід кримінального провадження № 0000024, порушеного по факту закупівлі службовими особами Старосамбірської міської ради сміттєзбиральної машини, у зв`язку з чим у відділ від слідчогоі поступило окреме доручення від 20.11.2017 року, яке ним було передане для виконання ОСОБА_12 .. 23.11.2017 року від ОСОБА_12 він вперше почув про зроблену тому міським головою Старого Самбора ОСОБА_7 пропозицію надати неправомірну вигоду, яку той висказав у м.Самборі. Чи озвучив йому ОСОБА_12 при тій першій розмові суму 2 тис. дол. США, не пам`ятає, а також не пам`ятає деталей тієї розмови, однак про таку зроблену пропозицію він вперше почув саме з вуст ОСОБА_12 .. Після тієї розмови ОСОБА_12 з цього приводу написав рапорт начальнику УЗЕ, а потім було зареєстроване кримінальне провадження, однак як все відбувалося, не пам`ятає. З ОСОБА_7 він познайомився у березні 2017 року під час виконанням своїх службових обов`язків, зокрема коли складав відносно деяких депутатів міської ради протоколи про адміністративні правопорушення. Перша його зустріч з ОСОБА_7 за участю ОСОБА_12 , відбулася біля 15 год. 30.11.2017 року в ресторані «Соняхи». Про ту зустріч йому сказав ОСОБА_14 , однак як саме і з ким він туди приїхав, хто запропонував зустрітися саме в тому місці, не пам`ятає. Зустріч тривала від 30 до 60 хв., під час якої ОСОБА_7 спочатку розповів про свої плани балатуватися в мери міста, потім говорив про куплений сміттєвоз та що хоче «це питання порішати», і на пальцях показав два пальці. Тому під час тієї розмови він уточнив у Трухим «що, пропонує 2 тис. доларів ?», однак з уст самого Трухима слово «2 тис. доларів» не чув. 12.12.2017 року у нього разом з ОСОБА_12 відбулася друга зустріч з ОСОБА_7 також в ресторані «Соняхи», під час якої вони втрьох спочатку обговорювали кримінальне провадження по сміттєвозу. Потім Трухим казав, що «готовий» та пропонував пройти до його автомобіля. Однак ОСОБА_14 запропонував пройти до свого автомобіля, в салон якого вони сіли втрьох, в якому ОСОБА_15 передав ОСОБА_14 конверт. ОСОБА_14 відразу ж відкрив конверт, в якому були долари США та перерахував їх, в конверті було 2 тисячі, купюрами номіналом по 100 доларів. Уточнив, що ті дві його зустрічі з Трухим були проведені в рамках аудіо-, відео контролю та перевірки інформації щодо пропозиції надання неправомірної вигоди.
Свідок ОСОБА_12 у судовому засіданні місцевого суду пояснив, що з лютого 2016 по квітень 2019 працював старшим оперуповноваженим МВ №1 УЗЕ у Львівській області, відділ обслуговував в тому числі Старосамобірський район, начальником відділу був ОСОБА_11 .. У 2017 року проводилось розслідування кримінального провадження по факту закупки службовими особами Старосамбірської міської ради сміттєзбиральної машини, у зв`язку з чим він неодноразово в порядку оперативного супроводу, залучався для проведення деяких слідчих дій. В тому числі, в листопаді 2017 року від слідчого він отримав окреме доручення , датоване 20.11.2017 року, про проведення слідчих дій, у зв`язку з виконання якого приїхав в Старосамбірську міську раду, зокрема, він мав відібрати взірці підписів працівників міськради, що ним і було зроблено. Там же до нього підійшов ОСОБА_7 , з яким він був раніше знайомий в силу своїх службових обов`язків, та який запропонував зустрітися наступного дня в районі АЗС «ОККО». Коли ж вони зустрілися в умовленому місці 23.11.2017 року, ОСОБА_7 просив його не заважати його подальшій політичній кар`єрі, оскільки вважав, що його «підставили», та запропонував «допомогу» 2 тис. дол.США за те, щоб він не проводив активних оперативних дій. Про дану пропозицію неправомірної вигоди він написав рапорт начальнику УЗЕ, однак не пам`ятає точної дати написання рапорту, можливо це було 24 чи 25 листопада 2017 року, та не зумів пояснити, чому на даному рапорті відсутня дата його написання. Також показав, що про зроблену йому від імені Трухим пропозиції неправомірної вимоги він спочатку повідомив ОСОБА_11 , як свого начальника, а той далі займався вирішенням питання внесення до ЄРДР даного злочину. Після того було відкрито кримінальне провадження та отримано дозвіл на проведення негласних слідчих (розшукових) дій (НСРД). Тому під час наступних зустрічей з ОСОБА_7 , а саме 29 та 30 листопада, 12 грудня 2017 року, він мав при собі спецзасоби. Під час тих зустрічей ОСОБА_7 просив допомогти зняти арешт з купленого міськрадою сміттєвоза, якому він пояснив, щоб звертався з цього приводу до суду. Оскільки Трухим і надалі просив допомоги, він вирішив залучити до наступної зустрічі свого начальника ОСОБА_11 , так як той мав більш тривалий досвід оперативної роботи. Наступну зустріч ОСОБА_15 запропонував в ресторані «Соняхи», на яку він приїхав разом зі своїм начальником ОСОБА_11 , з яким ОСОБА_15 в подальшому в основному вів розмову. Зокрема, коли вони зустрічалися втрьох, ОСОБА_15 в розмові з ними стверджував, що його «підставили» і це може негативно вплинути в подальшому на його політичну кар`єру. При тому показав , що може дати «2», однак дальше не уточняв, що саме. Тому вони домовились, що коли той збере документи, тоді зустрінуться. Коли ж вони втрьох зустрілися знову в «Соняхах», ОСОБА_15 сказав, що документи з ним і те, що пропонував, має при собі, після чого запропонував сісти в машину. Коли ж вони втрьох сіли в салон належного йому автомобіля, там ОСОБА_7 передав йому конверт, відкривши який, він побачив в ньому 20 купюр номіналом по 100 долари США. Після того до його автомобіля підійшли працівники оперативної групи, які все описали, вилучили кошти та затримали ОСОБА_7 на місці. Пояснив, що коли ОСОБА_15 запропонував йому 2 тис , то вважав, що той пропонує вигоду за те, щоб при виконанні доручення слідчого він не з`ясовував та не виявляв можливих інших обставин по факту придбання сміттєвоза, а також вважав, що ОСОБА_7 боявся бути притягнутим до кримінальної відповідальності по тій справі. Уточнив, що він особисто не вимагав від ОСОБА_7 будь-коли і будь-яких коштів. Щодо кримінального провадження, порушеного по факту закупки службовими особами міської ради сміттєвоза пояснив, що по справі було проведено 3 експертизи , а на початку 2019 р. згаданий автомобіль повернутий громаді, та що в тому кримінальному провадженню до даного часу нікому не оголошена підозра.
На перевірку зазначених показань свідків сторони обвинувачення судом першої інстанції було здійснено дослідження та аналіз розмов, що відбувалися між ОСОБА_7 та свідками ОСОБА_12 і ОСОБА_11 , а саме:
- Стислий виклад розмови, що відбулася на АЗС «ОККО» між ОСОБА_7 та ОСОБА_12 29.11.2017 року з 12:55 год. до 13:35 год.
Після обміну фразами привітань, ОСОБА_7 сказав, що спочатку « хочу консультацію по машині», ОСОБА_12 же давав беззмістовні відповіді по суті заданих йому запитань, та надалі виставив себе як ключову фігуру у прийнятті рішення по справі із сміттєвозом, зокрема: повідомив, що має доручення слідчого, яке спеціально привіз, та показав те доручення ОСОБА_7 ; наголосив, що справа до 15-го числа повинна потрапити в прокуратуру області на вивчення; далі повідомив, що саме повинен зробити на виконання даного йому слідчим доручення; та заявив: « ... по логике віщей у меня виповнено фактическі всьо ... Я хочу, чтоб ви понімалі вот етот момент, зв`язаний, кто езділ в Кієв? Когда езділ? Штаби я для себя понімал -билі ви в Кієве ілі нєт?», однак Трухим у відповідь на такі провокативні закиди ОСОБА_12 відповів, що вини за собою не відчуває.
Далі ОСОБА_12 повторно наголосив на необхідності скерування справи в прокуратуру області та тяжкості злочину, намагався нав`язати ОСОБА_7 думку, що того хочуть «підставити», що у придбаного сміттєвоза інші характеристики ніж вказані у тендерній пропозиції. Після того ОСОБА_12 різко перевів розмову на тему виборів в ОТГ, де кандидатом на пост міського голови повинен бути ОСОБА_7 та зазначив, що йому в тому може завадити притягнення до кримінальної відповідальності по справі з придбання сміттєвоза.
В подальшому розмова велась щодо необхідності повернення громаді вилученого сміттєвоза , і ОСОБА_12 навіть обіцяв посприяти у цьому. Однак ОСОБА_12 в черговий раз раптово змінив тему і знову наголосив, що матеріали справи повинні до 15-го числа потрапити у прокуратуру, зокрема повідомив: « Я счас виполняю вот ето всьо доручення, назначаю експертізи, всьо назначаю, дожидаюсь ответа і фактіческі оно полюбому на контролє в області, то єсть оно полюбому туда попадьот. А уже кваліфікацію будут давати когда будут дістать, смотреть. Говорю как оно єсть».
При тому ОСОБА_12 намагався підкреслити, що багато залежить від нього, хоча ключові процесуальні документи підписує прокурор, а також зазначав про можливість повернення справи на доопрацювання. У відповідь на такі намагання спровокувати ОСОБА_7 до пропозиції надання неправомірної винагороди, той відповів: «За це велике дякую, що є звичайне людське розуміння, що просто говориться не як посадовець з посадовцем, а як людина з людиною».
Після того ОСОБА_12 намагався переконати ОСОБА_7 у порушенні ним процедури передачі сміттєвоза, на що останній почав захищатися, посилаючись на діюче законодавство та специфіку роботи МРЕВ, однак після чергової згадки ОСОБА_12 про прокуратуру та необхідність виконання ним доручення слідчого, ОСОБА_7 заявив: «... Навіть не знаю як мені рухатися дальше, чесно кажу. ... Я чесно говорю. Я бачу, що на рівному місці створюються проблеми серйозні».
В такий спосіб ОСОБА_12 вдалося похитнути переконання ОСОБА_7 у своїй правоті і законності дій, та нав`язати тому тенденцію безвиході, який будучи у стані розпачу, звернувся до ОСОБА_12 із словами про допомогу: «Підкажіть, порадьте як дальше рухатися. ... Прошу помогти. Я не говорю як посадовець, я говорю як колега з колегою».
У відповідь ОСОБА_12 запропонував ОСОБА_7 самому назвати варіанти виходу із ситуації, однак ОСОБА_7 і в даному випадку не висказував пропозиції неправомірної вигоди, а заявив: « В мене совість чиста, в документах, та, є проблеми. Тут реально немає жодних проблем, що я десь якусь гривню взяв ... Совість чистєйша в мене».
- Стислий виклад розмови, що відбулася в готелі-ресторані «Соняхи» між ОСОБА_7 та ОСОБА_12 і ОСОБА_11 30.11.2017 року в період часу з 14:49 год до 15:45год.
На місце зустрічі оперативні працівники прибули першими, по прибуттю ОСОБА_7 замовили кавові напої, після чого ОСОБА_11 взяв ініціативу діалогу на себе та розпочав розмову зі слів: « ОСОБА_16 , не знаю чим Ви завоювали таку довіру у ОСОБА_17 . Десь він каже ... ну, є необхідно десь з Вами зустрітись. Щось хочете поговорити ... Я просто до кінця не розумію, що Вам потрібно. То ж хотів би Вас послухати».
В подальшій розмові, яка стосувалася виконання ОСОБА_12 доручення слідчого по питанні придбання сміттєвоза, ОСОБА_7 неодноразово наголошував: «Совість у мене чиста. Це железно», та у розмові з працівниками поліції розкрив свої перспективні плани щодо розвитку очолюваного ним регіону і проблем, які виникають у зв`язку з тим. Однак жодного натяку на пропозицію неправомірної вигоди чи спонукання до незаконності дій оперативних працівників, ОСОБА_18 не висказував.
В момент, коли ОСОБА_11 на якийсь час відлучився, ОСОБА_12 звернувся до ОСОБА_7 : «Я вчера зустрівся, об`яснил йому. В человека єсть проблема, реальні проблеми», на що останній відповів: «В мене совість чиста повністю. Було би питання зразу їм відповів».
Після повернення ОСОБА_11 знову спонукав ОСОБА_7 на розмову про його проблеми ( не уточняючи які саме проблеми має на увазі), та настирливо вимагав від ОСОБА_7 його бачення шляхів їх вирішення, звертаючись до того : « ОСОБА_16 , я Вам тоже в голову не залізу і не знаю як». В свою чергу ОСОБА_7 без будь-яких натяків на пропозицію неправомірної вигоди, попросив в оперативних працівників людяного відношення до себе, до його посади та перспективних намірів щодо розвитку регіону.
У подальшому діалозі між ОСОБА_7 та ОСОБА_11 , останній переконливо заявив: «Ми багато що можемо. Якби ми не знали Вас, нас тут би не було. Допомогти багато що можемо. Я просто ...», після чого ОСОБА_7 запитав у ОСОБА_11 : «В який спосіб треба?».
ОСОБА_11 , відповідаючи на запитання запитанням запитав: «А які є способи Вашої вдячності? На Вашу думку», у відповідь на що ОСОБА_7 дав абстрактно відповів, що таких способів багато.
ОСОБА_11 же заявив: «Ми готові вислухати, якщо Ви не спішите. Бо Ви мене в тупік намагаєтесь загнати і трошки не зручно. Ми з Вами як не було бачимось третій раз і десь Ви так, я, чесно кажучи, тоже десь ніяковію. Тому я десь слухаю Вас. Можливо я десь до кінця не розумію, тому хочу чути від Вас, що Ви там хотіли сказати».
Після пропозиції ОСОБА_12 учасники діалогу вийти на вулицю на перекур, де розмова продовжилася, під час якої ОСОБА_7 запропонував оперативним працівникам свою допомогу «може бути по структурі, може бути по такій людській допомозі».
Зачепившись за ці сказані ОСОБА_7 слова, ОСОБА_12 закидав того запитаннями: «Всмислі? Це як? А, по робочих?». В свою чергу ОСОБА_11 наполягав на конкретизації висловленої «допомоги», та задав ОСОБА_7 запитання: «Я хочу від Вас почути в який спосіб Ви хочете віддячитись, щоб я для себе розумів? Тоді ми про щось можемо говорити».
Після відповіді ОСОБА_7 : «...Фінансово», ОСОБА_11 вдав, що не розуміє про що йде мова, та намагався отримати від співрозмовника чітку відповідь, та отримав таку: «Ну про хабар точно не йде мова».
Далі же ОСОБА_11 задав ОСОБА_7 конкретні запитання: «Ну кожен називає по-різному, фінансовий, надбавка до зарплати?», «А про яку допомогу йде мова?», на що ОСОБА_7 відповів: «Я готовий до цього на початковій стадії, щоб я на адвокатів не тратився. Просто по-дружньому, випити каву, ну залишитися друзями і нормально співпрацювати, дружити по життю і все».
Після того як ОСОБА_11 звертаючись до ОСОБА_7 підказав що казати: «Мова йде про абстрактні речі, що Ви зробіть так, я ОСОБА_19 фінансову допомогу дам», ОСОБА_7 відповів: «Думаєте, що я Вам дам хабар, в жодному разі, я просто хочу, десь можу, мені просто сподобався людський фактор».
Коли ж співрозмовники повернулися в зал ресторану, ОСОБА_7 вдався до абстрактного вислову: «Варіант такий, як я розумію, ДВА можу сміло», на що ОСОБА_11 , запитав: «ДВА чого, сміттєвоза?», та отримав відповідь: «Ну Ви вже не жартуйте».
Далі ОСОБА_11 звертається до ОСОБА_7 зі словами:
«... Якщо Ви зараз узгоджуєте якісь тисячі, то узгоджуєте Ви і я не хочу ...Би завтра ходили слухи, що ОСОБА_20 в Трухима вимагав ДВІ ТИСЯЧІ ДОЛАРІВ»,
та в подальшому каже тому:
« ОСОБА_16 , дивіться єдине що я хочу зрозуміти, що воно йде від Вас ... і десь я не хочу дурної слави. Ще раз, я не хочу щоб завтра хтось ходив щось розказував, що ОСОБА_20 десь ПРОСИВ в ТРУХИМА ДВУШКУ ДОЛАРІВ», та:
«Мене цікавить чому Ви готові допомогти заплатити такі кошти, якщо Ви, ну десь, можливо, як кажете, не винуваті?», на що ОСОБА_7 відповів: «В мене совість чиста».
Зрозумівши, що оперативні працівники ОСОБА_11 та ОСОБА_12 вимагають 2000 доларів, ОСОБА_7 заявив, що такої суми на даний час немає, на що ОСОБА_11 запропонував, за умови його готовності до передачі 2000 доларів, він повинен зателефонувати до ОСОБА_12 .
Далі розмова велась щодо вирішення питання повернення вилученого сміттєвоза, його значення для обслуговування громади, по завершенні якої ОСОБА_11 пообіцяв, що через вихідні буде бачитися зі слідчим та обговорить питання повернення громаді машини.
Із стенограми розмови даної зустрічі слідує, що першим, хто сказав «Дві тисячі доларів» був саме оперативний працівник ОСОБА_11 , однак обвинувачений ОСОБА_7 не висказував такої суми неправомірної вигоди .
- Стислий виклад розмови, що відбулася в готелі-ресторані «Соняхи» між ОСОБА_7 та ОСОБА_12 і ОСОБА_11 12.12.2017р. в період з 14:16 год до 14:56 год.. Після обміну привітаннями та замовлення кавових напоїв, ОСОБА_7 повідомив, що підготував документи в суд з повернення сміттєвоза, та в подальшому розповідає про свої наміри з залучення інвестицій на 2018р., в тому числі у спосіб участі в міжнародних грандах, на запитання працівників поліції розповідає про механізм фінансування таких міжнародних проектів, які розпитують ОСОБА_7 про обсяг бюджету міста та його виконання. В процесі даного діалогу ОСОБА_11 через деякий час як би інформує ОСОБА_7 : «… Готуємося до 18-ого, допрацьовуємо почате. По Турці в суд скерували. Пішло вже», та далі разом із ОСОБА_12 цілеспрямовано переводять розмову про те, що «по справі вже оголосили підозру, відсторонили від роботи і обрали нічний домашній арешт» , та як би роз`яснюють, що «можуть взяти під варту».
Після того троє виходять з приміщення, де говорять про роботу депутатів та підготовку питань для їх обговорення і розгляду на сесії, знову повертаються в приміщення, де ведуть розмову на різні теми. ОСОБА_14 та ОСОБА_20 наголошують, що їм потрібно їхати, ОСОБА_12 питає у ОСОБА_7 , чи є в того щось нового, а ОСОБА_11 розпитує про його стосунки з мером ОСОБА_21 , обговорюють проблему безпритульних собак, ОСОБА_7 запрошує працівників поліції приїхати до нього колись невимушено повечеряти.
Коли ж офіціант приніс рахунок і ОСОБА_7 розрахувався, троє виходять з приміщення, ОСОБА_12 та ОСОБА_11 знову стверджують, що їм пора їхати, однак не їдуть та продовжують розмову на різні теми ( про шкоду куріння для здоров`я, про погоду). Далі ОСОБА_11 звертається до ОСОБА_7 : «…Що ще скажете доброго?» , який відповідає : «Я знаю що? Ну , то що ми говорили, воно…», «…то що я говорив, воно за мною є. Воно є зараз», на що ОСОБА_11 реагує словами: « То ми вас почули, я вас в принципі зрозумів», після чого ОСОБА_15 пропонує пройти до машини. Однак ОСОБА_14 наполягає пройти до його автомобіля, в який сідають втрьох, де ОСОБА_7 передає ОСОБА_12 2 тис.дол.США в конверті, та після того, як ОСОБА_12 їх перелічив, до автомобіля підходять працівники поліції та розпочинають слідчі дії.
З дослідженої розмови слідує, що дана зустріч була організована працівниками поліції виключно та цілеспрямовано тільки для отримання від ОСОБА_7 неправомірної вигоди, до передачі якої такий був спровокований ними під час попередньої зустрічі.
На переконання суду апеляційної інстанції зазначений аналіз відповідає дослідженим доказам в матеріалах кримінального провадження, при цьому судом обґрунтовано взято до уваги показання кандидата психологічних наук ОСОБА_22 , залученого судом в порядку ч.2 ст.71 КПК України за клопотанням сторони захисту для надання допомоги при дослідженні Протоколу аудіо-, відео контролю особи роз`яснив, що психологічний аналіз стенограми Протоколу вказує на наявність психологічного тиску зі сторони працівників правоохоронних органів на ОСОБА_7 як специфічного виду прихованого психологічного впливу, цілі якого маскувались під цілі відкритої взаємодії. В даному випадку мав місце психологічний маніпулятивний вплив з боку ОСОБА_23 та ОСОБА_11 на вольові процеси та самоусвідомлення особистості ОСОБА_7 , що призвело до підсвідомої та вимушеної передачі передачі ним зазначеним працівникам незаконної вигоди у вигляді 2000 дол.США. та наданий ним висновок спеціаліста (т.2 а.с.253-260).
Як наслідок судом першої інстанції було встановлено, що ОСОБА_7 перший не здійснював пропозиції про надання працівникам поліції будь-якої неправомірної вигоди, при працівниками поліції були здійснені дії для примушення ОСОБА_7 здійснити висловлення пропозиції неправомірної вигоди та як наслідок в подальшому вчинити дії для її передання
На переконання колегії суддів, встановивши наведені обставини, суд першої інстанції обґрунтовано встановив факт наявності провокації злочину працівниками поліції шляхом маніпулятивного психологічного впливу останніх на ОСОБА_7 , що має наслідком відсутність обов`язкової ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.369 КК України, прямого умислу.
За таких обставин, місцевий суд вірно взяв до уваги показання обвинуваченого ОСОБА_7 у заперечення висунутого йому обвинувачення, оскільки такі у повній мірі узгоджуються із доказами, які було досліджено місцевим судом з належною повнотою.
Також, місцевим судом належним чином було досліджено представлені стороною обвинувачення докази і на предмет наявності у даному випадку такої кваліфікуючої ознаки складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369 КК України, як надання неправомірної вигоди службовій особі, що займає відповідальне становище.
Частина 1 стаття 369 КК України передбачає покарання за пропозицію чи обіцянку службовій особі надати їй або третій особі неправомірну вигоду, а так само надання такої вигоди за вчинення чи не вчинення службовою особою в інтересах того, хто пропонує, обіцяє чи надає таку вигоду, чи в інтересах третьої особи будь-якої дії з використанням наданої їй влади чи службового становища. Відповідальність за ч.3 ст.369 КК України настає в разі вчинення діянь, передбачених частиною 1 або 2 цієї статті, якщо неправомірна вигода надавалась службовій особі, яка займає відповідальне становище.
Згідно примітки 2 до ст.368 КК України, службовими особами, які займають відповідальне становище, у статті 369 цього Кодексу, є особи, зазначені у пункті 1 примітки до ст.364 цього Кодексу, посади яких згідно зі ст.6 ЗУ «Про державну службу», належать до категорії «Б», судді, прокурори, слідчі і дізнавачі , а також інші керівники і заступники керівників органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх структурних підрозділів та одиниць.
Так, місцевим судом обґрунтовано встановлено, що ні ОСОБА_12 , ні ОСОБА_11 будучи працівниками поліції не були службовими особами, що займають відповідальне становище.
З приводу апеляційних доводів прокурора про вибіркове цитування місцевим судом змісту зафіксованих у вказаних протоколах розмов ОСОБА_7 з ОСОБА_12 та ОСОБА_11 , колегія суддів враховує, що у суду не було обов`язку наводити у своєму рішенні абсолютно усі данні, які містяться у вказаних протоколах.
Тим більше, що у своїй апеляційні скарзі прокурор не наводить, які саме частини розмов ОСОБА_7 з ОСОБА_12 та ОСОБА_11 , що зафіксовані у вказаних протоколах, і які не наведено судом у вироку, прямо вказують на наявність у діях ОСОБА_7 складу злочину, передбаченого ч. 3 ст. 369 КК України.
З урахуванням наведеного, колегія суддів визнає апеляційні доводи прокурора у цій частини необґрунтованими.
Так, суд першої інстанції врахував положення ч.3 ст.337 КПК України, які не вказують на те, що у разі не підтвердження за результатом судового розгляду висунутого особі обвинувачення сторона обвинувачення може очікувати, що суд самостійно віднайде в діях цієї особи бодай якийсь інший злочин і ухвалить обвинувальний вирок, оскільки саме доведення перед судом винуватості особи у вчиненні злочину є прямим обов`язком сторони обвинувачення.
Така позиція місцевого суду у повній мірі узгоджується із висновками Верховного Суду, викладеними, зокрема, у постанові від 13 січня 2021 року (справа № 243/1573/17), що і було враховано місцевим судом.
Таким чином, колегія суддів приходить до переконання, що місцевий суд ретельно перевірив наявні у кримінальному провадженні докази, на підставі яких ОСОБА_7 було висунуто обвинувачення, з дотриманням вимог ст.94 КПК України оцінив кожний доказ із точки зору належності, допустимості, достовірності та достатності та правильно дійшов висновку про недоведеність, що в діях ОСОБА_7 є склад інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.369 КК України, ухваливши виправдувальних вирок.

Згідно ст. 7 КПК України, загальними засадами кримінального провадження, крім інших, є верховенство права, презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини. Особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом. Ніхто не зобов`язаний доводити свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У відповідності до положень ст.124 Конституції України забезпечення доведеності вини належить до основних засад судочинства.

Апеляційний суд приходить до висновку, що місцевий суд при розгляді даної справи не допустив таких порушень вимог кримінального процесуального законодавства України, які перешкодили чи могли перешкодити суду повно та всебічно розглянути справу і постановити законний, обґрунтований та справедливий вирок.

Ураховуючи наведене вище, рішення місцевого суду про визнання ОСОБА_7 невинуватим та його виправдання за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.369 КК України, колегією суддів визнається законним, обґрунтованим та вмотивованим. В оскаржуваному вироку наведено належні та достатні мотиви і підстави для його ухвалення.
За таких обставин, апеляційний суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення апеляційної скарги прокурора та скасування вироку суду першої інстанції із ухваленням нового вироку відносно ОСОБА_7 .

Керуючись ст.ст.376, 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -
ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Пустомитівського районного суду Львівської області від 01 лютого 2022 року відносно ОСОБА_7 без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції на протязі трьох місяців з моменту її проголошення.

Головуючий:

Судді: