У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 червня 2022 року м. Миколаїв
Миколаївський апеляційний суд у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участю секретаря ОСОБА_4
розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 27 січня 2022 року, якою відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_5 на бездіяльність посадових осіб ТУ ДБР, розташованого у м. Миколаєві, щодо невнесення відомостей до ЄРДР про вчинення кримінального правопорушення.
Обставини, встановлені судом першої інстанції
До Заводського районного суду м. Миколаєва надійшла скарга ОСОБА_5 на бездіяльність посадових осіб Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Миколаєві, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви про кримінальне правопорушення.

Скарга обґрунтована тим, що ОСОБА_5 14 січня 2022 р поштою звернувся до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, із заявою про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 384 КК України. Однак, відомості за його заявою безпідставно не внесені до ЄРДР.

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції
Ухвалою слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 27 січня 2022 року у задоволенні скарги ОСОБА_5 на бездіяльність посадових осіб ТУ ДБР, розташованого у м. Миколаєві, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви про кримінальне правопорушення, відмовлено.
Відмовляючи в задоволенні скарги, слідчий суддя прийшов до висновку, що доводи викладені у заяві ОСОБА_5 про вчинення кримінального ____________________________________________________________________Провадження: № 11-сс/812/214/22 Слідчий суддя: ОСОБА_6
Категорія: в порядку КПК Доповідач апеляційного суду: ОСОБА_1
правопорушення не вказують на вчинення кримінального правопорушення. З наведених заявником аргументів не вбачається обставин, які б свідчили про те, що ОСОБА_5 саме умисно надав завідомо неправдиві показання свідка. Суперечність показань свідка із встановленими судами обставинами справи не є обов`язковою підставою вважати, що було вчинено кримінальне правопорушення, передбачене ст. 384 КК України. Показання ОСОБА_5 могли зводитися до його власної думки щодо певних обставин та до їх особистої оцінки.
Викладені заявником обставини не є переконливими та не містять об`єктивних відомостей, які вказують на ознаки кримінального правопорушення.
Короткий зміст вимог апеляційної скарги
В апеляційній скарзі та доповненні до неї заявник ОСОБА_5 просить скасувати ухвалу слідчого судді від 27 січня 2022 року та зобов`язати ТУ ДБР, розташоване у м. Миколаєві, внести до ЄРДР відомості про вчинення ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ст. 384 КК України.
Узагальнені доводи особи, що подала апеляційну скаргу
Апелянт вважає, що слідчий суддя прийшов до правильного висновку про відсутність в діях ОСОБА_5 ознак кримінального правопорушення, оскільки ОСОБА_5 не тільки не мав умислу на дачу завідомо неправдивих показів, а i з тих підстав, що його показання як свідка були правдивими і підтверджувались іншими доказами у справах.
Проте слідчим суддею не взято до уваги положення абзацу двадцять другого підпункту 1.1 пункту 1 вказаного Узагальнення Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ (лист від 12 січня 2017 року N 9-49/0/4-17), в якому зазначається, що якщо зі звернення особи вбачається, що вона порушує перед органом досудового розслідування питання про вчинення кримінального правопорушення, ініціюючи здійснення ним дій, визначених КПК України, то навіть за умови, що результати аналізу наведених особою відомостей свідчать про відсутність ознак складу злочину, такі відомості мають бути внесені до ЄРДР з подальшим закриттям кримінального провадження відповідно до статті 284 КПК України.
Позиції учасників судового провадження
Від ОСОБА_5 надійшло клопотання про розгляд апеляційної скарги за його відсутності.
Прокурор був належним чином повідомлений про дату та час розгляду справи. Його неявка не перешкоджає апеляційному розгляду.

Мотиви апеляційного суду
Заслухавши доповідь судді, вивчивши матеріали судового провадження та обговоривши викладені в апеляційній скарзі доводи, апеляційний суд прийшов до такого.
В апеляційній скарзі ОСОБА_5 просить про поновлення строку на апеляційне оскарження. З огляду на викладені в скарзі обставини про те, що копію оскаржуваної ухвали отримано 15 лютого 2022 року, а апеляційна скарга подана 21 лютого 2022, строк на подачу апеляційної скарги не пропущений.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені, зокрема, бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.
Відповідно до ч. 4 ст. 214 КПК України, слідчий, прокурор, інша службова особа, уповноважена на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення, зобов`язані прийняти та зареєструвати таку заяву чи повідомлення.
За вимогами ч. 5 ст. 214 КПК України, до Єдиного реєстру досудових розслідувань вносяться відомості, зокрема, про короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела.
Виходячи зі змісту ст. 214 КПК України, повноваженням щодо оцінки відомостей, наведених заявником, чи виявлених з іншого джерела, як таких, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наділені слідчий, прокурор.
Таким чином, внесенню до ЄРДР підлягають відомості із заяв, в яких міститься виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, а не із заяв чи повідомлень про події, у яких немає достатньої інформації, що вказує на вчинення кримінального правопорушення.
Як вбачається з матеріалів провадження, 14 січня 2022 року через засоби поштового зв`язку ОСОБА_5 звернувся до ТУ ДБР, розташованого у м. Миколаєві, із заявою про вчинення суддею господарського суду Миколаївської області ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ст. 384 КК України. Відповідно до трекінгу відправлень, зазначена вище заява була отримана ТУ ДБР, розташованого у м. Миколаєві, 15 січня 2022 року.
Оскільки відомості про скоєння злочину до ЄРДР внесені не були, він, звернувся до суду зі скаргою на бездіяльність уповноважених осіб, щодо невнесення відомостей до ЄРДР про кримінальне правопорушення.
Відмовляючи в задоволенні скарги, слідчий суддя вказав, що заява ОСОБА_5 всупереч вимогами ст. 214 КПК України, не містить об`єктивних відомостей, які вказують на ознаки кримінального правопорушення. З наведених заявником аргументів не вбачаються обставини, які б свідчили про те, що ОСОБА_5 саме умисно надав завідомо неправдиві показання свідка. Суперечність показань свідка із встановленими судами обставинами справи не є обов`язковою підставою вважати, що було вчинено кримінальне правопорушення, передбачене ст. 384 КК України. Показання ОСОБА_5 могли зводитися до його власної думки щодо певних обставин та до їх особистої оцінки.
З таким рішенням слідчого судді погоджується і суд апеляційної інстанції.
Так, згідно ч.1 ст.11 КК України злочином (кримінальне правопорушення) є передбачене цим Кодексом суспільно небезпечне винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб`єктом злочину.
Підставами вважати заяву чи повідомлення саме про злочин є наявність в таких заявах або повідомленнях об`єктивних даних, які дійсно свідчать про ознаки злочину. Такими даними є фактичне існування доказів, що підтверджують реальність конкретної події злочину (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину). Якщо у заявах чи повідомленнях таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, які мають бути обов`язково внесені до ЄРДР. При цьому реальність конкретної події злочину має визначатись наявністю об`єктивних даних, що свідчать про ознаки об`єктивної сторони злочину, тобто даних про наявність суспільно небезпечного діяння для злочинів з формальним складом та, додатково, даних про наслідки для злочинів з матеріальним складом.
Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних та кримінальних справ в узагальненні «Про практику розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування» від 12 січня 2017 року відмітив, що КПК передбачає внесення до ЄРДР інформації на підставі заяв та повідомлень про кримінальне правопорушення, а не будь-яких заяв, які надходять до органів досудового розслідування при здійсненні ними своїх повноважень.
Аналіз вищезазначених положень закону дає підстави для висновку, що реєстрації в Єдиному реєстрі досудових розслідувань підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті, які містять достатні відомості про кримінальне правопорушення та можуть об`єктивно свідчити про вчинення особою такого кримінального правопорушення. Якщо у заяві чи повідомленні таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, що повинні бути обов`язково внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань.
Це слугує гарантією для кожної особи від необґрунтованого обвинувачення та процесуального примусу.
Отже, з урахуванням викладеного, заява ОСОБА_5 про вчинення кримінального правопорушення за своїм змістом та суттю, на думку колегії суддів, не є повідомленням про злочин, і не містить конкретних та достатніх даних про вчинення ним кримінального правопорушення.
За такого, відсутні підстав для внесення в Єдиний реєстр досудових розслідувань обставин викладених в заяві ОСОБА_5 .
Апеляційний суд звертає увагу, що обов`язок зареєструвати заяву не є обов`язком зареєструвати відомості з цієї заяви в Єдиному реєстрі досудових розслідувань та законодавцем чітко розмежовано поняття внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР у відповідності до положень ч. 1 ст. 214 КПК України та прийняття і реєстрації відповідних заяв, про що йдеться у ч. 4 ст. 214 КПК України.
Колегія суддів вважає, що слідчий суддя повно, всебічно і об`єктивно дослідив необхідні матеріали провадження та дійшов обґрунтованих висновків про відмову у задоволенні скарги ОСОБА_5 на бездіяльність посадових осіб ТУ ДБР, розташованого у м. Миколаєві, щодо невнесення відомостей до ЄРДР про кримінальне правопорушення.
З огляду на наведене, слідчий суддя дійшов вірного висновку про відмову у задоволенні скарги ОСОБА_5 з чим погоджується і суд апеляційної інстанції, а тому апеляційна скарга є необґрунтованою, і апеляційний суд не вбачає підстав для скасування ухвали слідчого судді.
Керуючись ст. ст. 376, 303, 404, 405, 407, 422, 424, 532 КПК України, суд, -
п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу ОСОБА_5 - залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 27 січня 2022 року, якою відмовлено в задоволенні скарги ОСОБА_5 на бездіяльність Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Миколаєві, щодо невнесення відомостей до ЄРДР про вчинення кримінального правопорушення, - залишити без змін.
Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Головуючий
Судді