Справа № 442/8192/13-к
Провадження № 1-кс/442/1196/2022
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 серпня 2022 року Слідчий суддя Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області ОСОБА_1 , розглянувши матеріали справи за скаргою ОСОБА_2 на постанову слідчого СВ Дрогобицького РВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_3 від 06.07.2022 про відмову в задоволенні клопотання, -
встановив:
10.08.2022 в провадження слідчого судді з Львівського апеляційного суду надійшли матеріали скарги ОСОБА_2 , в якій він просить постанову слідчого ОСОБА_3 від 06.07.2022 в кримінальному провадженні №0001114 від 28.05.2013 про відмову у задоволенні клопотання скасувати та зобов`язати слідчого ОСОБА_3 вчинити свої прямі обов`язки і провести по його клопотаннях процесуальні дії.
В обгрунтування скарги покликається на те, що 04.07.2022 звернувся до слідчого СВ Дрогобицького РВП ГУНП у Львівській області в межах кримінального провадження №0001114 від 28.05.2013 з рядом клопотань, в яких просив витребувати матеріали і допитати конкретних осіб для встановлення істину у даному кримінальному провадженні. Проте, постановою слідчого безпідставно в задоволенні клопотань відмовлено. Вважає таку постанову немотивованою та безпідставною, а тому таку слід скасувати.
ОСОБА_2 подав до суду заяву про розгляд скарги у його відсутності, скаргу підтримує повністю, просить таку задоволити.
Слідчий в судове засідання не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про час та місце розгляду скарги.
Ухвала слідчого судді від 10.08.2022 в частині витребування матеріалів кримінального провадження №14 від 28.05.2013 не виконана.
Відповідно до ч.2 ст.107 КПК України рішення про фіксацію процесуальної дії за допомогою технічних засобів під час досудового розслідування, в тому числі під час розгляду питань слідчим суддею, приймає особа, яка проводить відповідну процесуальну дію. Клопотань учасників процесуальної дії про застосування технічних засобів фіксування не поступило, а тому фіксування клопотання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Частиною 3 ст.306 КПК України розгляд скарг на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування здійснюється за обов`язкової участі особи, яка подала скаргу, чи її захисника, представника та слідчого, дізнавача чи прокурора, рішення, дії чи бездіяльність яких оскаржується. Відсутність слідчого, дізнавача чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

Заслухавши пояснення скаржника, дослідивши представлені матеріали, слідчий суддя приходить до висновку, що скарга підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що в провадженні Дрогобицького РВП ГУНП у Львівській області перебуває кримінальне провадження №0001114 внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 28.05.2013.
04.07.2022 ОСОБА_2 звернувся до слідчого СВ Дрогобицького РВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_3 з рядом клопотань про проведення слідчих дій.
Постановою слідчого від 06.07.2022 в задоволенні клопотань відмовлено через необґрунтованість клопотань.
Разом з тим, слідчий суддя звертає увагу, що висновок слідчого по усіх 19 клопотаннях є ідентичним, що слідчий суддя розцінює як формальний підхід у розгляді заявлених клопотань.
Відповідно до ст.55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Саме в запроваджені механізму реального захисту громадянами своїх прав у суді полягає здійснення функцій правової держави та її утвердження як такої.
Згідно з п.7 ч.1 ст.303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення слідчого, дізнавача, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій.

Право на таке оскарження та здійснення на підставі такого контролю слідчим суддею є вагомим аспектом гарантії, закріпленої Європейської Конвенції з прав людини, яка покликана зводити до мінімуму ризик свавілля і забезпечувати верховенство права один з основоположних принципів демократичного суспільства.
Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 2 КПК України передбачено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ст.7 КПК України в якості загальної засади кримінального провадження проголошено змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно ст.9 КПК України слідчий зобов`язаний всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Статтею 22 КПК України передбачено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч.4 ст.38 КПК України, орган досудового розслідування зобов`язаний застосовувати всі передбачені законом заходи для забезпечення ефективності досудового розслідування.

Згідно ч.ч.1, 2 ст.40 КПК України слідчий несе відповідальність за законність та своєчасність здійснення процесуальних дій. Слідчий уповноважений: починати досудове розслідування за наявності підстав, передбачених цим Кодексом; проводити слідчі (розшукові) дії та негласні слідчі (розшукові) дії у випадках, встановлених цим Кодексом; доручати проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій відповідним оперативним підрозділам; звертатися за погодженням із прокурором до слідчого судді з клопотаннями про застосування заходів забезпечення кримінального провадження, проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій; повідомляти за погодженням із прокурором особі про підозру; за результатами розслідування складати обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру та подавати їх прокурору на затвердження; приймати процесуальні рішення у випадках, передбачених цим Кодексом, у тому числі щодо закриття кримінального провадження за наявності підстав, передбачених статтею 284 цього Кодексу; здійснювати інші повноваження, передбачені цим Кодексом.
Згідно ч.2 ст.93 КПК України сторона захисту, потерпілий, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, здійснює збирання доказів шляхом витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, службових та фізичних осіб речей, копій документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій, актів перевірок; ініціювання проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій та інших процесуальних дій, а також шляхом здійснення інших дій, які здатні забезпечити подання суду належних і допустимих доказів. Ініціювання стороною захисту, потерпілим, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, проведення слідчих (розшукових) дій здійснюється шляхом подання слідчому, прокурору відповідних клопотань, які розглядаються в порядку, передбаченому статтею 220 цього Кодексу. Постанова слідчого, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій може бути оскаржена слідчому судді.
У статті 220 КПК України регламентовано, що клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, про виконання будь-яких процесуальних дій та у випадках, установлених цим Кодексом, іншої особи, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, або її представника слідчий, дізнавач, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав. Про результати розгляду клопотання повідомляється особа, яка заявила клопотання. Про повну або часткову відмову в задоволенні клопотання виноситься вмотивована постанова, копія якої вручається особі, яка заявила клопотання, а у разі неможливості вручення з об`єктивних причин - надсилається їй.

Відповідно до ст.307 КПК України за результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора постановляється ухвала згідно з правилами цього Кодексу. Ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: скасування рішення слідчого чи прокурора; скасування повідомлення про підозру; зобов`язання припинити дію; зобов`язання вчинити певну дію; відмову у задоволенні скарги.

Водночас, слідчим суддею приймається до уваги правову позицію, викладену у п.42 рішення Європейського Суду з прав людини від 13.01.2011 у справі «Михалкова та інші проти України» в якому зазначено, що за статтею 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод держава зобов`язана «гарантувати кожному, хто перебуває під її юрисдикцією, права і свободи, визначені у Конвенції», що також опосередковано вимагає наявності будь-якої форми ефективного розслідування. Розслідування має бути ретельним, безстороннім і сумлінним. Розслідування повинне забезпечити встановлення винних осіб та їх покарання. Органи державної влади повинні вжити всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події, показань очевидців, доказів експертиз. Будь-які недоліки у розслідуванні, які підривають його здатність встановити відповідальну особу, створюють ризик недодержання такого стандарту.
З таких підстав, слідчий суддя приходить до висновку, що оскаржувану постанову слід скасувати, а слідчого Дрогобицького РВП ГУНП у Львівській області слід зобов`язати належним чином розглянути заявлені ОСОБА_2 клопотання та надати йому відповідь.
Керуючись ст.ст.303, 307, 376 КПК України, суд
постановив:
Скаргу ОСОБА_2 на постанову слідчого СВ Дрогобицького РВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_3 від 06.07.2022 про відмову в задоволенні клопотання задоволити.
Постанову слідчого ОСОБА_3 від 06.07.2022 в кримінальному провадженні №0001114 від 28.05.2013 про відмову у задоволенні клопотань скасувати.
Зобов`язати слідчого ОСОБА_3 розглянути клопотання ОСОБА_2 від 04.07.2022, про результати розгляду клопотання повідомити ОСОБА_2 .
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1