Справа № 202/5005/22
Провадження № 1-кс/202/3681/2022
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
24 серпня 2022 року м. Дніпро
Слідчий суддя Індустріального районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши клопотання прокурора Лівобережної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000112 від 26.07.2022 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 190 КК, ч.3 ст.362 КК України,

В С Т А Н О В И В :

До суду надійшло клопотання прокурора Лівобережної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000112 від 26.07.2022 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 190 КК, ч.3 ст.362 КК України.
Прокурор зазначає, що в провадженні СВ ВП№2 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області перебуває кримінальне провадження №0000112 від 26.07.2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України.
В ході досудового розслідування встановлено, що державним реєстратором Виконавчого комітету Солонянської селищної ради Дніпропетровської області ОСОБА_4 на підставі підроблених документів здійснено реєстрацію права власності об`єкта нерухомого майна, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , на ОСОБА_5 .

З метою перевірки реєстраційних дій Державного реєстратора Виконавчого комітету Солонянської селищної ради Дніпропетровської області ОСОБА_4 щодо перереєстрації (реєстрації) права власності на об`єкти нерухомого майна на підставі підроблених документів прокурором Лівобережної окружної прокуратури міста Дніпра скеровано письмове доручення оперативному підрозділу УСБУ у Дніпропетровській області (вих. № 04/52-3723ВИХ-22 від 09.08.2022 року).
В ході виконання письмового доручення встановлено, що Державним реєстратором Виконавчого комітету Солонянської селищної ради Дніпропетровської області ОСОБА_4 здійснено по меншій мірі ще одну реєстраційну дію на підставі підроблених документів щодо об`єкту нерухомого майна, а саме, квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 ,
Встановлено, що з метою незаконної реєстрації права власності на об`єкт нерухомого майна, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , невстановлені досудовим розслідуванням особи, використовуючи підроблений договір купівлі-продажу квартири від 29.05.2010 року (нотаріальний бланк ВМР 726511), зареєстрований в реєстрі за № 1895, який начебто посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_6 , звернулись до Державного реєстратора Виконавчого комітету Солонянської селищної ради Дніпропетровської області ОСОБА_4 , яка 27.08.2021 року зареєструвала право власності на об`єкт нерухомого майна (квартиру) на фізичну особу ОСОБА_7 , внаслідок чого він став власником об`єкта нерухомості, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 .
Відповідно до наданого реєстратору договору купівлі-продажу квартири від 29.05.2010 року (нотаріальний бланк ВМР 726511), зареєстрований в реєстрі за № 1895, продавець в особі ОСОБА_8 продала квартиру, розташовану за вищевказаною адресою, ОСОБА_7 .
З метою перевірки вказано факту прокурором Лівобережної окружної прокуратури міста Дніпра скеровано запит до Державного нотаріального архіву в Дніпропетровській області (16.08.2022 № 04/52-3879ВИХ-22).
Згідно відповіді Державного нотаріального архіву в Дніпропетровській області встановлено наступне: в Реєстрі для реєстрації нотаріальних дій приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_6 за 2010 рік індекс справи № 02-33 за реєстровим № 1895 вчинена інша нотаріальна дія від іншої особи, дата вчинення 06.10.2010 року; 29.05.2010 року в Реєстрі для реєстрації нотаріальних дій приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_6 були використані реєстрові номери з 863 по 870; договір купівлі-продажу квартири від 29.05.2010 року за реєстровим № 1895, укладений від імені ОСОБА_8 на ім`я ОСОБА_7 , не зареєстровано; в архівній справі індекс № 02-03 «Договори про відчуження квартир та документів на підставі яких вони посвідчувались» з 14.05.2010 року по 29.05.2010 року, примірник вищевказаного договору відсутній, що в свою чергу вказує на протиправність відчуження майна.
Постановою прокурора Лівобережної окружної прокуратури ОСОБА_9 від 22.08.2022 року об`єкт нерухомості (квартиру), розташований за адресою: АДРЕСА_3 , визнано речовим доказом у кримінальному проваджені №0000112 від 26.07.2022 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 190 КК, ч.3 ст.362 КК України.
Таким чином, у зазначеному кримінальному провадженні щодо незаконних дій ОСОБА_7 , який у змові із невстановленими наразі особами, здійснив незаконні дії, пов`язані із кваліфікованою співучастю таких осіб у вчиненні злочинів, передбачених
ст.ст. 190, 362 КК України, наявна необхідність в арешті майна, яке визнано речовим доказом у провадженні, є об`єктом злочинного посягання, та існує цьому конкретному випадку сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, з метою запобігання його пошкодження, знищення, перетворення, відчуження, тому майно підлягає арешту з підстав збереження речових доказів.
На підставі викладеного, з метою забезпечення всебічності, повноти та об`єктивності дослідження усіх обставин справи, прокурор просив накласти арешт на квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_3 , у вигляді заборони користування, розпорядження, володіння вказаним майном, шляхом внесення відповідних відомостей державним реєстратором у Державний реєстр речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, заборонивши будь які дії зі зміни, переходу, уступки права власності, а також внесення у Державний реєстр речових прав на нерухоме майно будь яких даних, крім арешту, на нерухоме майно.
Прокурор у судове засідання не з`явився, надав заяву, в котрій клопотання підтримав та просив розглянути його без його участі.
Власника майна про розгляд клопотання повідомлено не було задля забезпечення арешту майна згідно ч.2 ст. 172 КПК України .
Дослідивши клопотання із доданими до нього матеріалами, приходжу до висновку, що клопотання підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Встановлено, що в провадженні СВ ВП№2 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області перебуває кримінальне провадження №0000112 від 26.07.2022 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 190 КК, ч.3 ст.362 КК України.
Постановою прокурора Лівобережної окружної прокуратури ОСОБА_9 від 22.08.2022 року об`єкт нерухомості (квартиру), розташований за адресою: АДРЕСА_3 , визнано речовим доказом у кримінальному проваджені №0000112 від 26.07.2022 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 190 КК, ч.3 ст.362 КК України.
За статтею 131 КПК України арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження, який застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Згідно з ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Метою накладення арешту є забезпечення збереження речових доказів згідно з п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, та запобігання можливості їх приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
При вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного, обґрунтованого та справедливого рішення, слідчий суддя, відповідно до вимог ст.ст. 94, 132, 173 КПК України повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього спеціальної конфіскації; наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення; розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
З огляду на зазначене, приймаючи до уваги, що за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.190 КК України, яке згідно ч.4 ст. 12 КК України є особливо тяжким злочином, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна та постановою прокурора Лівобережної окружної прокуратури ОСОБА_9 від 22.08.2022 року об`єкт нерухомості (квартиру), розташований за адресою: АДРЕСА_3 , визнано речовим доказом у кримінальному проваджені №0000112 від 26.07.2022 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 190 КК, ч.3 ст.362 КК України, приходжу до висновку, що клопотання прокурора є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню, оскільки вказана квартира була матеріальним об`єктом, котрий міг зберегти на собі сліди або містити інші відомості, що можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюватимуться під час кримінального провадження. Крім того, визнання вказаної квартири речовим доказом відповідає вимогам ст. 98 КПК України, тому відповідно до п. 1 ч. 2 ч. 3 ст. 170 КПК України є підстави для накладення арешту з метою забезпечення речового доказу та запобігання можливості його пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Фіксування процесуальної дії за допомогою технічного засобу під час розгляду клопотання не здійснювалося, у зв`язку із неприбуттям в судове засідання всіх осіб, що відповідає вимогам ч. 4 ст. 107 КПК України.
Керуючись ст. ст. 170-173, 309 КПК України, слідчий суддя, -

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання прокурора Лівобережної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000112 від 26.07.2022 року задовольнити.
Накласти арешт на квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_3 , у вигляді заборони користування, розпорядження, володіння вказаним майном, шляхом внесення відповідних відомостей державним реєстратором у Державний реєстр речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, заборонивши будь які дії зі зміни, переходу, уступки права власності, а також внесення у Державний реєстр речових прав на нерухоме майно будь яких даних, крім арешту, на нерухоме майно.
Виконання ухвали про арешт майна доручити прокурору Лівобережної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_3 .
Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.
Слідчий суддя ОСОБА_1