Справа № 362/3978/21
Провадження № 1-кп/362/306/22
ВИРОК

Іменем України

30.05.2022 м. Васильків

Васильківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючої - судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду в м. Василькові Київської області кримінальне провадження № 0000384 від 16.06.2021 за обвинуваченням

ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Красне Згурівського району Київської області, українець, громадянин України, освіта середня спеціальна, неодружений, не працює, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , житель АДРЕСА_2 , раніше неодноразово судимий, востаннє 26.01.2022 Васильківським міськрайонний судом Київської області за ч. 2 ст. 389, ч. 4 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 2 місяці,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,

встановив:
15.06.2021 близько 03:00 год. (більш точного часу у ході досудового розслідування не встановлено) ОСОБА_4 перебував у АДРЕСА_3 . Підійшов до літньої тераси квартири АДРЕСА_4 , де побачив біговел марки «Maraton Champion» помаранчево-чорного кольору і тоді у ОСОБА_4 виник прямий умисел на викрадення чужого майна. Реалізуючи цей умисел, переслідуючи корисливий мотив та мету незаконного збагачення за рахунок інших осіб, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, діючи повторно, а також користуючись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу, ОСОБА_4 взяв до рук вказаний біговел, що належить потерпілому ОСОБА_6 та з місця вчинення злочину зник. Викраденим розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_6 матеріальної шкоди на загальну суму 1285, 77 грн.

Обвинувачений ОСОБА_4 при його допиті у судовому засіданні, визнав себе винуватим у вчиненні цього кримінального правопорушення і пояснив, що сидів у внутрішньому дворі ЖК «Столичний», там помітив біговел, взяв його і сховав у кущах неподалік. Вранці до його дому прийшли працівники поліції, він признався у скоєному, показав на місце, де сховав викрадене. Щиро розкаявся у вчиненому, просив суд суворо не карати.

Потерпілий ОСОБА_6 у судове засідання не з`явилася, надіслав заяву про розгляд справи за його відсутності, щодо міри покарання поклався на розсуд суду.

Учасники судового процесу просили розглядати справу відповідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України.

Водночас суд роз`яснив учасникам судового провадження суть вищезазначеної норми та у доступній, чіткій та конкретизованій формі виклав її зміст, надавши розгорнуте його пояснення сторонам. Також суд упевнився, що учасниками судового провадження суть такого роз`яснення сприйнята правильно та переконався у добровільності їх позицій.

Враховуючи те, що учасники судового провадження вважають недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, і судом встановлено, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, а також з`ясовано, що вони усвідомлюють неможливість далі оспорити фактичні обставини справи в апеляційному порядку, роз`яснивши учасникам процесу положення ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо фактичних обставин справи, крім допиту обвинуваченого відносно фактичних обставин справи, дослідження тільки даних, які характеризують обвинуваченого.

Оскільки учасники кримінального провадження вважають, що фактичні обставини провадження підтверджені доказами, що знаходяться у матеріалах провадження та не потребують дослідження під час судового розгляду, суд зберігаючи об`єктивність та неупередженість, так само визнає фактичні обставини провадження доведеними.

Допитавши обвинуваченого ОСОБА_4 , вивчивши матеріали кримінального провадження стосовно характеристики особи обвинуваченого, процесуальних витрат та речових доказів, суд вважає, що подія кримінального правопорушення мала місце, вина ОСОБА_4 доведена повністю, його дії вірно кваліфіковані за ч. 2 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.

Вирішуючи питання про призначення ОСОБА_4 покарання, суд виходить з такого.

Відповідно до ст. 65 КК України та п.1 постанови Пленуму ВСУ № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» під час призначення покарання у кожному конкретному випадку суди мають враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження вчиненню нових злочинів. Згідно з ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Обвинувачений ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, яке є нетяжким злочином, без негативних характеристик за місцем проживання, на обліку у лікаря нарколога та/або лікаря психіатра не перебуває, не працює, раніше неодноразово судимий за корисливі злочини.

Обставиною, яка пом`якшує покарання, суд визнає щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому, суд не вбачає.

Отже, з урахуванням усіх фактичних обставин кримінального правопорушення, його ступеня тяжкості, особи винного, який раніше неодноразово судимий за скоєння умисних корисливих кримінальних правопорушень, знову скоїв умисне корисливе кримінальне правопорушення, тобто на шлях виправлення не став, що свідчить про його стійку антисоціальну направленість, законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, суд дійшов до висновку, що ОСОБА_4 слід призначити покарання у межах санкції ч. 2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі, як достатнє для виправлення обвинуваченого, його перевиховання, запобігання вчиненню нових злочинів, що відповідає його особі та є достатнім для досягнення визначеної у ст. 50 КК України мети загальної і спеціальної превенції. Суд не знаходить підстав для застосування іншого виду покарання, передбаченого санкцією статті і вважає, що виправлення ОСОБА_4 можливе лише в умовах ізоляції від суспільства.

Судом встановлено, що вироком Васильківського міськрайонного суду Київської області від 26.01.2022 ОСОБА_4 засуджено за ч. 2 ст. 389 КК України до покарання у виді арешту на строк три місяці та на підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання за цим вироком більш суворим покаранням за вироком Васильківського міськрайонного суду Київської області 21.12.2021, остаточно визначено ОСОБА_4 покарання за сукупністю злочинів у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки 2 (два) місяці. У строк відбування покарання зараховано частково відбуте покарання за попереднім вироком за період з 24.12.2021 по день набрання вироком законної сили.

При цьому суд враховує, що ОСОБА_4 вчинив дане кримінальне правопорушення до постановлення вироку Васильківського міськрайонного суду Київської області від 26.01.2022, а тому при остаточному призначенні покарання необхідно застосувати положення ч. 4 ст. 70 КК України.

У строк остаточно призначеного покарання слід зарахувати частково відбуте покарання за попереднім вироком. У зв`язку з продовженням відбуття покарання за попереднім вироком запобіжний захід обвинуваченому не обирається.

Питання про речові докази суд вирішує у порядку ст. 100 КПК України, розподіл процесуальних витрат - у порядку ст. 124 КПК України.

Керуючись ст. ст. 100, 124, 369-371, 373- 374, 394 КПК України, суд

ухвалив:
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 Кримінального кодексу України, і призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом часткового складання покарань, призначеного даним вироком та вироком Васильківського міськрайонного суду Київської області від 26.01.2022, остаточно визначити ОСОБА_4 покарання за сукупністю кримінальних правопорушень у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки 5 (п`ять) місяців.

У строк покарання зарахувати частково відбуте покарання за попереднім вироком за період з 24 грудня 2021 року по день набрання вироком законної сили.

Початком строку відбування покарання ОСОБА_4 за цим вироком вважати момент набрання вироком законної сили.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати на залучення експерта у сумі 343 (триста сорок три) гривні 24 копійки.

Після набрання вироком законної сили речовий доказ біговел марки «Maraton Champion» помаранчево-чорного кольору, який переданий під розписку ОСОБА_6 , - залишити у його власності.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Суддя ОСОБА_1