Справа № 638/2158/22
Провадження № 1-в/638/206/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 жовтня 2022 року Дзержинський районний суд м. Харкова у складі

головуючої судді: ОСОБА_1 ,

за участі секретаря: ОСОБА_2 ,

прокурора: ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні подання про умовно дострокове звільнення від відбування покарання на підставі ст. 81 КК України щодо засудженого ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Зачепилівського району Харківської області, з неповною середньою освітою, неодруженого, українця, громадянина України, до засудження не працевлаштованого, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , -

в с т а н о в и в :
Виконуючий обов`язки Начальника державної установи « Олексіївська виправна колонія ( № 25)» звернувся до Дзержинського районного суду м. Харкова із заявою про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання стосовно ОСОБА_4 . В обґрунтування заяви зазначає, що був засуджений вироком Зачепилівського районного суду Харківської області від 24 січня 2020 року за ч.2,3 ст. 185 КК України до чотирьох років позбавлення волі, за час відбування покарання наявні порушення, проте має заохочення, до праці ставиться добросовісно.

Засуджений підтримав подану заяву з підстав, наведених у ній, надав заяви про це.

Прокурор в судовому засіданні проти заяви заперечував, посилаючись на відсутність даних того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. Крім того прокурор зазначив, що ОСОБА_4 має стягнення у вигляді трьох доган, двічі поміщався у дисциплінарний ізолятор без виведення на роботу. Вказав, що характеристики, які містяться у матеріалах справи суттєво відрізняються за невеликий проміжок часу. Особливо звернула увагу, що відсутнє погодження голови спостережної комісії у Шевченківському районі м. Харкова подання про УДО ОСОБА_4 .

Представник державної установи «Олексіївська виправна колонія (№25) у поданні просив задовольнити вказане подання, вказав, що ОСОБА_4 може бути звільнений умовно- достроково.

Суд, розглянувши заяву, заслухавши думку прокурора, дослідивши особову справу засудженого, дійшов наступних висновків.

Згідно із п.2 ч.1 ст.537 КПК України, під час виконання вироків суд має право вирішувати питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
Відповідно до ч.2 ст.81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Як вбачається із матеріалів особової справи, ОСОБА_4 був засуджений вироком Зачепилівського районного суду Харківської області від 24 січня 2020 року за ч.2,3 ст. 185 КК України до чотирьох років позбавлення волі з урахуванням ухвали від 26 березня 2020 року колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду.

Відповідно до п.2 ч.3 ст.81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання, призначеного судом, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисний злочин і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисний злочин, за який вона засуджена до позбавлення волі.
Судом встановлено, що на момент звернення із поданням дві третини строку покарання засуджений відбув, а тому відповідно до вимог п.2 ч.3 ст.81 КК України, щодо нього може бути застосовано умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
Згідно роз`яснень, які містяться у п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України №2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» від 26 квітня 2002 року, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого та якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Стаття 6 КВК України передбачає, що виправлення засудженого - це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Основними засобами такого виправлення є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.
Згідно ч.2 ст.130 КВК України, засуджені, які стали на шлях виправлення або сумлінною поведінкою і ставленням до праці та навчання довели своє виправлення, можуть бути у встановленому законом порядку представлені до заміни невідбутої частини покарання більш м`яким або до умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.
Свідчення того, що засуджений став на шлях виправлення, є його зразкова поведінка, яка визначається активною участю у суспільному житті, сумлінним виконанням громадських доручень в процесі виконання покарання, сумлінною поведінкою в побуті, прагненням засудженого своєю діяльністю спокутувати вину за вчинений злочин, а також полягає у стримуванні від порушень режиму відбування покарання, у дотриманні правил внутрішнього розпорядку, беззаперечним виконанням законних вказівок і розпоряджень адміністрації органів кримінально-виконавчої системи, відсутності порушень дисципліни. Це поведінка, на яку повинні орієнтуватись інші особи, які відбувають покарання.
Окрім цього, процес виправлення та перевиховання має бути стабільним та послідовним на протязі всього перебування засудженого в установі виконання покарання. Умовно-дострокове звільнення можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого.
Інших підстав законом не передбачено.
Прийняття рішення про умовно-дострокове звільнення не є обов`язковим, а залежить від переконаності суду в тому, що цілі покарання досягнуті в більш короткий термін, ніж це було визначено вироком.
При вирішенні питання про умовно-дострокове звільнення, з`ясовуючи чи став засуджений на шлях виправлення, суд бере до уваги відсутність негативної поведінки засудженого під час відбування покарання та не вчинення засудженим порушень умов тримання.
Разом із цим, відсутність негативної поведінки засудженого не свідчить про зразковість поведінки під час відбування покарання, як обов`язкової складової розуміння того, що засуджений став на шлях виправлення передумови для застосування норм ст.81 КК України.
Отже, хоч засуджений ОСОБА_4 відбув передбачені ч.3 ст.81 КК України дві третини строку покарання, призначеного вироком Зачепилівського районного суду Харківської області від 24 січня 2020 року за ч.2,3 ст. 185 КК України до чотирьох років позбавлення волі разом із тим матеріалами справи не представлені достатні дані про те, що засуджений своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, а тому умовно-дострокове звільнення при таких обставинах буде передчасним.
У судовому засіданні були досліджені матеріали особової справи засудженого ОСОБА_4 , серед яких відсутні дані про працевлаштування та отримання заробітної плати за виконану роботу.
Відповідно до листа ХМР ВК Спостережної комісії у Шевченківському районі м. Харкова від 15.02.2022 № 6/0/1/22/03/08 голова вказаної комісії вважає передчасним та невиправданим з точки зору дотримання вимог загальної та особливої превенції УДО ОСОБА_4 , подання колонії не погоджене у відповідний спосіб.
З огляду на вищевикладене, суд вважає, що відсутні підстави для задоволення подання про УДО ОСОБА_4
КВК України та керуючись 537-539 КПК України, суд, -

постановив:
Подання адміністрації державної установи «Олексіївська виправна колонія (№25)» про умовно дострокове звільнення від подальшого відбування покарання на підставі ст. 81 КК України у відношенні засудженого ОСОБА_4 - залишити без задоволення.

На ухвалу може бути подана апеляція протягом семи діб з моменту оголошення до Харківського апеляційного суду.

Повний текст ухвали виготовлений 18 жовтня 2022 року.

Суддя: ОСОБА_5