Справа № 452/3292/17 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/23/22 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 квітня 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові в режимі відеоконференції апеляційні скарги прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 та обвинуваченої ОСОБА_7 на ухвалу Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 23 грудня 2021 року про повернення обвинувального акта у кримінальному провадженні №0000014 від 05.01.2021 по обвинуваченню ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , обвинувачених у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст. 191, ч.1 ст. 366 КК України,

з участю прокурора ОСОБА_9 ,

обвинуваченої ОСОБА_7 ,

захисника адвоката ОСОБА_10 (в режимі відеоконференції),

в с т а н о в и л а:

ухвалою Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 23 грудня 2021 року обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000014 від 05.01.2021 по обвинуваченню ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , обвинувачених у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст. 191, ч.1 ст. 366 КК України, повернуто прокурору у зв`язку з невідповідністю вимогам КПК України.

Не погоджуючись з даною ухвалою прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_6 та обвинувачена ОСОБА_7 подали апеляційні скарги.

В своїй апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу суду про повернення обвинувального акту скасувати у зв`язку з істотним порушенням кримінального процесуального закону та призначити новий розгляд у суд першої інстанції.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги прокурор покликається на те, що оскаржувана ухвала є необґрунтованою та такою, що істотно порушує вимоги кримінального процесуального закону.

Зазначає, що згідно ухвали, суд встановив, що серед відомостей які повинен містити обвинувальний акт згідно п.3 ч.2 ст. 291 КПК України законодавцем визначено зокрема анкетні відомості кожного потерпілого. Суд вважає, що потерпілим у кримінальному провадженні може бути юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди, натомість в обвинувальному акті не тільки не зазначено даних про потерпілих, але й відсутні будь-які застереження з приводу того, чи наявна чи відсутня потерпіла особа взагалі, зокрема в розумінні ст. 55 КПК України, що унеможливлює розуміння позиції сторони обвинувачення з цього приводу, що виключає можливість повноцінного реагування на неї судом під час підготовчого судового засідання.

Вказує, що права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого. Потерпілим є також особа, яка не є заявником, але якій кримінальним правопорушенням завдана шкода і у зв`язку з цим вона після початку кримінального провадження подала заяву про залучення її до провадження як потерпілого. Якщо особа не подала заяву про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяву про залучення її до провадження як потерпілого, то слідчий, прокурор суд має право визнати особу потерпілою лише за її письмовою згодою. За відсутності такої згоди особа в разі необхідності може бути залучена до кримінального провадження як свідок.

Звертає увагу, що під час досудового розслідування будь які заяви у кримінальному провадженні про залучення в якості потерпілого, позовні заяви не поступали. Водночас кримінальне провадження не відноситься до категорії тих, яке може бути розпочате лише на підставі заяви потерпілого.

На переконання прокурора, посилання суду на те, що в обвинувальному акті відсутні «будь які застереження з приводу того наявна чи відсутня потерпіла сторона у кримінальному провадженні, можливість повноцінного реагування на неї судом під час підготовчого судового засідання» не ґрунтується на вимогах закону та не може бути підставою для повернення обвинувального акту прокурору, оскільки ч.1 ст. 91 КПК України визначено, що у кримінальному провадженні підлягає доказуванню, зокрема подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), що виходячи з суті даної статті має відображатися у обвинувальному акті відповідно до п.5 ч.2 ст. 291 КПК України, як виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими.

Зазначає, що 20.12.2017 до Самбірського міськрайонного суду Львівської області скеровано обвинувальний акт у даному кримінальному провадженні та 29.03.2018 ухвалою колегії суддів Самбірського міськрайонного суду Львівської області справу призначено до судового розгляду та зазначено, що обвинувальний акт складено у відповідності до вимог кримінального процесуального законодавства, при його затвердженні прокурором дотримані вимоги закону. В подальшому, 14.09.2020 на адресу Львівського апеляційного суду надійшло подання Самбірського міськрайонного суду Львівської області щодо вирішення питання про направлення кримінального провадження №0000010 від 27.02.2017 про обвинувачення ОСОБА_8 , ОСОБА_7 за ч.5 ст. 191, ч.1 ст. 366 КК України, до іншого суду у зв`язку з неможливістю утворити склад суду для судового розгляду, оскільки головуючий суддя звільнений з посади судді та не вистачає потрібної кількості суддів для колегії. 18.09.2020 колегією суддів Львівського апеляційного суду прийнято рішення про направлення кримінального провадження до Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області. Колегією суддів Дрогобицького міськрайонного суду 03.11.2020 призначено підготовче судове засідання. 30.11.2020 колегія суддів ухвалила розглядати кримінальне провадження одноособово суддею та за результатами підготовчого судового засідання ухвалою від 30.11.2020 призначено судовий розгляд, на підставі обвинувального акту, рішення мотивовано тим, що обвинувальний акт складено з дотриманням положень ст. 291 КПК України. Згідно звіту про автоматизований розподіл 30.09.2021 у зв`язку із закінченням повноважень судді Дрогобицького міськрайонного суду ОСОБА_11 справу передано на розгляд судді ОСОБА_1 .

Звертає увагу, що в ході підготовчого судового засідання прокурор, обвинувачені та захисники просили призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акту, однак згідно оскаржуваної ухвали суд дійшов висновку, що обвинувальний акт не відповідає вимогам ч.2 ст. 291 КПК України у зв`язку з відсутністю відомостей про потерпілу сторону.

Стверджує, що зважаючи на те, що кримінальне правопорушення самостійно виявлено прокурором, будь які особи із письмовими заявами про визнання їх потерпілими у кримінальному провадженні не звертались, шкоду заподіяну Бабинській сільській раді, однією з обвинувачених є голова зазначеної ради, відповідно в ході досудового розслідування потерпіла сторона не залучалась, водночас 13.02.2018 прокурором у кримінальному провадженні заявлено цивільний позов у порядку ст. 128 КПК України в інтересах Бабинської сільської ради про відшкодування матеріальної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, на загальну суму 530 тис. грн.

Акцентує, що прокурор затверджуючи обвинувальний акт щодо ОСОБА_8 , ОСОБА_7 у кримінальному провадженні, саме в тій формі, підтвердив, що він містить виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію з посиланням на положення закону і частину статті закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення. Натомість, ті недоліки на які звернув увагу суд не можуть бути підставами для повернення обвинувального акту прокурору. Прокурор вважає, що повертаючи обвинувальний акт прокурору, суд першої інстанції вийшов за межі повноважень, наданих йому кримінальним процесуальним законом на стадії підготовчого судового засідання.

Крім цього, звертає увагу, що як вбачається із вступної та резолютивної частини оскаржуваної ухвали судом прийнято рішення про повернення обвинувального акту №0000014 від 05.01.2021, а кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_8 , ОСОБА_7 за ч.5 ст. 191, ч.1 ст. 366 КК України зареєстроване за №0000010 від 27.02.2017.

В своїй апеляційній скарзі обвинувачена ОСОБА_7 просить ухвалу Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 23 грудня 2021 року скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги обвинувачена ОСОБА_7 покликається на те, що оскаржувана ухвала винесена з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, а тому підлягає скасуванню.

Вважає, що судом першої інстанції не враховано, що в обвинувальному акті зазначено юридичну особу, яка стороною обвинувачення визнана потерпілим у кримінальному провадженні. Крім того, судом не враховано, що в обвинувальному акті зазначено яка саме юридична особа є потерпілим у даному кримінальному проваджені. На переконання обвинуваченої ОСОБА_7 , зазначене свідчить про відповідність обвинувального акта вимогам п.3 ч.2 ст. 291 КПК України.

Звертає увагу, що судом першої інстанції не враховано той факт, що прокурор звернувся в суд із цивільним позовом у даному кримінальному провадженні саме в інтересах держави, в особі Бабинської сільської ради Самбірського району, а не конкретної юридичної особи.

Заслухавши доповідь судді, виступ прокурора на підтримку поданих апеляційних скарг, обвинувачену ОСОБА_7 та її захисника адвоката ОСОБА_10 , які підтримали подані апеляційні скарги, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що такі підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

На переконання колегії суддів оскаржувана ухвала не відповідає наведеній нормі закону.

Суд апеляційної інстанції вважає безпідставним та необґрунтованим висновок суду першої інстанції про невідповідність обвинувального акта у кримінальному провадженні №0000010 від 27.02.2017 про обвинувачення ОСОБА_8 , ОСОБА_7 за ч.5 ст. 191, ч.1 ст. 366 КК України України, вимогам ст. 291 КПК України.

Як встановлено п.13 ч.1 ст.3 КПК України обвинувачення - твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.

Згідно ч. 4 ст. 110 КПК України, обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у ст. 291 КПК України.

Відповідно до положень ч.1 ст. 91 КПК України, у кримінальному провадженні підлягає доказуванню, зокрема, подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), що виходячи із суті даної норми закону, має відображатись в обвинувальному акті відповідно до ст. 291 КПК України, як виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Відповідно до змісту ст. 291 КПК України, обвинувальний акт є підсумковим процесуальним документом досудового слідства, за допомогою якого здійснюється функція обвинувачення, та в якому викладається його сутність і підстави, дається юридична оцінка та кваліфікація дій обвинуваченого, визначаються межі судового розгляду.

Відповідно до ст.291 КК України обвинувальний акт має містити відомості: 1) найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер; 2) анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); 3) анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); 4) прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора; 5) виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення; 6) обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання; 7) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; 7-1) підстави застосування заходів кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, які прокурор вважає встановленими; 8) розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідування); 9) дату та місце його складення та затвердження.

Аналізуючи норми кримінального процесуального законодавства, що стосуються складення обвинувального акту у кримінальному провадженні органом досудового розслідування, суд апеляційної інстанції вважає, що обвинувальний акт про обвинувачення ОСОБА_8 , ОСОБА_7 за ч.5 ст. 191, ч.1 ст. 366 КК України України відповідає вимогам КПК України.

Згідно п.3 ч.2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити зокрема відомості про анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство).

Разом з цим, що стосується покликання в оскаржуваному рішенні про те, що в обвинувальному акті не зазначено жодних даних про потерпілого у кримінальному провадженні, а також відсутні будь-які застереження з приводу того, чи наявна чи відсутня потерпіла особа взагалі, зокрема в розумінні ст. 55 КПК України, то колегія суддів вважає такі безпідставними, з огляду на наступне.

Так, згідно ч.1 ст. 55 КПК України, потерпілим у кримінальному провадженні може бути, зокрема, фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.

Ч.ч.2, 3, 7 ст. 55 КПК України передбачено, що права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого. Потерпілим є також особа, яка не є заявником, але якій кримінальним правопорушенням завдана шкода і у зв`язку з цим вона після початку кримінального провадження подала заяву про залучення її до провадження як потерпілого. Якщо особа не подала заяву про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяву про залучення її до провадження як потерпілого, то слідчий, прокурор, суд має право визнати особу потерпілою лише за її письмовою згодою. За відсутності такої згоди особа в разі необхідності може бути залучена до кримінального провадження як свідок.

Як вбачається з обвинувального акта, у формулюванні обвинувачення та при викладі фактичних обставин, відображено відомості про особу, якій завдано шкоду, а саме Бабинській сільській раді Самбірського району Львівської області.

Разом з тим, як вірно зазначено прокурором в апеляційній скарзі, що підтверджується і матеріалами справи, протягом досудового розслідування представники Бабинської сільської ради Самбірського району Львівської області із заявою про залучення її до провадження як потерпілого чи письмовою згодою про залучення Бабинської сільської ради Самбірського району Львівської області ради в якості потерпілого не звертались, позовні заяви від останньої не поступали.

Водночас дане кримінальне провадження не відноситься до категорії тих, яке може бути розпочате лише на підставі заяви потерпілого.

Крім цього, слушними, на переконання колегії суддів, є покликання сторони обвинувачення про те, що, оскільки кримінальне правопорушення самостійно виявлено прокурором, будь які особи із письмовими заявами про визнання їх потерпілими у кримінальному провадженні не звертались, шкоду заподіяно Бабинській сільській раді, однією з обвинувачених є голова зазначеної ради, відповідно в ході досудового розслідування потерпіла сторона не залучалась, натомість 13.02.20218 року прокурором у кримінальному провадженні заявлено цивільний позов, у порядку ст. 128 КПК України, в інтересах Бабинської сільської ради Самбірського району Львівської області про відшкодування матеріальної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, на загальну суму 530 тис. грн.

За таких обставин колегія суддів не може погодитися з наведеними в ухвалі суду першої інстанції висновками про те, що органом досудового розслідування порушено вимоги ч.2 ст. 291 КПК України при складанні обвинувального акта, які б унеможливлювали провести підготовче судове засідання в суді першої інстанції на підставі обвинувального акта.

Крім цього, апеляційним судом встановлено, що як вбачається із вступної та резолютивної частини оскаржуваної ухвали судом зазначено про повернення обвинувального акту №0000014 від 05.01.2021, натомість кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_8 , ОСОБА_7 за ч.5 ст. 191, ч.1 ст. 366 КК України зареєстроване за №0000010 від 27.02.2017.

Виходячи з наведеного, колегія суддів вважає слушними доводи апеляційних скарг сторони обвинувачення та обвинуваченої і приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції про повернення прокурору обвинувального акта відносно ОСОБА_8 , ОСОБА_7 підлягає скасуванню, а обвинувальний акт поверненню в суд першої інстанції для призначення нового розгляду.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

апеляційні скарги прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 та обвинуваченої ОСОБА_7 , задоволити.

Ухвалу Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 23 грудня 2021 року про повернення обвинувального акта у кримінальному провадженні №0000014 від 05.01.2021 по обвинуваченню ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , обвинувачених у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст. 191, ч.1 ст. 366 КК України, скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Ухвала набирає чинності з моменту її оголошення і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді: