Номер провадження: 11-сс/813/855/22
Справа № 947/8055/22 1-кс/947/3468/22
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 липня 2022 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі:

головуючий суддя ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участі: секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

підозрюваного ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , яка діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 22 квітня 2022 року про арешт майна в рамках кримінального провадження №0000313, внесеного до ЄРДР 16.04.2022 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

встановив:

Зміст оскаржуваного судового рішення.
Оскаржуваною ухвалою слідчого судді клопотання старшого слідчого СВ ВП №4 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_9 , яке погоджено прокурором Київської окружної прокуратури міста Одеси ОСОБА_10 , про арешт майна в рамках кримінального провадження №0000313, внесеного до ЄРДР 16.04.2022 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, задоволено частково.

Накладено арешт на речі, які були вилученні під час огляду, у ході проведення якого було виявлено та вилучено: чоловічі джинси чорного кольору «FR»; чоловіча кепка чорного кольору без написів; чоловіча куртка чорного кольору з тканинного матеріалу; мобільний телефон «Xiaomi Redmi 9T», ІМЕІ: НОМЕР_1 , з сім-картою оператора мобільного зв`язку «Київстар» НОМЕР_2 ; мобільний телефон в корпусі чорного кольору марки «Samsung Galaxy J7», ІМЕІ: НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , з сім-картою оператора мобільного зв`язку «Київстар» НОМЕР_5 .

Рішення слідчого судді мотивоване необхідністю в забезпеченні збереження вилученого майна, як речового доказу, а також забезпеченні повного, всебічного розслідування кримінального провадження, зокрема, проведення експертних досліджень та ряду слідчих дій.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

На вказану ухвалу захисник ОСОБА_7 , яка діє в інтересах ОСОБА_8 , подала апеляційну скаргу, в якій вказує на те, що оскаржена ухвала є незаконною та такою, що підлягає скасуванню, у зв`язку наступним:

- під час вилучення майна протокол, передбачений ч. 2 ст. 183 КПК України, не складався та ОСОБА_8 не вручався;

- слідчий звернувся із відповідним клопотанням до слідчого судді про арешт майна із порушенням встановленого ч. 5 ст. 171 КПК України строку;

- ОСОБА_8 та його захисник не викликалися до суду для розгляду клопотання про арешт майна та відповідне клопотання прокурора їм також вручено не було.

На підставі викладеного апелянт просить скасувати оскаржувану ухвалу та відмовити у задоволенні клопотання слідчого.

Позиції учасників судового розгляду.
В судовому засіданні апеляційного суду захисник ОСОБА_7 та підозрюваний ОСОБА_8 доводи апеляційної скарги підтримали у повному обсязі та просили її задовольнити.

Прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив ухвалу слідчого судді залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників кримінального провадження, вивчивши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до таких висновків.

Мотиви апеляційного суду.
Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Приписами ч. 1 ст. 370 КПК України передбачено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Положеннями ст.ст. 2, 7 КПК України визначені завдання кримінального судочинства, відповідно до яких, зміст і форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких зокрема відносяться: верховенство права, недоторканність права власності, забезпечення права на захист, доступ до правосуддя, забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності.

Відповідно до положень ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Вказана норма узгоджується зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

При цьому, ч. 2 вказаної норми встановлює, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Крім того, ч. 2 ст. 173 КПК України встановлено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3,4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

На думку апеляційного суду, слідчий суддя, розглядаючи клопотання слідчого про арешт майна, зазначених вище вимог дотримався у повному обсязі.

Як вбачається зі змісту матеріалів, наданих апеляційному суду, ВП №4 Одеського районного управління поліції № 1 ГУНП в Одеській області проводиться досудове розслідування кримінального провадження №0000313, внесеного до ЄРДР 16.04.2022 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України (а.с. 5 т. 1).

За версією органу досудового розслідування, у ОСОБА_8 спільно з ОСОБА_11 та невстановленими досудовим розслідуванням особами, виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення грошових коштів.

Реалізуючи вказаний злочинний умисел, виконуючи дії, направлені на виконання плану у невстановлений досудовим розслідуванням час та місці, ОСОБА_8 вступив в злочинну змову з ОСОБА_11 та невстановленими досудовим розслідуванням особами, направлену на таємне викрадення грошових коштів з терміналу «ibox», розташованого за адресою: м. Одеса, пл. Незалежності, буд. 1, що належить ТОВ «Трейдбокс».

Так, на початку квітня 2022 року ОСОБА_8 та ОСОБА_11 , як співвиконавці, дізнались від невстановлених досудовим розслідуванням осіб розташування терміналу «ibox», приблизну суму грошових коштів всередині терміналу та отримали ключі від нього, що сприяло подальшому виконанню ОСОБА_8 та ОСОБА_11 таємного викрадення грошових коштів.

Дотримуючись заздалегідь узгодженого плану, 15.04.2022 приблизно о 17 годині 10 хвилин, ОСОБА_8 за попередньою змовою з ОСОБА_11 та невстановленими досудовим розслідуванням особами, продовжили вчинення злочину таким чином, що ОСОБА_8 , залишився неподалік ТЦ «Панорама», розташованого за адресою: м. Одеса, пл. Незалежності, буд. 1, став слідкувати, щоб їх злочинні дії не були помічені, тоді, як на виконання злочинного плану ОСОБА_11 , як виконавець, шляхом вільного доступу, застосувавши заздалегідь заготовлені ключі, відчинив термінал «ibox» ТОВ «Трейдбокс», звідки таємно викрав 692 000 гривень НБУ, тим самим спричинивши ТОВ «Трейдбокс» матеріальний збиток на вказану суму.

Після чого, ОСОБА_11 спільно з ОСОБА_8 з викраденим майном з місця вчинення кримінального правопорушення зникли, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.

В ході досудового розслідування, 20.04.2022 року на підставі ст. 104, 105, 106, 223, 233, 237 КПК України було проведено огляд речей, які були добровільно надані ОСОБА_11 та ОСОБА_8 та в подальшому вилучені, а саме: чоловічі джинси чорного кольору «FR»; чоловіча кепка чорного кольору без написів; Чоловіча куртка чорного кольору з тканинного матеріалу;мобільний телефон «Xiaomi Redmi 9T», ІМЕІ: НОМЕР_1 , з сім-картою оператора мобільного зв`язку «Київстар» НОМЕР_2 ; мобільний телефон в корпусі чорного кольору марки «Samsung Galaxy J7», ІМЕІ: НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , з сім-картою оператора мобільного зв`язку «Київстар» НОМЕР_5 .

Як вбачається зі змісту клопотання слідчого про накладення арешту на майно в межах вказаного кримінального, слідчий визначив метою накладення арешту на зазначене в ньому вилучене майно його збереження як речового доказу.

Згідно із ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати, зокрема, правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні; наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

На переконання апеляційного суду, слідчий суддя обґрунтовано задовольнив клопотання слідчого та прийшов до вірного висновку про необхідність збереження вилученого майна для здійснення належного досудового розслідування кримінального провадження, оскільки зазначене в ухвалі слідчого судді майно має ознаки речових доказів відповідно до ст. 98 КПК України.

Також апеляційний суд звертає увагу, що завдання зазначеного кримінального провадження полягає в тому, щоб дослідити ті обставини кримінального провадження, про які органу досудового розслідування відомо на даний час та які дають достатньо обґрунтовані підстави для звернення до суду з відповідним клопотанням про арешт майна.

Щодо доводів апелянта, які стосуються порушенням слідчим строків звернення до слідчого судді з клопотанням про арешт майна, то апеляційний суд зазначає наступне.

Статтею 116 КПК України визначено, що процесуальні дії мають виконуватися у встановлені цим Кодексом строки. Водночас, згідно з ч. 1 ст. 117 КПК України підлягає поновленню за клопотанням заінтересованої особи процесуальний строк, пропущений із поважних причин.

Так, відповідно до абз. 2 ч. 5 ст. 171 КПК України у разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.

Як вбачається з матеріалів, доданих до клопотання, 20.04.2022 року старшим слідчим СВ ВП №4 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_9 було проведено огляд, під час якого було вилучено: чоловічі джинси чорного кольору «FR»; чоловіча кепка чорного кольору без написів; чоловіча куртка чорного кольору з тканинного матеріалу; мобільний телефон «Xiaomi Redmi 9T», ІМЕІ: НОМЕР_1 , з сім-картою оператора мобільного зв`язку «Київстар» НОМЕР_2 ; мобільний телефон в корпусі чорного кольору марки «Samsung Galaxy J7», ІМЕІ: НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , з сім-картою оператора мобільного зв`язку «Київстар» НОМЕР_5 (а.с. 16-21).

Після чого, орган досудового розслідування скерував до суду клопотання про арешт вищезазначеного майна, яке надійшло до Київського районного суду м. Одеси 21.04.2022 року за вхідним номером 14040, що підтверджується штампом суду на обкладинці справи.

Що стосується доводів апеляційної скарги про те, що ОСОБА_8 та його захисник не викликалися до суду для розгляду клопотання про арешт майна, слід зазначити наступне.

Автоматизованою системою документообігу Київського районного суду м. Одеси від 21.04.2022 року в провадження судді ОСОБА_1 було розподілене клопотання старшого слідчого СВ ВП №4 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_9 , яке погоджено прокурором Київської окружної прокуратури міста Одеси ОСОБА_10 , про арешт майна в рамках кримінального провадження №0000313 від 16.04.2022 року, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України (справа № 947/8055/22; номер провадження 11-кс/813/3668/22).

Розгляд вказаного клопотання було призначено на 22.04.2022 року про, що були сповіщені сторони кримінального провадження, зазначене підтверджується телефонограмою, яка наявна в матеріалах справи, переданою секретарем судового засідання (а.с. 25 ).

Посилання сторони захисту на те, що підозрюваному та його захисну не було вручено копію вказаного клопотання є необґрунтованими, оскільки КПК України не передбачає такого обов`язку ні для прокурора, ні для слідчого судді.

Під час апеляційного розгляду прокурор повідомив про те, що в рамках вказаного кримінального провадження досудове розслідування завершено та скеровано до суду обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_11 та ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України. Відтак функція судового контролю на стадії досудового розслідування завершена, а апеляційний суд не вбачає жодних правових підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування оскарженої ухвали слідчого судді.

В свою чергу, частиною 4 ст. 174 КПК України передбачено, що суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна.

Приписами п. 1 ч. 3 ст. 407 КПК України передбачено, що за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу слідчого судді суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.

Отже, враховуючи все вищевикладене у своїй сукупності, апеляційний суд вважає, що підстав для задоволення апеляційної скарги, а також скасування законної, обґрунтованої та вмотивованої ухвали слідчого судді немає.

Керуючись ст.ст. 7, 9, 24, 98, 170-173, 370, 404, 405, 407, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд,

постановив

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , яка діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 22 квітня 2022 року про арешт майна в рамках кримінального провадження №0000313 від 16.04.2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4