Провадження № 1-кс/522/2035/22
УХВАЛА
10 березня 2022 року м. Одеса
Слідчий суддя Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у судовому засіданні клопотання слідчого слідчого відділу ВП №2 Одеського РУП №1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Приморської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_4 , про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Косів Косівського району Івано-Франківської області, громадянина України, не одруженого, працевлаштованого, із середньою освітою, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
- 15.04.2021 року Приморським районним судом м. Одеси за ст. 128 КК України, засуджений до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 2 роки, згідно з ст. 75 КК України, звільнений від відбуття покарання з випробувальним терміном на 2 роки;
- 26.11.2021 обвинувальний акт по кримінальному провадженню №0000213 за обвинувачення ОСОБА_5 за ч.2 ст.185, ч.2 ст.186 КК України направлено до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеській області,
- Приморським районним судом м. Одеси слухається обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0002006 від 30.05.2020 року за обвинуваченням ОСОБА_5 за ч.5 ст.185, ч.5 ст.186 КК України,
підозрюваного в рамках кримінального провадження №0001659 від 06.12.2021 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121, ч.2 ст. 186 КК України,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_6 ,

слідчого ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_7 ,

ВСТАНОВИВ:
В провадження слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси надійшло клопотання слідчого слідчого відділу ВП №2 Одеського РУП №1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_8 , погоджене прокурором Приморської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_9 , про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного в рамках кримінального провадження №0001659 від 06.12.2021 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121, ч. 2 ст. 186 КК України.
Клопотання обґрунтовано тим, що СВ відділу поліції №2 Одеського районного управління поліції №1 ГУНП в Одеській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001659 від 06.12.2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121, ч. 2 ст. 186 КК України.
Так, 05.12.2021 в нічний час доби, більш точний час в ході досудового слідства не встановлено, ОСОБА_5 , який притягується до кримінальної відповідальності за скоєні ним раніше майнові злочини, повторно маючи умисел на заволодіння чужим майном, вступив у попередній зговір з невстановленою досудовим розслідування особою, заздалегідь розподіливши між собою ролі, відповідно до яких ОСОБА_5 повинен був підійти до потерпілого, обняти його та підняти і в цей же час витягнути з кишені одежі майно потерпілого, після чого непомітно передати невстановленій досудовим розслідуванням особі, яка в цей час повинна була знаходитися поряд з потерпілим, розмовляти з ним та спостерігати за зовнішньою обстановкою, після чого отримати від ОСОБА_5 викрадене таємно майно потерпілого.
05.12.2021 року о 06 годині 20 хвилин ОСОБА_5 та невстановлена досудовим розслідування особа, знаходячись на вул. Катерининська біля б.17 в м. Одесі, діючи умисно згідно з розподіленими між собою ролями, визначили об`єктом свого злочинного посягання майно раніше невідомого їм ОСОБА_10 , який проходив по АДРЕСА_2 .
Далі ОСОБА_5 , діючи з прямим умислом, направленим на заволодіння чужим майном, діючи відкрито, з корисливих мотивів, з метою власного незаконного збагачення, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання підійшов до ОСОБА_10 та обійняв його руками за тулуб і в цей час нащупав у кишені заднього карману штанів ОСОБА_10 мобільний телефон «iPhone 12 Pro Max, Pacific Blue, 128 GB». В цей же час до ОСОБА_10 швидко підійшла невстановлена досудовим розслідуванням особа, яка разом з ОСОБА_5 заговорила ОСОБА_10 та в цей же час ОСОБА_5 підняв руками ОСОБА_10 до верху та правою рукою відкрито витягнув з карману задньої кишені штанів ОСОБА_10 мобільний телефон «iPhone 12 Pro Max, Pacific Blue, 128 GB», вартістю 44545 гривень, та сховав його у себе в задню кишеню джинсів, після чого невстановлена досудовим розслідуванням особа швидко забрала мобільний телефон «iPhone 12 Pro Max, Pacific Blue, 128 GB» з задньої кишені джинсів ОСОБА_5 , щоб з викраденим зникнути с місця скоєння злочину. В цей же час, ОСОБА_10 помітив відсутність свого мобільного телефону «iPhone 12 Pro Max, Pacific Blue, 128 GB» та з метою повернення свого майна кинувся у бійку до невстановленої досудовим розслідуванням особи, але невстановлена досудовим розслідування особа з викраденим мобільним телефоном «iPhone 12 Pro Max, Pacific Blue, 128 GB» ОСОБА_10 скрилася з місця скоєння злочину, тим самим розпорядившись викраденим майном на власний розсуд. Своїми умисними діями ОСОБА_5 та невстановлена досудовим розслідуванням особа спричинили матеріальний збиток потерпілому ОСОБА_10 на суму 44545 гривень.
Таким чином, ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюється у скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, яке кваліфікується - відкрите викраденні чужого майна (грабежі), вчинений повторно, за попередньою змовою групою осіб.
Крім того, 05.12.2021 року біля 06 години 30 хвилин ОСОБА_5 , знаходячись на вул. Катерининська в м. Одесі, біля будинку 17, після відкритого викрадення майна ОСОБА_10 , та намагаючись зникнути з місця скоєння злочину почав відходити від ОСОБА_10 по вул. Катерининська в сторону вул. Дерибасівська м. Одесі. Потерпілий ОСОБА_10 , усвідомлюючи, що раніше саме ОСОБА_5 з невстановленою в ході досудового слідства особою, відкрито заволодів його мобільним телефоном мобільним телефоном « iPhone 12 Pro Max, Pacific Blue, 128 GB» вартістю 44545 гривень, почав кидатися до ОСОБА_5 у бійку, з метою повернення викраденого мобільного телефону. В цей час на поміч ОСОБА_5 прибув його знайомий ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який розумів з приводу чого ОСОБА_10 кидається у бійку до ОСОБА_5 . Після чого ОСОБА_5 та ОСОБА_11 намагаючись відчепитися від ОСОБА_10 , реалізуючи свій злочинний план діючи умисно, протиправно, передбачаючи суспільно небезпечний характер своїх дій та бажаючи настання протиправних наслідків, вступили з ОСОБА_10 у бійку, в результаті чого ОСОБА_11 та ОСОБА_5 умисно спільно з метою заподіяння тяжких тілесних ушкоджень почали наносити удари ногами та руками ОСОБА_10 в область тулуба, голові та по ногам, після чого ОСОБА_10 став відбігати від них, але ОСОБА_11 та ОСОБА_5 разом наздогнали його та ОСОБА_5 правою рукою стиснутою в кулак умисне наніс один сильний удар в область голови, а саме в обличчя ОСОБА_10 від якого останній впав на плитку тротуару спиною при цьому вдарившись головою, а ОСОБА_11 усвідомлюючи безпорадний стан лежачого на тротуарі ОСОБА_10 , умисно наніс один сильний удар в область голови, а саме в обличчя ОСОБА_10 після чого ОСОБА_10 втратив свідомість. Внаслідок вищевказаних протиправних дій ОСОБА_5 та ОСОБА_11 , потерпілому ОСОБА_10 були спричинені тілесні ушкодження у вигляді: відкритої черепно- мозкової травми, забій-придушення головного мозку, гостра епідуральна гематома справа, суборхінальний крововилив, які в своїй сукупності відносяться до тяжких тілесних ушкоджень. Після чого ОСОБА_5 та ОСОБА_11 покинули місце скоєного злочину, а потерпілий ОСОБА_10 в подальшому був госпіталізований до КНП «МКЛ №11» ОМР, де йому була надана невідкладна медична допомога.
Таким чином, за сукупністю умисних злочинів, ОСОБА_5 , обґрунтовано підозрюється у скоєні кримінальних правопорушень, передбачених:
- ч. 2 ст. 186 КК України, яке кваліфікується, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений повторно, за попередньою змовою групою осіб;
- ч.2 ст. 121 КК України, яке кваліфікується, як - умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, вчинене групою осіб.
У зв`язку з тим, що місце знаходження підозрюваного ОСОБА_5 не було встановлене, про підозру йому повідомлено в порядку ч. 1 ст. 278, ст.ст. 111, 112 КПК України, а саме повідомлення про підозру направлене поштою на адресу його проживання.
13.01.2022 року слідчим суддею Приморського районного суду м. Одеси постановлено ухвалу, якою задоволено клопотання слідчого слідчого відділу ВП №2 РУП №1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_8 , погоджене прокурором Приморської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_4 про дозвіл на затримання підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою його приводу для розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001659 від 06.12.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121, ч. 2 ст. 186 КК України; надано дозвіл на затримання підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою його приводу для розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001659 від 06.12.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121, ч. 2 ст. 186 КК України.
08.02.2022 року ОСОБА_5 добровільно з`явився до слідчого судді, особисто отримав повідомлення про підозру у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 121, ч. ст. 186 КК України.
Цього ж дня, ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси до підозрюваного застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 10 діб, тобто до 17.02.2022 включно, без можливості внесення застави.
14.02.2022 року керівником Приморської окружної прокуратури м. Одеси, строк досудового розслідування по кримінальному провадженню продовжено до 17.03.2022 року.

16.02.2022 року слідчим суддею Приморського районного суду міста Одеси, винесено ухвалу про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 до трьох місяців, тобто до 17.03.2022 року включно.

10.03.2023 року ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси було задоволено клоптання слідчого та продовжено строк досудового розслідування у кримінальному провадженні №0001659 від 06.12.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121, ч. 2 ст. 186 КК України до 5 місяців, тобто до 17.05.2022 року.
Беручи до уваги неможливість запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів та з метою забезпечення виконання покладених на підозрюваного процесуальних обов`язків, слідчий звернувся до слідчого судді з клопотанням про продовження відносно підозрюваного ОСОБА_5 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування.
Прокурор у судовому засіданні підтримав клопотання слідчого, просив його задовольнити в повному обсязі, та продовжити відносно підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, посилаючись на те, що ризики, передбачені ст.177 КПК України, продовжують існувати.
Захисник підозрюваного ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_7 у судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання слідчого, оскільки ризики, визначені ст. 177 КПК України, слідчим та прокурором не доведені, просив змінити відносно ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на домашній арешт, посилаючись на те, що ОСОБА_5 подав заяву про вступ до лав територіальної оборони у зв`язку із введенням на території України воєнного стану.

Враховуючи військову агресією Збройних Сил Російської Федерації проти нашої Держави та впровадженням на території України воєнного стану відповідно до Указу Президента України та Верховного головнокомандувача ОСОБА_12 від 24.02.2022 №64/2022 та Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 2102-ІХ, конвойний підрозділ припинив свою роботу на не доставив підозрюваного до приміщення суду.

Провести судове засідання в режимі відеоконференції не має можливості з технічних причин.

Тому суд, з метою виконання завдань кримінального провадження, передбачених ст. 2 КПКУ, розглядає дане питання, передбачене ч. 3 ст. 331 КПКУ, за такої явки сторін.

Дослідивши матеріали, які обґрунтовують доводи клопотання слідчого, заслухавши учасників судового розгляду, слідчий суддя приходить до наступних висновків.
Відповідно до ст. 9 Конституції України, чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.
Згідно з ч. 2 ст. 8 КПК України, принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини
Окрім цього, відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
Відповідно до практики ЄСПЛ, при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів, передбачених законом (правова позиція, викладена у п. 80 рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України»).
Крім того, слідчий суддя враховує положення ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.
Погоджуючись з прокурором, слідчий суддя виходить з того, що діючий Кримінальний процесуальний Кодекс України встановлює обов`язок розглядати обґрунтованість підозри, що за визначенням ЄСПЛ «є необхідною умовою законності тримання під вартою» (Нечипорук і Йонкало проти України, no. 42310/04, § 219, 21 квітня 2011 року).
Відповідно до практики ЄСПЛ «обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватися арешт, складає суттєву частину гарантії від безпідставного арешту і затримання, закріпленої у статті 5 § 1(с) Конвенції». За визначенням ЄСПЛ «обґрунтована підозра у вчиненні кримінального злочину, про яку йдеться у статті 5 § 1(с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин» (K.-F. проти Німеччини, 27 листопада 1997, § 57).
Підозра ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення повністю підтверджується зібраними в ході досудового розслідування доказами, а саме:
- оглядом місця події від 06.12.2021 за адресою: АДРЕСА_2 ;
- оглядом місця події від 06.12.2021 за адресою: АДРЕСА_3 ;
- допитом свідка ОСОБА_13 від 06.12.2021 року;
- додатковим допитом свідка ОСОБА_13 від 09.12.2021 року;
- пред`явленням особи для впізнання за фотознімками свідку ОСОБА_13 під час якого він впізнав ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 як ту особу яка викрала мобільний телефон його друга ОСОБА_14 та після нанесла йому тілесні ушкодження;
- пред`явленням особи для впізнання за фотознімками свідку ОСОБА_13 під час якого він впізнав ОСОБА_11 ІНФОРМАЦІЯ_2 як ту особу яка спільно з ОСОБА_5 нанесла тілесні ушкодження його товаришеві ОСОБА_15 ;
- проведенням слідчого експерименту за участі свідка ОСОБА_13 ;
- допитом в якості свідка ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ;
- пред`явленням особи для впізнання за фотознімками свідку ОСОБА_16 під час якого він впізнав ОСОБА_11 ІНФОРМАЦІЯ_2 як ту особу яка спільно з ОСОБА_5 вимагала з ОСОБА_17 та ОСОБА_18 грошові кошти за не звернення до поліції та як ту особу на яку вказав свідок , що вона до цього нанесла тілесні ушкодження його товаришеві ОСОБА_18 ;
- пред`явленням особи для впізнання за фотознімками свідку ОСОБА_16 під час якого він впізнав ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 як ту особу яка спільно з ОСОБА_11 вимагала з ОСОБА_17 та ОСОБА_18 грошові кошти за не звернення до поліції та як ту особу на яку вказав свідок , що вона до цього нанесла тілесні ушкодження його товаришеві ОСОБА_18 та викрала в нього мобільний телефон;
- протоколом огляду відеозапису вилученого на підставі ухвали Приморського РС міста Одеси слідчим ОСОБА_8 ;
- протоколом огляду відеозапису вилученого на підставі ухвали Приморського РС міста Одеси за участю свідка ОСОБА_13 ;
- протоколом допиту свідка ОСОБА_19 ІНФОРМАЦІЯ_4 та проведення з ним впізнання;
- іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.
Відповідно до ст. 201 КПК України підозрюваний, обвинувачений, до якого застосовано запобіжний захід, його захисник, має право подати до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування, клопотання про зміну запобіжного заходу, в тому числі про скасування чи зміну додаткових обов`язків, передбачених частиною п`ятою статті 194 цього Кодексу та покладених на нього слідчим суддею, судом, чи про зміну способу їх виконання.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування кримінального правопорушення (наявність або відсутність спроб ухилятися від органів влади) поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).

Метою застосування запобіжного заходу є не карна функція, а забезпечувальна, тобто до підозрюваного має бути застосований такий вид запобіжного заходу, який би в повній мірі забезпечив запобіганню ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а також відповідав засадам гарантування основоположних прав людини на свободу та особисту недоторканність, що передбачає недопущення ув`язнення особи до засудження її компетентним судом, (пп. «а» п. 1 ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод).
Згідно з ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» вiд 23 лютого 2006 року №3477, суди застосовують при розгляді справ як джерело права Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини.
Так, з рішення ЄСПЛ у справі «Смирнов проти Росії» від 24 липня 2003 року вбачається, що питання щодо того, чи була розумною тривалість тримання особи під вартою, не може вирішуватися абстрактно (п.п.61, 62). Наявність підстав тримання під вартою обвинуваченого повинні оцінюватися в кожній конкретній справі з урахуванням конкретних її обставин. Тривале ж утримання під вартою людини може виявитися виправданим лише за наявності конкретних ознак, інтересами суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, перевищують інтереси забезпечення поваги до особистої свободи (аналогічне рішення ЄСПЛ від 26 січня 1993 року у справі «Ш. проти Швейцарії»). Саме на національні судові органи покладається обов`язок забезпечувати розумність строків тримання обвинуваченого під вартою. Для цього суди повинні розглянути всі факти на користь і проти існування суспільного інтересу, який, при належному забезпеченні принципу презумпції невинуватості, виправдовує відхід норми про повагу до особистісної свободи і викласти ці міркування у своїх рішеннях щодо клопотань про звільнення з-під варти.
Згідно рішень ЄСПЛ у справі Панченко проти Росії ризик втечі не повинен оцінюватися тільки на підставі суворості покарання, яке може слідувати; Бегчіев проти Молдови - ризик втечі повинен оцінюватися в світлі таких факторів, як характер людини, його моральні принципи, наявність місця проживання і роботи, сімейні узи, будь-які інші зв`язки з країною, в якій ведеться його переслідування; справа Ньюмейстер проти Австрії - ризик втечі неминуче знижується з плином часу, проведеного в ув`язненні; Ідалов проти Росії, Гаріцкі проти Польщі, Храіді проти Німеччини, Іліжков проти Болгарії - серйозність майбутнього покарання є релевантною обставиною при оцінці небезпеки втечі обвинуваченого, сама по собі тяжкість звинувачення не може служити виправданням тривалого попереднього ув`язнення, що також знайшло своє відображення в рішенні Конституційного Суду України від 08 липня 2003 року № 14-рп/2003.
Вирішуючи питання про зміну запобіжного заходу відносно підозрюваного ОСОБА_5 , суд враховує вимоги п. п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, а саме Постанову ЄСПЛ у справі «Чанєв проти України» від 09.10.2014 року (скарга № 46193/13), Постанову ЄСПЛ від 12.03.2009 у Справі «Олександр Макаров проти Російської Федерації» (скарга № 15217/07), Постанову ЄСПЛ у справі «Мамедова проти Росії» від 01.06.2006 року (скарга № 7064/05), Постанову ЄСПЛ у справі «Сізарєв проти України» від 17.01.2013 (скарга № 17116/04), «Летельє проти Франції», «Томазі проти Франції», «Мансур проти Туреччини», «Фокс Кембл і Гартлі проти Сполученого Королівства», «Лабита проти Італії», «Бойченко проти Молдови», згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише у передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування від суду не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення. Також, ризики щодо продовження злочинної діяльності, перешкоджання досудовому розслідуванню іншим шляхом, незаконного впливу на свідків, потерпілого, не можуть ґрунтуватися на припущеннях та не доведених фактах.

Зазначені обставини в сукупності свідчать про те, що подальше тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_5 не буде розумно виправданим, навіть з оглядкою на суспільний інтерес. В даному випадку і на теперішній час відносно підозрюваного повинен дотримуватися принцип свободи, оскільки подальше його утримання під вартою аж до розгляду справи в суді по суті пред`явленого йому обвинувачення, буде фактичним відбуванням обвинуваченим покарання за злочин, у вчиненні якого його ще не визнано винним (ст. 62 Конституції України).
Мотиву однієї лише тяжкості злочину, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , недостатньо для вирішення питання на користь подальшого його тримання під вартою, оскільки таке буде суперечити рішенню Конституційного Суду України від 08 липня 2003 року № 14-рп/2003, згідно з яким тяжкість злочину законом не визначається обов`язковою підставою для застосування взяття під варту.
Тому суд застосовує наведені рішення ЄСПЛ, а також рішення ЄСПЛ у справі «Орловський проти України», згідно якого було встановлено порушення п.3 ст.5 Конвенції - право на судовий розгляд протягом розумного строку та/або право на звільнення обвинуваченого під час розгляду справи з гарантією явки в судове засідання щодо особи, яка була засуджена за вчинення ряду особливо тяжких злочинів, для обґрунтування рішення про пом`якшення запобіжного заходу та його режиму.
У судовому засіданні прокурором не викладено жодних обставин, щодо підозрюваного ОСОБА_5 , які б свідчили про те, що заявлені ризики не зменшилися або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою, не вказано наявність доказів того, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України, не розглянуто можливість застосування інших (альтеративних) запобіжних заходів (правова позиція, викладена у п. 80 рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі Харченко проти України).

Як встановлено в судовому засіданні, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 121, ч. 2 ст. 186 КК України, які караються позбавленням волі на строк до десяти років, підозрюваний має постійне місце реєстрації та проживання, має місце роботи.
Окрім цього, у зв`язку з впровадженням на території України воєнного стану відповідно до Указу Президента України та Верховного головнокомандувача ОСОБА_12 від 24.02.2022 №64/2022 та Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 №2102-ІХ, підозрюваний ОСОБА_5 подав заяву про вступ в ряди територіальної оборони.

Досудове розслідування в рамках кримінального провадження№0001659 від 06.12.2021 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121, ч.2 ст. 186 КК України, триває і більша частина необхідних слідчих дій органом досудового розслідування вже проведена, а саме: потерпілий та свідки допитані, необхідні органу досудового слідства речові докази вилучені, що свідчить про зменшення ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.
Метою застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у нічний час підозрюваного є запобігання ризику переховування від органу досудового розслідування.
Інші, менш суворі запобіжні заходи не зможуть запобігти ризику, передбаченого ст.177 КПК України.
Таким чином, на підставі наданих матеріалів, оцінюючи всі встановлені під час розгляду клопотання обставини, приходжу до висновку, що клопотання адвоката ОСОБА_7 , діючого в інтересах підозрюваного ОСОБА_5 , про зміну запобіжного заходу підлягає задоволенню, з огляду на це вважаю за необхідне змінити раніше обраний підозрюваному запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на новий запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у нічний час за місцем проживання підозрюваного, тобто за адресою:АДРЕСА_1 .
Разом з тим, відповідно до ст. 194 КПК України, суд вважає необхідним покласти на підозрюваного наступні обов`язки: не залишати місце свого проживання за адресою:АДРЕСА_1 , в період часу з 22 год. 00 хв. по 07 год. 00 хв., без дозволу слідчого, прокурора або суду; прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду за першою вимогою; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та місця роботи; утримуватись від спілкування із особами допитаними як свідки в рамках даного кримінального провадження; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт, інші документи, що дають право на виїзд/в`їзд з України.
Керуючись ст.ст. 132, 176, 177, 178, 183, 186, 193, 194, 196, 197, 201, 205, 369-372 КПК України,
УХВАЛИВ:
Клопотання слідчого слідчого відділу ВП №2 Одеського РУП №1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Приморської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_4 , про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного в рамках кримінального провадження №0001659 від 06.12.2021 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121, ч.2 ст. 186 КК України, залишити без задоволення.
Клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_7 про зміну запобіжного заходу, задовольнити.
Змінити обраний відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із забороною залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , в період часу з 22 год. 00 хв. по 07 год. 00 хв., за виключенням необхідності отримання невідкладної медичної допомоги, строком на 60 днів, але в межах строку досудового розслідування, тобто до 08.05.2022 року включно.
Відповідно до ст. 202 КПК України, підозрюваний ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підлягає негайному звільненню з-під варти та зобов`язується невідкладно прибути до місця свого проживання.
Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обов`язки строком на 2 (два) місяці, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України:
- не залишати місце свого проживання за адресою:АДРЕСА_1 , в період часу з 22 год. 00 хв. по 07 год. 00 хв., без дозволу слідчого, прокурора або суду;
- прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду за першою вимогою;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та місця роботи;

- утримуватись від спілкування із особами допитаними як свідки в рамках даного кримінального провадження.
- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт, інші документи, що дають право на виїзд/в`їзд з України.
Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що у разі невиконання вище викладених обов`язків до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення у розмірі від 0,25 до 2 розмірів мінімальної заробітної плати.

Строк дії обов`язків визначити в межах строку досудового розслідування, тобто до 08.05.2022 року включно.
Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення. Подання апеляційної скарги зупиняє набрання ухвалою законної сили, але не зупиняє її виконання.
Ухвалу в частині застосування до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту направити для виконання органу внутрішніх справ за місцем проживання підозрюваного.
Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом 5 (п`яти) днів з дня її оголошення.
Повний текст ухвали проголошено 14.03.2022 року об 11 год. 00 хв.
Слідчий суддя ОСОБА_1