ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/1298/22 Справа № 932/4401/22 Суддя у 1-й інстанції - Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_1
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 серпня 2022 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді-доповідача ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_4
прокурора ОСОБА_5
захисника ОСОБА_6
підозрюваного ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали за апеляційною скаргою прокурора Центральної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 11 серпня 2022 року про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Тернівки Дніпропетровської області, громадянина України, не працюючого, не одруженого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України,
ВСТАНОВИЛА:
Ухвалою слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 11 серпня 2022 року у задоволенні клопотання слідчого СВ Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_8 , погодженого прокурором Центральної окружної прокуратури м. Дніпра ОСОБА_5 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 було відмовлено та застосовано до останнього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту з 21 год. 00 хв. вечора до 07 год. 00 хв. ранку наступного дня, строком на 60 діб, з покладенням відповідних обов`язків.
Рішення суду обґрунтовано тим, що підозра ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченому ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України, є обґрунтованою та підтверджена зібраними матеріалами.
З приводу ризиків та їх доведеності прокурором, слідчий суддя зазначив, що на існування ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, вказує те, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, тому з метою уникнення покарання за тяжкий злочин може вчинити спроби переховуватись від органу досудового розслідування та суду. На існування ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України вказує те, що підозрюваний раніше судимий, не має офіційного працевлаштування, а відтак з метою власної наживи може вчинити новий злочин.
Ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України слідчий суддя визнав недоведеним, оскільки потерпілий є юридичною особою, а свідки по даному кримінальному провадженню є працівниками магазину, тому вплив є недоцільним.
Враховуючи особу підозрюваного, визнання ним підозри, наявності постійного місця проживання, вчинення незакінченого злочину, слідчий суддя визнав за можливе застосувати більш м`який запобіжний захід, оскільки підстав для застосування виняткового запобіжного заходу не встановлено, і прокурор не довів, що інші запобіжні заходи не зможуть запобігти доведеним ризиками.
Крім того, суд поклав на підозрюваного певні обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, в тому числі й обов`язок вжити заходів до пошуку офіційного місця роботи.

В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 11.08.2022 року скасувати та постановити нову ухвалу, якою клопотання слідчого задовольнити та застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.
В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що дана ухвала слідчого судді підлягає скасуванню через неповноту судового розгляду та невідповідність висновків суду, викладених в ухвалі, фактичним обставинам кримінального правопорушення.
Зазначає, що стороною обвинувачення дотримано вимогу розумної підозри, оскільки наявні на даний час докази у кримінальному провадженні свідчать про об`єктивний зв`язок підозрюваного ОСОБА_7 із вчиненням кримінального правопорушення, яке йому інкримінуються, тобто виправдовують необхідність подальшого розслідування у цьому провадженні з метою дотримання імперативних завдань кримінального провадження, визначених статтею 2 КПК України.
Вказує прокурор і на те, що судом не враховано наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, впливу на свідків чи потерпілого, вчинення іншого кримінального правопорушення.
Стосовно можливості переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду зазначає, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, санкція якого передбачає покарання у вигляді позбавлення волі строком до восьми років, а тому є достатні підстави вважати, що враховуючи тяжкість вчиненого кримінального правопорушення підозрюваний ОСОБА_7 усвідомлює невідворотність покарання за вчинене кримінальне правопорушення та з метою уникнення відповідальності буде переховуватись від досудового розслідування та суду. Також досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_7 офіційно не працевлаштований, не одружений, не має на утриманні дітей та осіб похилого віку, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , але фактично проживав до скоєння інкримінованого йому кримінального правопорушення із співмешканкою за адресою: АДРЕСА_2 . Також під час розгляду клопотання сам підозрюваний суду заявив, що має на меті проживати за адресою: АДРЕСА_2 , хоча законні підстави для цього відсутні. Отже, підозрюваний ОСОБА_7 не має чітко визначеного постійного місця мешкання, а враховуючи, що Дніпропетровська область значно наближена до кордонів, територія яких визначена статусом тимчасово окупованою територію, останній може покинути територію Дніпропетровської області та України.
Щодо питання можливості незаконно впливати на потерпілого, свідка, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, прокурор звертає увагу суду на те, що оскільки слідчі дії на даний час органом досудового розслідування не проведено в повному обсязі, тому наявний ризик того, що ОСОБА_7 у разі обрання йому більш м`якого запобіжного заходу не позбавляється можливості впливати на зазначених учасників кримінального провадження.
Відносно ж наявності ризику вчинення іншого кримінального правопорушення апелянт зазначає, що підозрюваний ОСОБА_7 раніше судимий за вчинення умисних злочинів, у тому числі злочинів, пов`язаних із незаконним обігом наркотичних засобів, та тяжких злочинів проти власності.
Таким чином, прокурор вважає, що під час розгляду клопотання стороною обвинувачення наведені об`єктивні обставини того, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора, який апеляційну скаргу підтримав за викладених у ній підстав, підозрюваного та його захисника, які проти задоволення апеляційної скарги прокурора заперечували, дослідивши надані матеріали, обговоривши доводи апеляції, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Так, згідно п. 9 ч. 2 ст. 131 КПК України застосування запобіжного заходу є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження.
Відповідно до ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що:
1)існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для вжиття заходів забезпечення кримінального провадження;
2)потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, про який йдеться у клопотанні слідчого або прокурора;
3)може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається з клопотанням.
Згідно ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язані встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:
1)наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;
2)наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий або прокурор;
3)недостатність застосування більш м`яких запобіжних засобів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України запобіжний захід у виді тримання під вартою є винятковим і застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
Відповідно до правової позиції Європейського суду з прав людини, викладеної у його рішенні від 26.06.1991 р. у справі «Летельє проти Франції», попереднє ув`язнення не повинне бути передвісником наступного покарання у виді позбавлення волі та не може бути «формою очікування» обвинувального вироку.
Крім того, Європейський суд з прав людини неодноразово, в тому числі у рішенні від 10.02.2011 року у справі "Харченко проти України", рішенні від 29.09.2011 року у справі "Третьяков проти України", рішенні від 06.11.2008 року у справі "Єлоєв проти України" зазначав, що тримання особи під вартою у кожному випадку повинне мати безсумнівне обґрунтування, а також що за будь-яких обставин суд зобов`язаний розглянути можливість застосування менш обтяжливих альтернативних запобіжних заходів.
На думку колегії суддів, при обрані запобіжного заходу ОСОБА_7 ці вимоги закону були дотримані.
Так, колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді суду першої інстанції про обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України, яка достатньою мірою підтверджується наданими матеріалами.
При цьому враховується, що, як зазначено у рішенні Європейського суду з прав людини від 28.10.2004 р. у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства», для вирішення питання про обрання запобіжного заходу факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеню, необхідного для засудження або навіть пред`явлення обвинувачення, а згідно рішення Європейського суду з прав людини від 30.08.1998 р. у справі «Кемпбелл та Хартлі проти Сполученого Королівства» наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин.
Також колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді стосовно доведеності стороною обвинувачення наявності ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину і з метою уникнення покарання може вчинити спроби переховуватись від органу досудового розслідування та суду, та ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, позаяк підозрюваний раніше судимий, не має офіційного працевлаштування і з метою власної наживи може вчинити новий злочин, втім недостатньої їх вагомості для застосування до останнього найбільш суворого запобіжного заходу - тримання під вартою, у зв`язку з чим доводи прокурора щодо необхідності застосування до ОСОБА_7 саме цього виключного запобіжного заходу колегія суддів не вважає достатньо переконливими і такими, що у сукупності свідчать про можливість усунення щодо останнього ризиків, з числа передбачених ст. 177 КПК України, лише у такий спосіб.
Так, сам по собі факт вчинення інкримінованого підозрюваному ОСОБА_7 кримінального правопорушення та ймовірність призначення йому покарання у вигляді позбавлення волі, за відсутності конкретних фактів ухилення його від слідства та суду, переховування, перешкоджання досудовому розслідуванню у будь-який спосіб, не свідчить про недостатність запобіжного заходу у виді домашнього арешту.
На думку колегії суддів, суд першої інстанції при обранні запобіжного заходу ОСОБА_7 , який обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України, у відповідності до вимог ст. ст. 193, 194 КПК України дослідив та достатньою мірою взяв до уваги фактичні обставини, що підлягають врахуванню згідно ст.178 КПК України, зокрема й особу підозрюваного, що у сукупності дають достатні підстави для обрання підозрюваному запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.
З урахуванням наведеного колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді суду першої інстанції про те, що запобіжний захід у виді нічного домашнього арешту є достатнім для забезпечення належної поведінки підозрюваного та дієвості кримінального провадження щодо нього. При цьому апеляційним судом приймається до уваги, що на протязі часу з дня обрання запобіжного заходу до дня апеляційного розгляду не виникло будь-яких підстав для висновку, що запобіжний захід у виді нічного домашнього арешту не є дієвим та достатнім для усунення наявних щодо ОСОБА_7 ризиків, а тому апеляційні вимоги прокурора стосовно необхідності застосування щодо останнього виключно найбільш суворого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є в даному випадку необґрунтованими та не підлягають задоволенню.
За викладених обставин колегія суддів не вбачає порушень вимог кримінального процесуального законодавства, які б давали підстави для скасування оскаржуваної ухвали слідчого судді. Застосований судом щодо підозрюваного запобіжний захід відповідає вимогам кримінального процесуального закону, а тому колегія суддів вважає, що ухвала суду є законною, обґрунтованою та справедливою, а подана на неї апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 376, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів
П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу прокурора Центральної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_5 залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 11 серпня 2022 року про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту щодо ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

____________________ ____________________ ____________________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3