КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Провадження 11-кп/824/2647/2022 Категорія ч. 1 ст. 121 КК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 вересня 2022 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:
головуючого судді: ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3
ОСОБА_4
за участю секретаря ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві в режимі відеоконференцзв`язку з Тальнівським районним судом Черкаської області з обвинуваченим ОСОБА_6 матеріали кримінального провадження № 0001200, внесеного до ЄРДР 5 травня 2021 року по обвинуваченню ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, за апеляційною скаргою зі змінами першого заступника керівника Київської міської прокуратури ОСОБА_7 на вирок Деснянського районного суду м. Києва від 18 травня 2022 року, яким
ОСОБА_6 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , с. Віс, Ухтинського р-ну, Комі АРСР, громадянин України, з середньо-спеціальною освітою, офіційно не працюючий, пенсіонер, одружений, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,
визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, та призначено покарання у виді 5 років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування призначеного покарання, якщо він протягом двох років іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки: періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи,
за участю сторін апеляційного провадження:
прокурора ОСОБА_8
обвинуваченого ОСОБА_6
В С Т А Н О В И Л А :
Вироком суду ОСОБА_6 визнаний винуватим в тому, що 2 травня 2021 року, приблизно о 16 год. 00 хв., перебуваючи на території стоянки транспортних засобів за адресою м. Київ, вул. Братиславська, 8а, під час словесної сварки із потерпілим ОСОБА_9 , умисно наніс останньому два удари предметом, схожим на ніж в область грудної клітини зліва, заподіявши ОСОБА_9 проникаюче поранення грудей зліва, що відноситься до тяжких тілесних ушкоджень, які небезпечні для життя; та поверхневої різаної рани м`яких тканин грудей зліва, що відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Цим вироком вирішено питання запобіжного заходу, процесуальних витрат, речових доказів.

Не оспорюючи фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення і правильність правової кваліфікації дій обвинуваченого, перший заступник керівника Київської міської прокуратури ОСОБА_10 подав апеляційну скаргу зі змінами, в якій просить вирок суду щодо ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 121 КК України змінити, виключити з резолютивної частини вироку посилання суду при застосуванні положень ст. 75 КК України як на умову звільнення від відбування покарання «не вчинення ОСОБА_6 нового злочину». У решті вирок суду залишити без змін.
З посиланням на положення ст. ст. 12, 75 КК України прокурор вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що в оскаржуваному вироку суд першої інстанції незаконно звільнив обвинуваченого від відбування призначеного покарання з умовою не вчинення протягом іспитового строку виключно злочинів, в той час, як положеннями ч. 3 ст. 75 КК України визначено однією з умов звільнення від відбування призначеного покарання з випробуванням - не вчинення нових кримінальних правопорушень протягом іспитового строку.
Звертається увага апелянтом на те, що не можна вважати призначене покарання таким, яке не відповідає тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості, в результаті неправильного застосування судом першої інстанції вимог ст. 75 КК України, оскільки умова не вчинення нових кримінальних правопорушень не стосується виду та міри покарання, а лише визначає умову звільнення від відбування призначеного покарання.

Про день, час, місце проведення апеляційного розгляду потерпілий ОСОБА_9 , захисник ОСОБА_11 повідомлені у встановленому законом порядку (ас. 180) до апеляційного суду не з`явились, будь-яких заяв чи клопотань до суду не подавали.
З урахуванням думки прокурора та обвинуваченого, які вважали можливим проведення апеляційного розгляду за відсутності потерпілого та захисника, колегія суддів, зважаючи на положення ч. 4 ст. 405 КК України, доходить висновку про розгляд справи за відсутності потерпілого ОСОБА_9 та захисника ОСОБА_11 .

Заслухавши доповідь судді, позицію прокурора та обвинуваченого, які підтримали доводи апеляційної скарги зі змінами, дослідивши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги зі змінами, колегія суддів доходить такого висновку.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 404 КПК Українисуд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Перевіркою матеріалів кримінального провадження встановлено, що, заслухавши показання обвинуваченого, потерпілого, свідків, дослідивши письмові докази у кримінальному провадженні, з дотриманням положень ст. 337 КПК України, суд першої інстанції всебічно, повно, неупереджено й безпосередньо з`ясував всі обставини кримінального провадження, перевірив їх доказами, отриманими на підставі змагальності сторін та свободи у доведенні їх переконливості, які досліджені у судовому засіданні та оцінені з точки зору належності, допустимості, достовірності, достатності й взаємозв`язку, та дійшов обґрунтованого висновку про доведеність винуватості обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, за обставин, викладених у вироку, з наведенням у вироку доказів, на яких ґрунтується такий висновок суду.

Кваліфікація дій обвинуваченого за ч. 1 ст. 121 КК України як умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто, тілесне ушкодження небезпечне для життя в момент заподіяння, є правильною.

Висновки суду в частині доведення винуватості, кваліфікації дій обвинуваченого, виду та розміру призначеного покарання, а також висновок суду першої інстанції про можливість звільнення ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, термін іспитового строку та покладенні відповідно до ст. 76 КК України обов`язки з зазначених у вироку місцевого суду підстав, прокурором не оскаржуються та іншими учасниками не оспорюються.

В той же час колегія суддів вважає слушними доводи зміненої апеляційної скарги щодо неправильного застосування судом першої інстанції закону України про кримінальну відповідальність, які прокурор пов`язує саме з посиланням суду в резолютивній частині вироку на умову звільнення обвинуваченого від відбування призначеного покарання, якщо обвинувачений протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового «злочину» замість «кримінального правопорушення».
Відповідно до ч. 1 ст. 2 КК Українипідставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад кримінального правопорушення, передбаченого цим Кодексом.

Частиною 2 статті 4 КК Українипередбачено, що кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.

Статтею 12 КК України визначено, що кримінальні правопорушення поділяються на кримінальні проступки і злочини, відтак, поняття кримінального правопорушення є ширшим, ніж злочин, на що обґрунтовано посилається прокурор в апеляційній скарзі зі змінами.

За змістом ч. 3 ст. 75 КК України у випадках, передбачених частинами першою, другою цієї статті, суд ухвалює звільнити засудженого від відбування призначеного покарання, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки. Тривалість іспитового строку та обов`язки, які покладаються на особу, звільнену від відбування покарання з випробуванням, визначаються судом.

Системний аналіз цих та інших норм Загальної частини КК України дозволяє зробити висновок про те, що у разі вчинення засудженим в період іспитового строку нового кримінального правопорушення, незалежно від того, чи це буде новий злочин чи кримінальний проступок, у даному та інших випадках застосовуватися будуть норми закону України про кримінальну відповідальність, які будуть діяти на час вчинення цього діяння, а не судове рішення, в якому помилково зазначено про звільнення від відбування покарання при не вчиненні обвинуваченим протягом іспитового строку нового злочину, замість кримінального правопорушення.

Зі змісту вироку встановлено, що при застосуванні положень ст. 75 КК України та звільненні обвинуваченого від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням суд у вироку на виконання вимог ч. 3 ст. 75 КК України зазначив тривалість іспитового строку та передбачені ст. 76 КК України обов`язки, які покладає на обвинуваченого.

Одночасно суд у вироку вказав і про умови звільнення обвинуваченого від відбування покарання, помилково зазначивши про можливість такого звільнення у разі, якщо обвинувачений протягом іспитового строку не вчинить нового злочину, замість кримінального правопорушення.

Колегія суддів погоджується з доводами прокурора про те, що не можна вважати призначене покарання таким, яке не відповідає тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості в результаті неправильного застосування судом першої інстанції вимог ст. 75 КК України, оскільки умова не вчинення нових кримінальних правопорушень не стосується виду та міри покарання, а лише визначає умову звільнення від відбування призначеного покарання.

Колегія суддів вважає, що виключення з резолютивної частини вироку посилання суду на умову звільнення обвинуваченого від відбування призначеного покарання, а саме - «якщо він протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нового злочину», про що ставить питання в апеляційній скарзі прокурор, жодним чином не погіршить становища обвинуваченого, оскільки умови звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням регламентовані законом України про кримінальну відповідальність, та не позбавляли суд можливості додатково не вказувати їх у вироку.

За наслідками розгляду апеляційної скарги прокурора із змінами колегія суддів вважає за необхідне ухвалити рішення, яким задовольнити змінену апеляційну скаргу прокурора, змінивши вирок суду, ухвалений щодо ОСОБА_6 , в частині формулювання рішення суду про звільнення останнього від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК Українишляхом виключення з резолютивної частини вироку посилання суду на умову звільнення обвинуваченого від відбування призначеного покарання, а саме, умову звільнення від відбування покарання ОСОБА_6 «не вчинення нового злочину».

За таких обставин апеляційна скарга прокурора із змінами підлягає до задоволення.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів, -
П О С Т А Н О В И Л А :
Апеляційну скаргу першого заступника керівника Київської міської прокуратури ОСОБА_10 зі змінами, - задовольнити.

Вирок Деснянського районного суду м. Києва від 18 травня 2022 року щодо ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 121 КК України, - змінити.
Виключити з резолютивної частини вироку посилання суду при застосуванні ст. 75 КК України як на умову звільнення від відбування покарання ОСОБА_6 «не вчинення ОСОБА_6 нового злочину».

В іншій частині вирок залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом 3 місяців з дня її оголошення.

Судді:

_______________________ __________________ __________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4