ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 липня 2022 року

м. Хмельницький

Справа № 686/3963/22

Провадження № 11-сс/4820/315/22

Колегія суддів судової палати Хмельницького апеляційного суду у складі:

доповідача-судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

з участю секретаря
судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

представника власника
майна-адвоката ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в місті Хмельницькому, апеляційну скаргу з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження представника власника майна ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 14 лютого 2022 року в частині накладення арешту на автомобіль,-

в с т а н о в и л а:

Цією ухвалою задоволено клопотання слідчого СВ ХРУП ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_8 та накладено арешт, зокрема, на автомобіль марки «Хюндай Акцент д.н.з. « НОМЕР_1 », оранжевого кольору, 2016 року, ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , шляхом тимчасового позбавлення права на його відчуження, розпорядження та користування, з метою запобігання можливості пошкодження, псування, знищення, перетворення, передачі, відчуження вищевказаного майна.

Слідчий суддя мотивував своє рішення тим, що майно, яке було вилучено 13.02.2022 року та 14.02.2022 року, під час проведення санкціонованого обшуку на підставі ухвали слідчого судді в автомобілі «Хюндій акцент» д. н. з. НОМЕР_1 має суттєве значення для встановлення важливих обставин у даному кримінальному провадженні, відповідає критеріям, зазначеним у ч.1 ст. 98 КПК України, тобто є речовим доказом у даному кримінальному провадженні.

В поданій апеляційній скарзі представник власника майна ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_6 просить поновити строк на апеляційне оскарження, вказану ухвалу слідчого судді скасувати та ухвали нову, якою у задоволенні клопотання про накладення арешту на автомобіль марки «Хюндай Акцент д.н.з. « НОМЕР_1 » відмовити.

Апелянт вказує, що клопотання про арешт автомобіля ОСОБА_7 не отримував, під час розгляду вищезазначеного клопотання про арешт майна ОСОБА_7 та/або його представник, не були присутні. Про наявність вказаної ухвали слідчого судді представнику представника ОСОБА_7 - адвокату ОСОБА_6 , стало відомо лише після ознайомлення, у приміщенні ХРУП ГУНП у Хмельницькій області 30.06.2022 року. Зазначає, що ОСОБА_7 є власником вищезазначеного арештованого автомобіля, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 від 30.01.2021 року, виданого ТСЦ 5946. Водночас автомобіль, станом на момент накладення слідчим суддею арешту (14.02.2022 року) не мав статусу речового доказу. Лише 08.04.2022 року постановою про визнання транспортного засобу речовим доказом та передачу його на відповідальне зберігання, вказаний автомобіль було визнано речовим доказом та передано на відповідальне зберігання. Однак переконує, що ОСОБА_7 , як власник майна, не має жодного відношення до такого кримінального провадження. Стверджує, що 01.02.2022 року між ОСОБА_7 та ОСОБА_9 був укладений договір позички, яким майно було передане у володіння та користування останнього на строк два роки та одинадцять місяців. В подальшому, ОСОБА_9 уклав договір прокату автомобіля № 10 ХА від 08.02.2022 року, яким було передано у строкове користування майно на користь ОСОБА_10 , що є підозрюваним у вищезазначеному кримінальному провадженні. 29 червня 2022 року між ОСОБА_7 та ОСОБА_9 була укладена додаткова угода до договору позички майна від 01.02.2022 року, яким останні погодили припинити дію вказаного договору позички за взаємно згодою (розірвати) з 29.06.2022 року та відповідно повернути ОСОБА_7 , як власнику, майно за вказаним договором. Тобто, фактично такий автомобіль використовувався ОСОБА_7 для цілей надання такого майна для користування в цілях підприємницької діяльності, зокрема, для надання його в прокат третім особам. Сторона захисту посилається на те, що накладаючи арешт на автомобіль, слідчим суддею не були враховані наслідки арешту майна, розумність і співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, тобто судом був встановлений спосіб арешту, який обмежує право власності власника майном, який не має будь-якого відношення до зазначеного кримінального провадження, а тому такий арешт накладений ухвалою слідчого судді на автомобіль має бути скасований.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, представника власника майна адвоката ОСОБА_6 , на підтримку поданої апеляційної скарги, із посиланням на зазначені у ній доводи, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив ухвалу слідчого судді залишити без змін, вивчивши матеріали провадження і перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що строк на апеляційне оскарження слід поновити, апеляційну скаргу залишити без задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 117 КПК України, пропущений із поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою суду.
Вирішуючи питання про вагомість причин пропуску строку на апеляційне оскарження, суд виходить з положень ст.24 КПК України, якою гарантується право на оскарження процесуальних рішень.
Такі положення є складовою права особи на захист та справедливий суд.
Згідно чинного законодавства поновити процесуальний строк суд може лише пропущений з поважних причин.
Як убачається з матеріалів судового провадження, рішення слідчим суддею від 14.02.2022 року прийнято за відсутності ОСОБА_7 та його представника ОСОБА_6 .
Відповідно до ст. 395 КПК України, апеляційна скарга подається на ухвалу слідчого судді протягом п`яти днів з дня її оголошення. Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.
Вказана ухвала слідчим суддею постановлена 14.02.2022 року, без участі сторін, про її існування представнику ОСОБА_7 - адвокату ОСОБА_6 стало відомо лише після ознайомлення у приміщенні ХРУП ГУНП у Хмельницькій області 30.06.2022 року, у зв`язку з цим строк для подачі апеляційної скарги пропущено з незалежних причин, а тому необхідно задовольнити клопотання представника ОСОБА_6 та поновити строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 14.02.2022 року.
Відповідно до п.9 ч.1 ст.309 КПК України під час досудового розслідування, в апеляційному порядку, може бути оскаржена ухвала слідчого судді про арешт майна.
Органами досудового розслідування встановлено, що 12.02.2022 року в період часу з 19:30 по 22:30 год. невстановлені особи, шляхом пошкодження замка вхідних дверей, проникли в квартиру АДРЕСА_1 , звідки умисно, таємно, з корисливих мотивів, здійснили крадіжку грошових коштів та золотих ювелірних прикрас, чим завдали ОСОБА_11 майнової шкоди на суму, що встановлюється.
За даним фактом внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000373 від 13.02.2022, за ознаками кримінального правопорушення, передбачених ч. 3 ст. 185 КК України.
На підставі ухвали слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду ОСОБА_12 № 686/3963/22 від 13.02.2022 було проведено обшук автомобіля «Хюндай Акцент д.н.з. НОМЕР_1 », оранжевого кольору, 2016 року, в ході проведення якого було виявлено та вилучена значна кількість речей, які згідно постанови слідчого від 14.02.2022 року визнано речовими доказами у даному кримінальному провадженні, в тому числі і обшукуваний автомобіль «Хюндай Акцент д.н.з. НОМЕР_1 ».
Відповідно до ст. 98 КПК України матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюється під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом є речовими доказами по справі. Якщо документи містять зазначені вище ознаки, вони також є речовими доказами.
Так, ч. 2 ст. 170 КПК України передбачає, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Згідно з приписами ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Задовольняючи клопотання слідчого, слідчий суддя прийшов до висновку, що слідчий довів достатність підстав вважати, що вказаний автомобіль є речовим доказом, має доказове значення для забезпечення кримінального провадження та відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.
За змістом ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Відповідно до вимог ст. ст. 214, 223 КПК України після внесення повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, слідчий або прокурор розпочинають досудове розслідування, виконують слідчі (розшукові) дії спрямовані на отримання (збирання) доказів.
З матеріалів кримінального провадження вбачається, що є достатні підстави вважати, що майно, вказане в клопотанні, зокрема, автомобіль марки «Хюндай Акцент д.н.з. « НОМЕР_1 », оранжевого кольору, 2016 року, ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України. Окрім того, арешт майна є заходом забезпечення кримінального провадження.
Відповідно до положень ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати, окрім іншого, правову підставу для арешту майна та можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні у разі арешту майна з підстав, передбачених п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України.
При розгляді клопотання про арешт майна, слідчим суддею дотримані вимоги ч. ч. 2, 4 ст. 173 КПК України та ст. 172 КПК України, зміст ухвали слідчого судді в цілому відповідає вимогам ч. 5 ст. 173 КПК України.
Мотиви прийнятого рішення слідчим суддею викладені в мотивувальній частині ухвали, з чим погоджується і апеляційний суд.
Не накладення арешту на вилучене майно або менш обтяжливий спосіб його накладення може призвести до відчуження або знищення майна, що в свою чергу, призведе до втрати доказів у кримінальному провадженні і перешкодить досягненню мети кримінального провадження.
Будь-яких негативних наслідків від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження, які можуть суттєво позначитися на інтересах інших осіб, колегією суддів не встановлено.
Відповідно до порядку, передбаченого ст. 174 КПК України арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Колегією суддів встановлено, що слідчим відділом Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області здійснюється досудове розслідування у кримінальних проваджень внесених до реєстру досудових розслідувань за №00351 від 10.02.2022 року, №0000364 від 12.02.2022, №00368 від 12.02.2022 року, №00373 від 13.02.2022 року, №00377 від 13.02.2022 року, №00378 від 13.02.2022 року, які були об`єднані в одне провадження за №00351 від 10.02.2022 року із правовою кваліфікацією кримінального правопорушення за ч. 3 ст. 185 КК України.
Досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000351, в межах якого накладався арешт на автомобіль, триває.
З матеріалів вбачається, що є достатні підстави вважати, що майно, вказане в клопотанні, відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 та ч. 2 ст. 167 КПК України.
З огляду на викладене, посилання апелянта на те, що слідчим суддею безпідставно та всупереч ст. 170 КПК України накладено арешт на вилучене майно, не можуть бути взяті до уваги.
Всі інші питання: фактичні обставини кримінального провадження, питання винності чи не винності в скоєнні кримінального правопорушення, причетності особи до даного кримінального правопорушення, вірності кваліфікації, а також питання належності, допустимості, достовірності доказів вирішуються під час іншої стадії кримінального процесу судового провадження під час розгляду справи по суті в суді першої інстанції. Слідчий суддя лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.
Доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, апелянтом не надано та колегією суддів не встановлено.
Інші доводи, на які посилається в апеляційній скарзі представник також не можуть бути підставою для скасування оскаржуваної ухвали.
Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді не встановлено та не вбачаються такі і зі змісту апеляційної скарги.
Частиною 3 ст. 407 КПК України встановлено, що за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу слідчого судді суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає ухвалу слідчого судді обґрунтованою та належним чином мотивованою і підстав для її скасування, за доводами апеляційної скарги не вбачає.
Керуючись ст.404, 405, 407, 418, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а :

Поновити представнику ОСОБА_6 строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 14 лютого 2022 року.

Ухвалу слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 14 лютого 2022 року в частині накладення арешту на автомобіль залишити без змін, а апеляційну скаргу представника ОСОБА_6 без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_3 ОСОБА_1 ОСОБА_2