Номер провадження: 11-кп/813/1407/22
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.05.2022 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, апеляційні скарги захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 та захисника ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_10 на ухвалу Київського райсуду м. Одеси від 12.05.2022, якою в межах кримінального провадження №0000484 від 24.03.2021, відносно:
ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в. м. Болград, Одеської обл., громадянина України, не працевлаштованого, не одруженого, освіта середня, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимий:
- 22.10.2018 Малиновським райсудом м. Одеси за ч.4 ст. 358 КК України до покарання у вигляді штрафу в сумі 850 грн.;
- 26.02.2019 Малиновським райсудом м. Одеси за ч.3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки;
- 11.12.2019Малиновським райсудом м. Одеси за ч.1 ст. 263-1 КК України до покарання у вигляді 4 років позбавлення волі, звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік 6 місяців,
- обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 146, ч.5 ст.27, ч. 3 ст.28, ч. 4 ст. 189 КК України, продовжений запобіжний захід у виді тримання під вартою на 60 днів, до 11.07.2022 включно,
ОСОБА_8 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 в респ. Азейбаржан, громадянина респ. Азейбаржан, не працевлаштованого, одруженого, освіта вища, зареєстрованого в м. Харкові, проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 , раніше не судимого,
- обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.27, ч.3 ст.28, ч.3 ст.146. ч.2 ст.27,ч.3 ст. 28, ч.4 ст.189 КК України, продовжений запобіжний захід у виді тримання під вартою на 60 днів, до 11.07.2022 включно,
ОСОБА_10 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_3 в респ. Азейбаржан, громадянина респ. Азейбаржан, не працевлаштованого, не одруженого, освіта середня, без визначеного місця реєстрації та постійного місця проживання на території України, раніше не судимого,
- обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ч.3 ст. 146, ч.3 ст.27, ч.3 ст.28, ч. 4 ст. 189 КК України, продовжений запобіжний захід у виді тримання під вартою на 60 днів, до 11.07.2022 включно
установив:

Зміст оскаржуваного судового рішення та встановлених судом 1-ої інстанції обставин.
Зазначеною ухвалою суду були задоволені клопотання прокурора ОСОБА_11 про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою в ДУ «Одеський слідчий ізолятор» ОСОБА_10 , ОСОБА_12 , ОСОБА_8 , ОСОБА_13 , ОСОБА_7 , ОСОБА_14 та продовжений запобіжний захід у виді тримання під вартою на 60 днів, до 11.07.2022 включно кожному.
Мотивуючи своє рішення, суд 1-ої інстанції послався на те, що обрання до обвинувачених більш м`якого запобіжного заходу неможливе, оскільки існують ризики передбачені ч.1 ст. 177 КПК України, а саме зможуть переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілого та свідків у цьому кримінальному провадженні, знищити сховати, або спотворити речі та документи, що мають суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Вимоги, наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи, яка її подала.
В апеляційній скарзі та доповненнях до неї захисник ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 не погодився із оскаржуваною ухвалою суду, вважає її необґрунтованою та такою, що порушує права обвинуваченого, з наступних підстав:
- прокурором не було доведено існування кожного ризику, вказаного ним в клопотанні про продовження строку тримання під вартою;
- вказує, що ризик впливу на потерпілого не може існувати, оскільки потерпілий в судове засідання не з`являється та місце його знаходження наразі невідоме;
- просить звернути увагу, що досудове розслідування тривало шість місяців, справа у суді знаходиться майже дев`ять місяців, за цей час лише продовжуються дії запобіжних заходів;
- суд 1-ї інстанції не мотивує та не обґрунтовує мотиви на підставі яких відповідно до ч.4 ст. 183 КПК України не визначає розмір застави, як альтернативного запобіжного заходу, а обвинувачений в судовому засіданні просив визначити йому заставу;
- обвинувачений ОСОБА_7 має постійне місце проживання в Одеській обл.
Посилаючись на викладені обставини, захисник ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу суду та постановити нову, якою визначити розмір застави достатнього для гарантування належної процесуальної поведінки обвинуваченого ОСОБА_15 у розмірі 120 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 297 720 грн.
В апеляційній скарзі та доповненнях до неї захисник ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 не погодився із оскаржуваною ухвалою суду, вважає її необґрунтованою та такою, що порушує права обвинуваченого, з наступних підстав:
- суд 1-ої інстанції не врахував соціальні зв`язки обвинуваченого ОСОБА_8 , а саме він одружений та має малолітню дитину;
- вказує, що ризик впливу на потерпілого не може існувати, оскільки потерпілий в судове засідання не з`являється та місце його знаходження наразі невідоме;
- просить звернути увагу, що досудове розслідування тривало шість місяців, справа у суді знаходиться дев`ять місяців, за цей час лише продовжуються дії запобіжних заходів;
- суд 1-ої інстанції не мотивує та не обґрунтовує мотиви на підставі яких відповідно до ч.4 ст. 183 КПК України не визначає розмір застави, як альтернативного запобіжного заходу.
Посилаючись на викладені обставини, захисник ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу суду та постановити нову, якою визначити розмір застави достатнього для гарантування належної процесуальної поведінки обвинуваченого ОСОБА_8 у розмірі 120 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 297 720 грн.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_10 не погодившись з оскаржуваною ухвалою суду, вважає її незаконною та такою, що підлягає скасуванню з наступних підстав:
- суд 1-ї інстанції не врахував, що обвинувачений ОСОБА_10 раніше ніколи не притягувався до кримінальної відповідальності ні на території України, ні на території іншої держави;
- обвинувачення, яке висунуте обвинуваченому не обґрунтоване, сторона захисту досі позбавлена можливості підтвердити це, оскільки досі не оголошено обвинувальний акт і неможливо перейти до дослідження доказів, хоча кримінальне провадження зареєстровано більше року тому;
- вказує, що у зв`язку з введенням воєнного стану, обвинувачений в умовах ізоляції не має можливості захиститись під час повітряної тривоги, так як в ізоляторі відсутнє бомбосховище, він має намір захищати не лише себе, а і громадян України, вступивши до лав територіальної оборони, так як має воєнний досвід;
- судом 1-ї інстанції не враховані вимоги п.п. 3,4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Євтопейського суду з прав людини.
Посилаючись на викладені обставини, захисник ОСОБА_9 просить скасувати ухвалу суд від 12.05.2022, постановити нову ухвалу, якою змінити обвинуваченому ОСОБА_10 запобіжний захід з тримання під вартою на запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою.
Ухвала суду 1-ої інстанції в частині продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинувачених ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 в апеляційному порядку не оскаржується.

В судові засідання апеляційного суду захисник ОСОБА_9 не з`явилася, при цьому надала заяву про проведення апеляційного розгляду без її участі, водночас в судове засідання апеляційного суду,призначене на 24.05.2022, захисник ОСОБА_6 не з`явився, надав заяву про відкладення розгляду справи на іншу дату, у зв`язку з виниклими сімейними обставинами.
Згодом, в судове засідання, призначене на 30.05.2022 захисник ОСОБА_6 повторно не з`явився та надав заяву про відкладення розгляду справи на запропоновані ним дати, у зв`язку з тим, що у інших судах призначені інші справи з його участю, при цьому ніяких підтверджуючих документів апеляційному суду не надав.
Водночас захисники ОСОБА_6 та ОСОБА_9 в своїх апеляційних скаргах не ставили питання щодо розгляду апеляційної скарги за участі обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_10 . При цьому, захисник ОСОБА_6 просив апеляційний розгляд за участі обвинуваченого ОСОБА_7 в режимі відеоконференції, але з технічних причин не вдалось налагодити відеозв`язок з ДУ «Одеський слідчий ізолятор».
Від прокурора ОСОБА_11 надійшов лист, в якому він просить судове засідання, згідно вимог ст. 422-1 КПК України, провести без його участі, вказавши при цьому, що відсутні підстави для скасування ухвали райсуду.
Апеляційний суд вважає, що подаючи численні клопотання про відкладання розгляду справи, без надання підтверджуючих документів, захисник ОСОБА_6 зловживає наданими йому процесуальними правами та порушує розумні строки розгляду справи.
Враховуючи викладене, колегія суддів, керуючись вимогами ст. 422-1 та ч. 4 ст. 107 КПК України, вважає за можливе апеляційний розгляд провести за відсутності захисників ОСОБА_6 та ОСОБА_9 , обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_10 та ОСОБА_7 та прокурора.
Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали провадження, апеляційний суд приходить до висновків про таке.
Мотиви суду апеляційної інстанції.
Частина 1 ст. 404 КПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду 1-ої інстанції в межах апеляційної скарги.
Разом з тим, ч. 1 ст. 370 КПК України передбачає, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Частиною 4 ст. 5 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» визначено права кожного, кого позбавлено свободи внаслідок арешту або тримання під вартою, ініціювати провадження, в якому суд без зволікання має встановити законність затримання та прийняти рішення про звільнення, якщо затримання є незаконним.
На підставі аналізу матеріалів провадження вбачається, що на розгляді в Київському райсуді м. Одеси знаходиться кримінальне провадження №0000484 від 24.03.2021 за обвинуваченням ОСОБА_10 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 27, ч.3 ст.28, ч.3 ст.146, ч.3 ст.27, ч.3 ст.28, ч.4 ст.189 КК України, ОСОБА_16 , ОСОБА_8 у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.27, ч.3 ст.28, ч.3 ст.146 ч.2 ст.27, ч.3 ст. 28, ч.4 ст.189 КК України, ОСОБА_13 , ОСОБА_7 у вчиненні злочинів, передбачених ч.5 ст.27, ч.3 ст.28, ч.3 ст.146, ч.5 ст.27, ч.3 ст.28, ч.4 ст. 189 КК України, ОСОБА_14 у вчиненні злочину, передбаченого ч.5 ст.27, ч.4 ст. 189 КК України.
Відповідно до положень ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.
Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу («Запобіжні заходи, затримання особи»).
Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.
До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Виходячи з положень п. 24 ч. 1 ст. 3 КПК України судове провадження це кримінальне провадження у суді першої інстанції, яке включає підготовче судове провадження, судовий розгляд і ухвалення та проголошення судового рішення, провадження з перегляду судових рішень в апеляційному, касаційному порядку, а також за нововиявленими або виключними обставинами, тобто рішення суду першої інстанції, ухвалене до ухвалення судових рішень, передбачених ч. 1 ст. 392 КПК України не входять до вказаного переліку, та не передбачають витребування матеріалів провадження.
При цьому, положення ч. 2 ст. 422-1 КПК України встановлюють, що суддя-доповідач у разі необхідності перевірки обставин, які підтверджують наявність ризиків, що стали підставою для обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, зміни іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або для продовження строку тримання під вартою, невідкладно витребовує з суду 1-ої інстанції: 1) ухвалу про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або про продовження строку тримання під вартою; 2) клопотання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або про продовження строку тримання під вартою, подане під час судового провадження в суді 1-ої інстанції до ухвалення судового рішення по суті.
Також, зважаючи на те, що приписами ст. 23 КПК України передбачено, що суд досліджує докази безпосередньо та не можуть бути визнані доказами відомості, що містяться в показаннях, речах і документах, які не були предметом безпосереднього дослідження суду, крім випадків, передбачених цим Кодексом, апеляційний суд у даному випадку позбавлений можливості досліджувати докази, які б на даному етапі судового розгляду справи по суті дають підстави суду апеляційної інстанції робити висновки щодо наявності, або відсутності підстав щодо продовження обвинуваченому (-им) запобіжного заходу.
Такі обставини досліджуються безпосередньо судом 1-ої інстанції під час судового провадження та з огляду на перевірені в порядку ст.ст. 89, 94 КПК України докази, які на момент застосування (в тому числі, продовження дії запобіжного заходу) дають підстави суду прийняти рішення відповідно до положень ст. 331 КПК України.
Так, із аналізу вищезазначених положень кримінального процесуального закону можна дійти висновку про те, що під час продовження строку застосування запобіжного заходу під час судового розгляду не вимагається обов`язкової наявності клопотання прокурора, суд 1-ої інстанції зобов`язаний в будь-якому випадку повторно розглянути питання доцільності продовження строку тримання особи під вартою.
З матеріалів справи вбачається, що 11.05.2022 до суду 1-ої інстанції прокурором ОСОБА_11 були подані клопотання про продовження строку застосування запобіжного заходу стосовно обвинувачених ОСОБА_10 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , які наступного ж дня в судовому засіданні були розглянуті.
Апеляційний суд погоджується із висновками суду та наголошує на тому, що в зазначеному кримінальному провадженні не зменшились ризики того, що обвинувачені ОСОБА_10 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , перебуваючи на волі зможуть продовжити злочинну діяльність, незаконно впливати на потерпілих та свідків, переховуватись від суду, можуть перешкоджати кримінальному провадженню.
Окрім того, колегія суддів також враховує те, що обвинуваченіОСОБА_10 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 обвинувачуються у вчинені тяжкого та особливо тяжкого злочину, та приймає до уваги, що суд 1-ї інстанції врахував відомості про особу ОСОБА_10 , його віку, майнового стану, міцності соціальних зв`язків, що він є громадянином іншої держави, не має місця реєстрації на території України, не одружений, не працює, що вказує на відсутність постійного джерела прибутку та міцних соціальних зв`язків, та обвинувачується у вчиненні тяжкого та особливо тяжкого кримінальних правопорушень, раніше не судимий, тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання його винним; про особу ОСОБА_8 , його віку, майнового стану, міцності соціальних зв`язків, що він є громадянином іншої держави, не має місця реєстрації на території України, не одружений, не працює, що вказує на відсутність постійного джерела прибутку та міцних соціальних зв`язків, раніше не судимий, тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання його винним; про особу ОСОБА_7 , його віку, майнового стану, міцності соціальних зв`язків, що він не одружений, не працює, що вказує на відсутність постійного джерела прибутку та міцних соціальних зв`язків, раніше судимий, покарання не відбув, тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання його винним.
Що стосується доводів захисника ОСОБА_6 про те, що суд 1-ої інстанції не врахував наявність міцних соціальних зв`язків обвинуваченого ОСОБА_8 , вони не відповідають дійсності, так як судом 1-ої інстанції враховано особу обвинуваченого ОСОБА_8 та міцність соціальних зв`язків останнього.
Щодо можливості застосування запобіжного заходу не пов`язаного з позбавленням волі або застосування альтернативного запобіжного заходу колегія суддів вважає вірним те, що з огляду на характер інкримінованих кримінальних правопорушень, які відносяться до категорії тяжких та особливо тяжких злочинів, чітким є переконання суду, що ані домашній арешт, ані інші більш м`які запобіжні заходи, окрім як тримання під вартою не зможуть запобігти наведеним вище ризикам.
Відповідно до приписів п. 1 ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.
Таким чином, колегія суддів приходить до переконання, що прокурором була доведена неможливість застосування на даному етапі судового розгляду кримінального провадження за обвинуваченнямОСОБА_10 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, без визначенням альтернативного запобіжного заходу у виді застави, тому вважає, що підстави для задоволення апеляційних скарг захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_9 та скасування законної та обґрунтованої ухвали відсутні.
Водночас, апеляційний суд вважає за необхідне в черговий раз звернути особливу увагу районного суду на положення ст. 8 Конституції України, ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 та приписи ст.ст. 28 та 318 КПК України.
Частина 1 ст. 318 КПК України встановлює, що судовий розгляд має бути проведений і завершений протягом розумного строку.
Водночас, апеляційний суд вважає за необхідне рекомендувати суду першої інстанції звернути увагу на необхідність дотримання принципу розумних строків у даному кримінальному провадженні, зважаючи на вимоги ч. 4 ст. 28 КПК України, якою регламентовано, що кримінальне провадження щодо особи (осіб), яка тримається під вартою має бути здійснено невідкладно і розглянуто в суді першочергово.
Пунктом 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
В рішенні у справі «Броуган (Brogan) та інші проти Сполученого Королівства» ЄСПЛ роз`яснив, що строк, який можна визначити розумним, не може бути однаковим для всіх справ, і було б не природно встановлювати один строк в конкретному цифровому виразі для усіх випадків. Таким чином, у кожній справі виникає проблема оцінки розумності строку, яка залежить від певних обставин.
У розумінні ЄСПЛ для визначення того, чи була тривалість певного строку розумною, передусім встановлюється початок цього строку та його закінчення. Строк, який слід брати до уваги у зазначеному відношенні, охоплює собою все провадження.
Аналіз наданих апеляційному суду матеріалів провадження за обвинуваченнямОСОБА_10 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , свідчить про те, що кримінальне провадження перебуває на розгляді суду 1-ої інстанції досить тривалий час, протягом якого обвинувачені утримуються під вартою, проте судовий розгляд на теперішній час не завершений та остаточне рішення у справі не прийнято.
Апеляційний суд приймає до уваги введення воєнного стану на території України, однак вважає таку тривалість розгляду даного кримінального провадження неприпустимою, що тягне за собою порушення принципу розумності строку розгляду справи, у зв`язку із чим вважає за необхідне звернути увагу районного суду на необхідність вжиття заходів щодо дотримання вищенаведених вимог кримінального процесуального закону.
Керуючись ст.ст. 24, 28, 177, 183, 199, 318, 370, 404, 405, 407, 419, 422-1, 532 КПК України, апеляційний суд
ухвалив:

Апеляційні скарги захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , та захисника ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_10 залишити без задоволення.
Ухвалу Київського райсуду м. Одеси від 12.05.2022, якою в межах кримінального провадження №0000484 від 24.03.2021, якою відносно ОСОБА_10 , обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст.27, ч.3 ст.28, ч.3 ст.146, ч.3 ст.27, ч.3 ст.28, ч.4 ст.189 КК України, ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч.5 ст.27, ч.3 ст.28, ч.3 ст.146, ч.5 ст.27, ч.3 ст.28, ч.4 ст. 189 КК України та ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.27, ч.3 ст.28, ч.3 ст.146 ч.2 ст.27, ч.3 ст. 28, ч.4 ст.189 КК України, продовжений запобіжний захід у виді тримання під вартою на 60 днів, до 11.07.2022 включно кожному залишити без змін.
Звернути увагу суду 1-ої інстанції на необхідність дотримання розумних строків, передбачених ст. 28 КПК України під час судового розгляду кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_10 , ОСОБА_16 , ОСОБА_8 , ОСОБА_13 , ОСОБА_7 , та ОСОБА_14 .

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4