Справа № 199/2020/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09.05.2022 м. Дніпро

Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши в порядку спрощеного провадження без проведення судового розгляду в судовому засіданні, за відсутності учасників судового провадження, кримінальне провадження 0000035 внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 28.01.2022, відносно обвинуваченої:

ОСОБА_3 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки міста Лозова Харківської області, з середньою освітою, не заміжньої, не працюючої, маючої на утриманні малолітню дитину ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 зареєстрованої та фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимої:

- 05.11.2021 Лозівським міськрайонним судом Харківської області за ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді 240 (двохсот сорока) годин громадських робіт, -

у вчиненні кримінального правопорушення відповідальність за який передбачена ч.2 ст. 389 КК України,

В С Т А Н О В И В:

До провадження Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська 02.05.2022, від Володимира Дьолог прокурора Лозівської окружної прокуратури Харківської області, надійшов обвинувальний акт відносно ОСОБА_3 обвинуваченої у вчиненні кримінального проступку, відповідальність за який передбачена ч.2 ст. 389 КК України.

Так, органом досудового розслідування ОСОБА_3 , обвинувачується у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України, скоєного за наступних обставин.

Вироком Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 05.11.2021, який набрав законної сили 06.12.2021, ОСОБА_3 визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України та призначено покарання у виді 240 (двохсот сорока) годин громадських робіт.

Засуджена ОСОБА_3 ,10.12.2021 поставлена на облік в Лозівському РВ № 1 філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області, як засуджена за вищезазначеним вироком Лозівського міськрайонного суду, та вона була ознайомлена з порядком та умовами відбування даного покарання, про що вона надала письмове пояснення та підписку.

Начальником Лозівського РВ № 1 філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області 10.12.2021 ОСОБА_3 направлено до комунального підприємства «Еко - Сан» Лозівської міської ради Харківської області для відбування покарання призначеного вищевказаним вироком.

ОСОБА_3 , будучи ознайомленою з порядком відбування призначеного судом покарання та попередженою про кримінальну відповідальність за ухилення від відбування покарання у виді громадських робіт, згідно наказу № 122 КП «Еко - Сан» Лозівської міської ради Харківської області від 13.12.2021 прийнята для відпрацювання безоплатних громадських робіт до КП «Еко - Сан» та повинна була приступити до відпрацювання робіт 14.12.2021.

Відповідно до розробленого графіку виходу на роботу засудженого до громадських робіт, який затверджений 31.12.2021, ОСОБА_3 повинна була відпрацювати 76 годин громадських робіт в період з 04.01.2022 по 31.01.2022.

Однак, ОСОБА_3 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, 24.01.2022, 25.01.2022, 26.01.2022, 27.01.2022, 28.01.2022 та 31.01.2022 без поважних причин не з`явилася до КП «Еко-Сан» Лозівської міської ради Харківської області для відпрацювання громадських робіт, чим порушила порядок і умови відбування покарання у виді громадських робіт.

Станом на 23.02.2022 засуджена ОСОБА_3 до відбування покарання у виді громадських робіт не приступила та загальна кількість невідпрацьованих засудженою громадських робіт складає 184 годин без поважної причини.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 40 КВК України ухиленням від відбування покарання у вигляді громадських робіт є невихід більше двох разів протягом місяця на громадські роботи без поважних причин.

Дії ОСОБА_3 органом досудового розслідування кваліфіковано за ч. 2 ст. 389 КК України, як такі що виразилися в ухиленні засудженого від відбування покарання у виді громадських робіт.

До обвинувального акту, який надісланий до суду, додані:

Реєстр матеріалів досудового розслідування,

Розписки про отримання копії обвинувального акту та копії реєстру матеріалів досудового розслідування підозрюваною ОСОБА_3 та захисником ОСОБА_5 ,

Заява ОСОБА_3 щодо визнання своєї винуватості, згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права на апеляційне оскарження та згоди на розгляд обвинувального акту у спрощеному провадженні.

За результатами дослідження змісту обвинувального акту та долучених до нього матеріалів дізнання, суд приходить до висновку про необхідність повернення обвинувального акту відносно ОСОБА_3 обвинуваченої у вчиненні кримінального проступку за ч.2 ст. 389 КК України, з огляду на наступне.

Однією з гарантій захисту учасників по кримінальному провадженню є матеріали кримінального провадження, які займають важливе місце у здійсненні правосуддя, слугують способом реалізації учасниками провадження своїх прав і законних інтересів.

При з`ясуванні сутності й значення матеріалів кримінального провадження необхідно виходити з того, що відповідно до ст. 317 КПК України це є документи, інші матеріали, надані суду під час судового провадження його учасниками, судові рішення та інші документи і матеріали, що мають значення для цього кримінального провадження, долучаються до обвинувального акта

Відповідно до ч.1 ст. 382 КПК України, суд у п`ятиденний строк з дня отримання обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку, а в разі затримання особи у порядку, передбаченому частиною четвертою статті 298-2 цього Кодексу, невідкладно вивчає його та додані до нього матеріали і ухвалює вирок.

Проте, як встановлено судом, прокурором до обвинувального акту не додані матеріали. Судом двічі пропонувалося прокурору виконати вимоги ч.1 ст. 382 КПК України, - однак залишені проігнорованими.

Тобто,прокурором до обвинувального акту не долучено матеріали, що мають значення для кримінального провадження.

Наведене унеможливлює розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні, оскільки відповідно до положень ст. 2 КПК України, одним із завдань кримінального провадження - є застосування до кожного учасника кримінального провадження належної правової процедури.

Частиною першою статті 337 КПК України передбачено, що судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення, відповідно до обвинувального акта.

Обов`язок перевіряти обвинувальний акт на відповідність вимогам закону покладається на суд першої інстанції у підготовчому судовому засіданні, а у випадку, якщо обвинувальний акт не відповідає вимогам Кримінального процесуального кодексу України суд, відповідно до приписів п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, має право повернути обвинувальний акт прокурору.

Зміст обвинувального акту, порядок його складання та затвердження, а також які документи долучаються до нього передбачені статтею 291 КПК України, вимогам якої не відповідає обвинувальний акт відносно ОСОБА_3 .
Згідно ч. 1 ст. 291 КПК України обвинувальний акт це процесуальний документ про закінчення досудового розслідування, якій складається слідчим, після чого затверджується прокурором.
Згідно п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, крім іншого, в обвинувальному акті має бути наведено виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
Верховний Суд України у постанові від 24.11.2016 у справі № 5-328кс-16, переглядаючи судові рішення, зазначив, що закон вимагає обов`язкове відображення в обвинувальному акті трьох складників:
1) фактичних обставин кримінального правопорушення;
2) правової кваліфікації (в теорії кримінального процесу використовується назва «формула обвинувачення»);
3) формулювання обвинувачення.
Як зазначено у вказаній постанові Верховного Суду України, під формулюванням обвинувачення розуміється короткий виклад тексту диспозиції кримінально-правової норми, порушення якої інкримінується особі, фабула обвинувачення виступає фактичною моделлю вчиненого злочину, а юридичне формулювання (формула та формулювання обвинувачення) - це правова модель злочину, вказівка на кримінально-правові норми, порушення яких інкримінується обвинуваченому.
Виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, як підкреслено у наведеній постанові, є головним, бо правильне їх відображення має суттєве значення не тільки для аргументації висновків слідчого, але і для дослідження обставин вчиненого кримінального правопорушення в суді та для реалізації права на захист. З огляду на це обставини, які, відповідно до ч. 1 ст. 91 КПК, підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, зокрема подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), винуватість обвинуваченого у його вчиненні, розмір процесуальних витрат, мають бути викладеними чітко і конкретно, та наведені в обвинувальному акті фактичні дані в своїй сукупності мають давати повне уявлення стосовно кожного з елементів складу кримінального правопорушення, що, у свою чергу, дає можливість зіставити фактичну складову обвинувачення з його юридичною формулою.
При цьому, Верховний Суд України звернув увагу на необхідність дотримання правових позицій, викладених у міжнародних джерелах права. Так, у рішенні від 25.07.2000 у справі «Маттоціа проти Італії» Європейський суд з прав людини зазначив, що: «Обвинувачений у вчиненні злочину має бути негайно і детально проінформований про причину обвинувачення, тобто про ті факти матеріальної дійсності, які нібито мали місце і є підставою для висунення обвинувачення; а також про характер обвинувачення, тобто юридичну кваліфікацію згаданих фактів. Хоча ступінь «детальності» інформування обвинуваченого залежить від обставин конкретної справи, однак у будь-якому випадку відомості, надані обвинуваченому, повинні бути достатніми для повного розуміння останнім суті висунутого проти нього обвинувачення, що є необхідним для підготовки адекватного захисту. У цьому відношенні обсяг та доречність наданої обвинуваченому інформації слід оцінювати крізь призму положення, закріпленого у п. "b" ч. 3 ст. 6 Конвенції. Аналогічно слід оцінювати інформацію про зміни, які мали місце в обвинуваченні, включаючи зміни причини обвинувачення».

В обвинувальному акті відносно ОСОБА_3 вимоги п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України органом досудового розслідування не дотримані та не викладено формулювання обвинувачення.

Виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, що інкримінується ОСОБА_3 є не чітким та не конкретним, оскільки за його змістом одночасно вказано про те, що ОСОБА_3 була засуджена до покарання у виді громадських робіт строком на 240 годин, потім по тексту обвинувального акту йде мова, що станом на 23.02.2022 засуджена ОСОБА_3 до відбування покарання у виді громадських робіт не приступила та загальна кількість невідпрацьованих засудженою громадських робіт складає 184 годин без поважної причини. Наведені розрахунки невідбутої частини покарання у виді громадських робіт є взаємовиключними.

А як свідчить Реєстр матеріалів досудового розслідування, розділ II Прийняті в ході досудового розслідування процесуальні рішення, то обвинувальний акт взагалі було складено не відносно ОСОБА_3 , а відносно зовсім іншої особи.

Згідно з вимогами п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України, обвинувачення - це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.

Процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування, відповідно до положень ч. 4 ст. 110 КПК України, є обвинувальний акт, який повинен відповідати вимогам, передбаченим ст. 291 КПК України.

Частини 1 та 2 ст. 9 КПК України встановлюють, що під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства, а прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

З огляду на вищевикладене, суд доходить висновку, що наявність сформульованого обвинувачення у кримінальних правопорушеннях має принципове значення для встановлення істини по справі, правильної кваліфікації дій обвинуваченої особи та для встановлення наявності законних підстав для прийняття остаточного рішення по справі, а також для забезпечення права обвинуваченого права на захист, в тому числі на захист від конкретного та зрозумілого обвинувачення.

А відтак, враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне повернути обвинувальний акт стосовно ОСОБА_3 обвинуваченої у вчиненні кримінального проступку, відповідальність за який передбачена ч.2 ст. 389 КК України прокурору для виконання вимог ст. 291 та ч.2 ст. 382 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 5, 46, 314-316 КПК України, суд
УХВАЛИВ:

Обвинувальний акт у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань під №0000035 внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 28.01.2022, відносно ОСОБА_3 обвинуваченої у вчиненні кримінального проступку, відповідальність за який передбачена ч.2 ст. 389 КК України, - повернути Володимиру Дьолог прокурору Лозівської окружної прокуратури Харківської області, для приведення у відповідність до вимог КПК України.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду через Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська протягом семи днів з дня її оголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення зазначеного строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя Амур-Нижньодніпровського

районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_6