Справа № 635/739/18
Провадження № 1-кп/545/107/22
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04.08.2022 року. Члени колегії суддів Полтавського районного суду Полтавської області у складі суддів : Гальченко О.О., Шелудякова Л.В.

за участю секретаря - Лисенко А.Р.

прокурора - Саліхова А.А.

захисників - Строгова С.Л., Шеховцової А.В.,

розглянувши у відкритому засіданні в залі суду в м. Полтава клопотання про продовження строків тримання під вартою та зміни запобіжного заходу у об`єднаному кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0004018 від 14.08.2017 року та № 0001659 від 27.12.2017 року за обвинуваченням гр. :

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, уродженця м. Харкова, не одруженого, має неповнолітню дитину 2012 р.н., зі слів в свідоцтві про народження зазначений батьком та не позбавлявся батьківських прав, не інваліда, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , раніше судимого, останній раз засуджений 27.08.2014 року Апеляційним судом Харківської області яким вирок Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 16.04.2014 року в частині покарання призначеного із застосуванням ст. 69, 75 КК України скасовано та призначено покарання за ч.3 ст. 187 та ч. 1 ст. 263 КК України у виді 7 років позбавлення волі з конфіскацією майна, зі слів має тяжкі хвороби, раніше судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 27, п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України;

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Безлюдівка Харківського району Харківської області, не одруженого, має неповнолітню дитину 2012 р.н., зі слів в свідоцтві про народження зазначений батьком та не позбавлявся батьківських прав, громадянина України, українця, маючого малолітню дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , не інваліда, зареєстрованого в АДРЕСА_2 , раніше не судимого, тяжких хвороб не має,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України;

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженця селища Безлюдівка Харківського району Харківської області, громадянина України, українця, не одруженого, має неповнолітню дитину 2015 р.н., зі слів в свідоцтві про народження зазначений батьком та не позбавлявся батьківських прав, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , не інваліда, раніше судимого, тяжких хвороб не має,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п.12 ч.2 ст. 115 КК України;

в с т а н о в и л а:

Прокурор, що бере участь у провадженні надав 28.07.2022 року до Полтавського районного суду Полтавської області на розгляд клопотання про продовження строків тримання під вартою у об`єднаному кримінальному провадженні за обвинуваченням гр. : ОСОБА_2 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України, ОСОБА_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 27, п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України, ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого п.12 ч. 2 ст. 115 КК України, які належним чином вручено обвинуваченим та їх захисникам, про що є докази у матеріалах провадження.

Послався на те, що :

гр. ОСОБА_1 обвинувачується у тому, що він перебуваючи в місцях позбавлення волі, а саме : в умовах ДУ «Бердичівська виправна колонія ( № 70 )» в м. Бердичів Житомирської області по вул. Низгірецька, 1, в період часу з 09.08.2017 до 11.08.2017, маючи умисел, направлений на заподіяння смерті гр. ОСОБА_5 з метою помсти, наказав гр. ОСОБА_2 та ОСОБА_4 вчинити умисне вбивство гр. ОСОБА_5 , таким чином організував злочин проти життя особи, підшукав співучасників та залучив останніх в якості виконавців скоєння злочину.

11.08.2017 о 20:34 год. під час спричинення тілесних ушкоджень гр. ОСОБА_5 обвинувачений гр. ОСОБА_1 , з використанням мобільного телефону, керував діями обвинувачених гр. : ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , шляхом надання вказівок про механізм нанесення тілесних ушкоджень та використання знаряддя злочину, а також направленості умислу саме на позбавлення життя гр. ОСОБА_5

12.08.2017 гр. ОСОБА_5 бригадою швидкої медичної допомоги було доставлено до лікарні, де 13.08.2017 останній помер від отриманих тілесних ушкоджень.

В ході досудового розслідування стосовно гр. ОСОБА_1 ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 24.01.2018 застосовано запобіжижний захід у виді тримання під вартою, який в подальшому продовжено відповідними ухвалами колегії суддів.

Під час досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні було встановлено достатньо доказів, які вказують на скоєння гр. ОСОБА_1 кримінального праволпорушення, передбаченого ч. 3 ст. 27, п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України та в порядку ст. 291 КПК України складено обвинувальний акт, направленитй до Харківського районного суду Харківської області суду для розгляду по суті.

Ухвалами Полтавського районного суду Полтавської області від 14.04.2022 продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою гр. ОСОБА_1 строком на 60 днів, до 12.06.2022 включно та від 08.06.2022 до 06.08.2022 включно.

Але, закінчити судовий розгляд не вбачається можливим з об`єктивних причин, виникла необхідність у судовому засіданні вирішити питання щодо продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно даного обвинуваченого.

Так, органом досудового розслідування доведено обґрунтованість підозри, наявність ризиків, передбачених п. 1. 3. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які дають достатні підстави вважати, що гр. ОСОБА_1 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на потерпілого, свідків інших підозрюваних у даному кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення, які на даний час не зменшились та продовжують існувати в матеріалах провадження, що виправдовує тримання останнього під вартою. А також, неможливе застосування біль м`якого запобіжного заходу, оскільки обвинуваченому інкримінується особливо тяжкий злочин та у випадку визнання останнього винним, передбачає можливість призначення покарання у виді позбавлення волі на строк від 10 до 15 років або довічне позбавлення волі, що вже саме по собі може бути підставою та мотивом для обвинуваченого переховуватись від органів досудового розслідування та суду.

Вивченням особи обвинуваченого гр. ОСОБА_1 встановлено, що він не одружений, до засудження не мав офіційних джерел доходу, дітей не має, тобто у останнього відсутні міцні соціальні зв`язки.

Крім того, відповідно до характеристики на засудженого гр. ОСОБА_1 , наданої начальником ДУ «Бердичівська виправна колонія ( № 70 )» від 22.12.2017, під час тримання під вартою в Державній установі «Харківська установа виконання покарань ( № 27 )» характеризувався негативно. З 22.01.2015 відбуває покарання в «Бердичівська виправна колонія ( № 70 )», характеризується посередньо. До 10.05.2017 гр. ОСОБА_1 було відмовлено у застосуванні більш м`якого покарання, відповідно до ст. 82 КК України у зв`язку з тим, що останній на шлях виправлення не став. Також, 13.12.2017 гр. ОСОБА_1 відмовлено в умовно-достроковому звільненні.

Вказані обставини унеможливлюють запобігання зазначеним ризикам, шляхом обрання більш м`якого запобіжного заходу.

Гр. ОСОБА_2 обвинувачується у тому, що у період часу з 09.08.2017 по 11.08.2017 телефонним зв`язком під час спілкування з гр. ОСОБА_1 , отримав від останнього наказ позбавити життя гр. ОСОБА_5 та погодився на його виконання.

11.08.2017 гр. ОСОБА_2 за попередньою змовою та в групі з гр. ОСОБА_4 перебуваючи за адресою: АДРЕСА_4 , під керуванням гр. ОСОБА_1 , який перебував з гр. ОСОБА_2 на мобільному зв`язку та координував дії виконавців злочину, з метою реалізації злочинного умислу, направленого на заподіяння смерті іншій людині, спричинили гр. ОСОБА_5 тілесні ушкодження у життєво важливі органи, а саме в область голови та тулубу шляхом нанесення ударів руками, ногами та гр. ОСОБА_4 , у тому числі фрагментом цеглини, після чого, на автомобілі перевезли потерпілого за місцем мешкання гр. ОСОБА_2 , за адресою : АДРЕСА_2 , де гр. ОСОБА_2 , розуміючи що потерпілий ще живий, з метою доведення свого злочинного умислу до кінця, направленого на заподіяння смерті гр. ОСОБА_5 , діючи умисно, здійснив стрибок з висоти зросту на голову потерпілого, після чого залишив місце вчинення злочину.

У подальшому 12.08.2017 гр. ОСОБА_5 бригадою швидкої медичної допомоги було доставлено до лікарні, де 13.08.2017 останній помер від отриманих тілесних ушкоджень.

В холі досудового розслідування ухвалою слідчого судді Харківського районного суду Харківської області від 17.08.2017 гр. ОСОБА_2 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

09.10.2017 слідчим суддею Харківського районного суду Харківської області запобіжний захід підозрюваному гр. ОСОБА_2 змінено на цілодобовий домашній арешт із застосуванням електронного засобу контролю, який в подальшому було продовжено відповідними ухвалами колегії суддів.

Після прийняття рішення про застосування стосовно гр. ОСОБА_2 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, останній неодноразово порушував покладені на нього обов`язки, у зв`язку з чим йому було змінено запобіжний захід на тримання під вартою.

Під час досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні було встановлено достатньо доказів, які вказують на скоєння гр. ОСОБА_2 злочину, передбаченому п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України та в порядку ст. 291 КПК України складено обвинувальний акт, направлений до Харківського районного суду Харківської області суду для розгляду по суті.

Ухвалами Полтавського районного суду Полтавської області від 14.04.2022 продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою гр. ОСОБА_2 строком на 60 днів, до 12.06.2022 включно та від 08.06.2022 до 06.08.2022 включно.

Але, закінчити судовий розгляд не вбачається можливим з об`єктивних причин, виникла необхідність у судовому засіданні вирішити питання щодо продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно даного обвинуваченого.

Так, органом досудового розслідування доведено обґрунтованість підозри, наявність ризиків, передбачених п. 1. 3. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які дають достатні підстави вважати, що гр. ОСОБА_2 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на потерпілого, свідків інших підозрюваних у даному кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення, які на даний час не зменшились та продовжують існувати в матеріалах провадження, що виправдовує тримання останнього під вартою. А також, неможливе застосування біль м`якого запобіжного заходу, оскільки обвинуваченому інкримінується особливо тяжкий злочин та у випадку визнання останнього винним, передбачає можливість призначення покарання у виді позбавлення волі на строк від 10 до 15 років або довічне позбавлення волі, що вже саме по собі може бути підставою та мотивом для обвинуваченого переховуватись від органів досудового розслідування та суду.

Гр. ОСОБА_4 обвинувачується у тому, що 11.08.2017 він за попередньою змовою та в групі з гр. ОСОБА_2 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_4 , під керуванням гр. ОСОБА_6 , який перебував з гр. ОСОБА_2 на мобільному зв`язку та координував дії виконавців злочину, з метою реалізації злочинного умислу, направленого на заподіяння смерті іншій людині, спричинили гр. ОСОБА_5 тілесні ушкодження у життєво важливі органи, а саме в область голови та тулубу шляхом нанесення ударів руками, ногами та гр. ОСОБА_4 у тому числі фрагментом цеглини, після чого, на автомобілі перевезли потерпілого за місцем мешкання гр. ОСОБА_2 , за адресою: АДРЕСА_2 , де гр. ОСОБА_2 , розуміючи, що гр. ОСОБА_5 ще живий, з метою доведення свого злочинного умислу до кінця, направленого на заподіяння смерті гр. ОСОБА_5 , діючи умисно здійснив стрибок з висоти власного зросту на голову потерпілого, після чого залишив місце вчинення злочину. У подальшому 12.08.2017 гр ОСОБА_5 бригадою швидкої медичної допомоги було доставлено до лікарні, де 13.08.2017 останній помер від отриманих тілесних ушкоджень.

В ході досудового розслідування стосовно гр. ОСОБА_4 ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 11.04.2018 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який в подальшому продовжено відповідними ухвалами колегії суддів.

Під час досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні було встановлено достатньо доказів, які вказують на скоєння гр. ОСОБА_4 злочину, передбаченому п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України та в порядку ст. 291 КПК України складено обвинувальний акт, направлений до Харківського районного суду Харківської області суду для розгляду по суті.

Але, закінчити судовий розгляд не вбачається можливим з об`єктивних причин, виникла необхідність у судовому засіданні вирішити питання щодо продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно даного обвинуваченого.

Так, органом досудового розслідування доведено обґрунтованість підозри, наявність ризиків, передбачених п. 1. 3. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які дають достатні підстави вважати, що гр. ОСОБА_4 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на потерпілого, свідків інших підозрюваних у даному кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення, які на даний час не зменшились та продовжують існувати в матеріалах провадження, що виправдовує тримання останнього під вартою. А також, неможливе застосування біль м`якого запобіжного заходу, оскільки обвинуваченому інкримінується особливо тяжкий злочин та у випадку визнання останнього винним, передбачає можливість призначення покарання у виді позбавлення волі на строк від 10 до 15 років або довічне позбавлення волі, що вже саме по собі може бути підставою та мотивом для обвинуваченого переховуватись від органів досудового розслідування та суду.

У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, Указами Президента України № 133/2022 від 14 березня 2022, № 259/2022 від 18 квітня 2022 та № 341/2022 від 17.05.2022, затвердженими Верховною Радою України, на всій території Україні введено воєнний стан строком до 23 серпня 2022.

З 24.02.2022 по теперішній час на території м. Харкова та Харківської області проводяться бойові дії.

Враховуючи вказані обставини, Розпорядженням Верховного Суду «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану» від 08.03.2022 судові справи Харківського районного суду Харківської області передані за підсудністю до Полтавського районного суду Полтавської області.

Разом з цим, верховною Радою України прийнято Закон України № 2111 - IX від 03.03.2022 «Про внесення змін до Кримінального процесуального кодексу України та Закону України «Про попереднє ув`язнення» щодо додаткового регулювання забезпечення діяльності правоохоронних органів в умовах воєнного стану», який набрав чинності.

Листом Верховного Суду від 03.03.2022 р. N 1/0/2-22 «Щодо окремих питань здійснення кримінального провадження в умовах воєнного стану» у п. 9 зазначено, що при розгляді клопотань органів досудового розслідування суд використовує всі наявні документи і матеріали, зокрема й судові рішення у формі, в якій їх внесено до Єдиного державного реєстру судових рішень ( роздруківки з Реєстру ).

Вирішуючи питання про продовження запобіжного заходу, суд може зважати на попередню оцінку окремих фактичних обставин, здійснену ним при вирішенні попередніх клопотань у цьому кримінальному провадженні на підставі відповідних матеріалів, і не здійснювати надмірного витребування матеріалів у сторін кримінального провадження.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатній для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України.

Водночас, відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені ст. 177 та 178 КПК України, має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні, зокрема, щодо кримінального правопорушення, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

У даному кримінальному провадженні внаслідок протиправних дій гр. : ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_4 настала смерть потерпілого гр. ОСОБА_5 .

На підставі вищевикладеного є достатні підстави вважати, що запобігти вищезазначеним ризикам можливо лише шляхом продовження строку тримання обвинуваченим гр. : ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 під вартою, без визначення розміру застави.

Прохав продовжити строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченим гр. : ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в умовах ДУ «Харківській слідчий ізолятор» строком на 60 діб, без визначення розміру застави.

В судовому засіданні прокурор підтримав надані суду клопотання із зазначених в них підстав та заперечив клопотання захисника Шеховцової О.І. в інтересах обвинуваченого гр. ОСОБА_4 щодо зміни останньому запобіжного заходу на більш м`який не пов`язаний1 із позбавленням волі та захисника Строгова С.Л. про зміну запобіжного заходу гр. ОСОБА_1 на домашній арешт.

Обвинувачені гр. : ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_4 заперечили клопотання прокурора з підстав не визнання ними провини по пред`явленому їм обвинуваченню та відсутності вказаних ризиків. Клопотань не мали.

Захисник обвинувачених гр. : ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в особі адвоката Строгова С.Л. заперечив клопотання прокурора з підстав тривалого часу перебування під вартою обвинувачених, а саме 10 років, якщо рахувати і час відбуття гр. ОСОБА_1 покарання за попереднім вироком. Докази, на які посилається обвинувачення є явно недопустимими доказами. А дослідженні при розгляді кримінального провадження докази не доводять винуватість обвинувачених у вчиненні інкримінованого злочину, вказавши на загрозу життю обвинувачених, оскільки м. Харків постійно обстрілюється і є велика ймовірність поподання під обстріл території Харківського СІЗО.

Крім того, заявив клопотання про зміну запобіжного заходу обвинуваченим на більш м`який у виді особистого зобов`язання. Також, звернув увагу суду на наявність тяжкого захворювання печінки у гр. ОСОБА_1 , що в разі подальшого перебування останнього в умовах СІЗО може мати дуже тяжкі наслідки в для стану здоров`я.

Тому прохав застосувати інший більш м`який запобіжний захід - домашній арешт.

Захисник за призначенням обвинуваченого гр. ОСОБА_4 в особі адвоката Шеховцової О.І. заперечила клопотання прокурора з підстав наявності у обвинуваченого соціальних зв`язків, бо має дитину, зі спливом часу зменшення актуальності ризиків, а тому прохала змінити обраний запобіжний захід на більш м`який не пов`язаний із позбавленням волі.

Члени судової колегії, заслухавши думку учасників судового провадження, вивчивши матеріали справи в межах заявлених клопотань, вважають за необхідне задоволення клопотання прокурора як обґрунтованого та доведеного і відмови у задоволенні клопотань захисників про зміну обвинуваченим запобіжних заходів на більш м`які.

Відповідно до ч. 1 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України, до спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Відповідно до вимог ст.177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Крім того, при вирішенні питання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд повинен врахувати обставини, передбачені ст.178 КПК України, в тому числі, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та дані, які її характеризують і можуть свідчити на користь збільшення ( зменшення ) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки, при цьому ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа, вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створить загрозу суспільству.

Зокрема, ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню ( «Бекчиєв проти Молдови» §58 ). Серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти ( «Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії» ), а наявність судимості може стати підставою для обґрунтування того, що обвинувачений може вчинити новий злочин ( «Сельчук проти Туреччини», «Мацнеттер проти Австрії» ).

Поряд з цим, у розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Крім того, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Згідно сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства ( «Летельє проти Франції» ).

Відповідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.

З матеріалів кримінального провадження, вбачається, що ухвалою Київського районного суду міста Харкова від 24 січня 2018 року у відношенні гр. ОСОБА_1 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою, дія якого неодноразово продовжувалась, останній раз на підставі ухвали Полтавського районного суду Полтавської області від 14.04.2022 року строк тримання під вартою ОСОБА_1 продовжено до 12 червня 2022 року.

Ухвалою слідчого судді Харківського районного суду Харківської області від 15 листопада 2017 року ОСОБА_2 змінено запобіжний захід у виді тримання під вартою на більш м`який у вигляді цілодобового домашнього арешту. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 05 лютого 2019 року запобіжний захід у виді домашнього арешту змінено на запобіжний захід у виді тримання під вартою. Ухвалою Полтавського районного суду Полтавської області від 14.04.2022 року строк застосування до обвинуваченого ОСОБА_2 запобіжного заходу у виді тримання під вартою продовжено до 12 червня 2022 року.

Ухвалою слідчого судді Київського районного суду міста Харкова від 01 квітня 2018 року до обвинуваченого ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, дія якого неодноразово продовжувалась, останній раз на підставі ухвали Полтавського районного суду Полтавської області від 14.04.2022 року строк застосування до обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу продовжено до 12 червня 2022 року.

Згідно ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

Судом встановлено, що обвинувачений гр. ОСОБА_1 може переховуватись від суду, незаконно впливати на свідків, у цьому кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки він неодноразово вчиняв злочини різного ступеню тяжкості, був засуджений, неодноразово відбував покарання в місцях позбавлення волі, загальний строк відбутого покарання в місцях позбавлення волі складає понад 15 років і за даною справо обвинувачується, що в період відбування покарання у виправному центрі відкритого типу організував вчинення особливо тяжкого злочину групою осіб, йому відомі адреси проживання свідків, він не має стійких соціальних зав`язків, законних джерел існування, і вказані обставини, у їх сукупності дають підстави вважати про неможливість запобігання ризикам, зазначеним у п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, тому суд не вбачає підстав для зміни обвинуваченому гр. ОСОБА_1 запобіжного заходу на більш м`який та продовжує строк дії застосованого обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Посилання захисника Строгова С.Л. на необхідність зміни запобіжного заходу обвинуваченому гр. ОСОБА_1 на більш м`який у виді домашнього арешту, для надання йому можливості захисту Держави під час війни, не спростовує та не зменшує наявні ризики, які в сукупності свідчать про відсутність підстав для зміни запобіжного заходу обвинуваченому.

Обвинувачений гр. ОСОБА_2 може переховуватись від суду, незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки він не має законних джерел існування, обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину групою осіб, у населеному пункті, де він проживає, крім того у відношенні гр. ОСОБА_2 у період застосування до нього запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту він неодноразово порушував покладені на нього обов`язки і обраний запобіжний захід не пов`язаний із позбавленням волі змінено на більш суворий.

Обвинувачений гр. ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину групою осіб, у населеному пункті, де він проживає, перебував у розшуку, не має стійких соціальних зв`язків і вказані обставини, у їх сукупності дають підстави вважати, що для запобігання ризикам, зазначеним у п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України необхідно продовжити застосування до гр. ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, при цьому суд не вбачає підстав для зміни вказаного запобіжного заходу на більш м`який.

При цьому, інших об`єктивних даних щодо спростування наданої характеристики особам обвинувачених суду не надано, як і щодо наявності тяжких хвороб у гр. ОСОБА_1 на даний час оформлених належним чином.

З урахуванням фактичних обставин кримінального провадження, а саме, що обвинуваченому гр. ОСОБА_1 інкримінується організація умисного вбивства, яке вчинене за попередньою змовою групою осіб, обвинуваченим гр. : ОСОБА_2 та ОСОБА_4 інкримінується вчинення умисного убивства у групі осіб, члени колегії суддів враховують також передбачений інкримінованими статтями строк відбуття покарання, мінімальний строк яких становить 10 років позбавлення волі та передбачає можливість призначення довічного позбавлення волі, тому у даному випадку наявний суспільний інтерес, який полягає у необхідності захисту високих стандартів охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого.

Враховуючи встановлені обставини і ризики, суд вважає, що вони в даний час свідчать про неможливість застосування відносно обвинувачених гр.. : ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_4 більш м`яких видів запобіжних заходів, передбачених ч.1 ст.176 КПК України, так як жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти вище зазначеним ризикам.

Члени колегії суддів, вважають, що на даний час наявні достатні підстави для продовження строку застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою до обвинувачених, оскільки більш м`які запобіжні заходи не забезпечать запобіганню існуючим ризикам, які на даний час не відпали та не зменшилися.

Керуючись ст. 176-178, 182-183, 331 КПК України, члени колегії суддів, -

у х в а л и л и :

Клопотання прокурора Харківської обласної прокуратури - Саліхова Асхата Асхатьовича. про продовження строку дії запобіжних заходів у виді тримання під вартою відносно обвинувачених гр. : ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 - задовольнити.

Заходи забезпечення кримінального провадження застосовані відносно обвинуваченого гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вигляді тримання під вартою продовжити на 60 діб, а саме з 04 серпня 2022 року до 02 жовтня 2022 року включно.

Заходи забезпечення кримінального провадження застосовані відносно обвинуваченого гр. ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вигляді тримання під вартою продовжити на 60 діб, а саме з 04 серпня 2022 року до 02 жовтня 2022 року включно.

Заходи забезпечення кримінального провадження застосовані відносно обвинуваченого гр. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у вигляді тримання під вартою продовжити на 60 діб, а саме з 04 серпня 2022 року до 02 жовтня 2022 року включно.

В задоволенні клопотань захисників обвинувачених : ОСОБА_7 та Шехїавцової О.І. щодо зміни запобіжних захоіву обвинуваченим на більш м`які не пов`язані із позбавленням волі - відмовити.

Копію ухвали направити до Державної установи «Харківський слідчий ізолятор» - для виконання.

Ухвала щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Ухвала суду може бути оскаржена безпосередньо до Полтавського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Члени колегії суддів : О.О. Гальченко

Л.В. Шелудяков