Справа № 496/4543/17
Провадження № 1-кп/496/148/22
У Х В А Л А

31 березня 2022 року Біляївський районний суд Одеської області в складі:
Судді-доповідача ОСОБА_1 ,
Суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
захисника обвинуваченого ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Біляївського районного суду Одеської області клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні за обвинуваченням: ОСОБА_7 у скоєнні злочину передбаченого ч. 2 п. 9 ст. 115, ч. 1 ст. 152 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Біляївський районний суд Одеської області розглядає зазначене кримінальне провадження.
03.04.2022 року закінчується строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 у зв`язку з чим необхідно розглянути питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому.
Прокурором до суду було подано клопотання про продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без права внесення застави.
В судовому засіданні прокурор подане клопотання підтримав, просив його задовольнити, так як ОСОБА_7 обвинувачуються у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 152, п. 9 ч. 2 ст. 115 КК України, посилаючись на наявність ризиків, передбачених п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: обвинувачений може переховуватися від суду, оскільки раніше не виконував свої процесуальні обов`язки, тривалий час до суду не з`являвся, у зв`язку з чим 23.04.2021 року судом ОСОБА_7 оголошено у розшук, крім того, обвинувачений офіційно не працевлаштований, не одружений, за місцем реєстрації не мешкає, що свідчить про відсутність у нього міцних соціальних зв`язків.
Відповідно до Указу Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року «Про введення воєнного стану в Україні» затвердженого законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" у зв`язку із агресією Російської Федерації проти України на території України із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року запроваджено воєнний стан строком на 30 діб, та строк дії якого продовжено з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб згідно з Указом Президента № 133/2022 від 14.03.2022, у зв`язку з чим доставлення обвинуваченого до суду не відбувається. За таких обставин ухвалою суду від 23.03.2022 року було призначено слухання справи в режимі відеоконференції.
З урахуванням запровадження воєнного стану в України та внесенням змін до діючого КПК України, суд на місці постановив про продовження розгляду клопотання з урахуванням відсутності обвинуваченого, який перебуває в ДУ ОСІ, та який надіслав до суду заперечення щодо проведення судового засідання в режимі відеоконференції, копію клопотання згідно розписки він отримав.
Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_6 заперечувала проти продовження строку тримання під вартою обвинуваченого, оскільки слідчі дії вже не проводяться, а з урахуванням стану здоров`я ОСОБА_7 , його перебування в ДУ ОСІ є неможливим, тому необхідно замінити запобіжний захід на домашній арешт.
Від потерпілої наявна заява про розгляд справи за її відсутності.
Суд дослідивши матеріали справи, клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, заперечення захисника, заслухавши учасників кримінального провадження, прийшов до наступного висновку.
Згідно із ч. 2 ст. 8 КПК України, принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
Крім того, суд враховує положення ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.
Суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.
Приймаючи рішення про можливість продовження строку запобіжного заходу обвинуваченому у вигляді тримання під вартою суд приймає до уваги, що у відповідності до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди при розгляді справ застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.
Прецедентне право Конвенції розробило чотири базових прийнятних підстави для відмови у звільненні особи з під варти:
ризик, що особа, якій пред`явлено обвинувачення не з`явиться на суді /справа Stogmuller проти Austria/;
ризик, що особа, якій пред`явлено обвинувачення у випадку звільнення прийме дії, направлені на перешкоджання відправленню правосуддя /справа Stogmuller проти Austria/;
ризик, що особа, якій пред`явлено обвинувачення, здійснить подальші правопорушення /справа Matznetter проти Austria/;
ризик, що особа порушить громадський порядок / справа Letellier проти France/.
Доцільність продовження строку перебування під вартою особи, яка підозрюється в скоєнні особливо тяжкого злочину, має оцінюватись в кожному випадку окремо у відповідності з її особливими характеристиками.
Тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_7 у разі визнання його винним, з огляду на особу обвинуваченого, визначає вірогідність переховування від суду.
Оцінюючи ризик того, що обвинувачений може переховуватися від суду, враховуючи сукупність зазначених ризиків та аргументів, які на даний час не відпали суд вважає клопотання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому є обґрунтованим та підлягає задоволенню.
Суд не вбачає підстав для визначення розміру застави щодо обвинуваченого ОСОБА_7 так як обвинувачений офіційно не працевлаштований, не має міцних соціальних зв`язків та постійного джерела доходів.
Підставою для заміни запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт із забороною залишати житло в нічний період доби, захисник обвинуваченого пов`язує з його станом здоров`я.
У відповідь на запит суду, від сектору в Одеській області філії ДУ «Центр охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України» надано відповідь, що на даний час стан здоров`я обвинуваченого ОСОБА_7 задовільний та він може утримуватись у умовах ДУ ОСІ.
Також слід зазначити, що медичне обслуговування осіб, взятих під варту виконується належним чином, адже це закріплено на законодавчому рівні.
Стаття 11 ЗУ «Про попереднє ув`язнення» встановлює, що особам, взятим під варту, забезпечуються побутові умови, що відповідають правилам санітарії та гігієни. Медичне обслуговування, а також лікувально-профілактична і протиепідемічна робота в місцях попереднього ув`язнення організуються і проводяться відповідно до законодавства про охорону здоров`я. Порядок надання ув`язненим медичної допомоги, використання з цією метою не підпорядкованих органам, що здійснюють попереднє ув`язнення, державних та комунальних закладів охорони здоров`я, залучення їх медичного персоналу та проведення медичних експертиз визначається Кабінетом Міністрів України.
Статтею 21 Закону визначено, що адміністрація місць попереднього ув`язнення зобов`язана: створити особам, взятим під варту, необхідні житлово-побутові умови відповідно до встановлених норм, забезпечити їх харчуванням та медичним обслуговуванням.
Суд також зауважує, що будь-які рекомендації лікаря можуть виконуватись і в межах закладу обмеження волі (ДУ «Одеській слідчий ізолятор»), що не дає підстав для зміни запобіжного заходу на більш м`який.
Приймаючи до уваги принцип презумпції невинуватості, правил поваги свободи особи, враховуючи те, що інші характеризуючі данні ніж зібрані досудовим слідством, що можуть мати значення, обвинуваченим не надані, а також те, що ОСОБА_7 обвинувачуються у скоєнні особливо тяжкого злочину та ризики, які на даний час не перестали існувати, суд приходить до висновку, про необхідність відступу від правил поваги свободи особи, та вважає необхідним продовжити строк запобіжного заходу ОСОБА_7 у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави, оскільки зазначені фактори виправдовують тримання даної особи під вартою.
Керуючись ст. ст. 23, 177, 178, 184, 331, 376, 395, 615 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому задовольнити.
Продовжити обвинуваченому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, а саме з 31 березня 2022 року по 30 травня 2022 року, включно.
Утримання обвинуваченого проводити в ДУ «Одеській слідчий ізолятор».
Копію ухвали вручити обвинуваченому, прокурору та направити уповноваженій службовій особі - начальнику ДУ «Одеській слідчий ізолятор».
Ухвала підлягає негайному виконанню та може бути оскаржена безпосередньо до Одеського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.
Повний текст ухвали оголошено 04.04.2022 року о 10:00 годині.

Суддя-доповідач ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3