1-і/214/225/22
У Х В А Л А
Іменем України

28 квітня 2022 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Кривому Розі, в режимі відеоконференції, клопотання прокурора Херсонської окружної прокуратури Херсонської області ОСОБА_3 про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_5 в об`єднаному кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0001901 від 08.04.2017 року та №0003603 від 05.07.2017 року за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.187 КК України, ОСОБА_6 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.186, ч.2 ст.187 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

26.04.2022 року до суду надійшло клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_5 на 60 днів.

В обґрунтування свого клопотання прокурор зазначив про те, що ОСОБА_5 обвинувачується в тому, що він 03.05.2017 близько 21.00 год., діючи за попередньою змовою з ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , знаходячись в під`їзді №8 будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, переслідуючи прямий єдиний умисел, направлений на заволодіння чужим майном шляхом розбійного нападу, керуючись корисливим мотивом, вчинили напад на потерпілу ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2 , поєднаний із застосуванням фізичного насильства, небезпечного для життя та здоров`я потерпілого, яке виразилося в нанесенні удару кулаком в обличчя, внаслідок чого остання впала та на деякий час втратила свідомість, у результаті чого спричинили потерпілій ОСОБА_7 , відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 615 від 16.06.2017 року, тілесні ушкодження у вигляді забито-рваної рани правої щоки, проникаючої в порожнину рота, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, що потягли короткочасний розлад здоров`я, після чого відкрито заволоділи майном потерпілої, а саме:

- золотою сережкою, 585 проби, вагою 2 грами, вартість якої згідно висновку судово-товарознавчої експертизи №1990-МТ від 04.07.2017 року складає 1239,28 гривень;

- золотим ланцюжком, 585 проби, вагою 10 грам, вартість якого згідно висновку судово-товарознавчої експертизи №1990-МТ від 04.07.2017 року складає 6196,40 гривень;

- золотим кулоном, 585 проби, вагою 4,5 грам, вартість якого згідно висновку судово-товарознавчої експертизи №1990-МТ від 04.07.2017 року складає 2788,38 гривень;

- жіночою сумкою, із замінника шкіри, через плече, вартість якої згідно висновку судово-товарознавчої експертизи №1990-МТ від 04.07.2017 року складає 640 гривень;

- жіночим гаманцем, із замінника шкіри, вартість якої згідно висновку судово-товарознавчої експертизи №1990-МТ від 04.07.2017 року складає 450 гривень;

- сонцезахисними окулярами, марки «maschino», вартість яких згідно висновку судово-товарознавчої експертизи №1990-МТ від 04.07.2017 року складає 2200 гривень;

- мобільним телефоном Samsung А710, вартість якого згідно висновку судово-товарознавчої експертизи №1990-МТ від 04.07.2017 року складає 6100 гривень;

- флеш-накопичувачем марки Transcend об`ємом 8 Gb , вартість якого згідно висновку судово-товарознавчої експертизи №1990-МТ від 04.07.2017 року складає 80 гривень,

- грошовими коштами в розмірі 11100 гривень.

Після чого покинули місце скоєння кримінального правопорушення з майном та розпорядились ним за власним бажанням, в результаті чого заподіяли потерпілій ОСОБА_7 матеріальну шкоду на загальну суму 30794, 06 гривень.

Дії ОСОБА_5 кваліфіковано за ч.2 ст.187 КК України, як напад з метою заволодіння чужим майном (розбій), поєднаний із насильством, небезпечним для здоров`я особи, яка зазнала нападу, вчинений за попередньою змовою групою осіб.

Окрім доказів причетності до інкримінованого злочину, також вивчено особу ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженець м. Херсона, українець, громадянин України, неодружений, офіційно не працевлаштований, проживаючий за адресою: АДРЕСА_2 , раніше неодноразово судимий.

На даному етапі судового розгляду ризики відповідно до ст.177 КПК України, які були враховані слідчим суддею при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою залишились незмінними та актуальними.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, обвинувачений ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні тяжкого корисливого злочину, за яке передбачено покарання строком до 10 років позбавлення волі, також варто уваги, що обвинувачений раніше був засуджений за тяжкі корисливі злочини до реального строку покарання, що дає обґрунтовані підстави вважати про наявність ризиків, передбачених п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України (обвинувачений може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду).

Крім того, наявні ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: обвинувачений ОСОБА_5 може вчинити інше кримінальне правопорушення, так як останній офіційно не працевлаштований, має непогашену та не зняту судимість за корисливий злочин, на шлях виправлення не стає і в період перебування під слідством продовжує вчиняти умисні тяжкі корисливі злочини.

Характер вчиненого кримінального правопорушення та особа обвинуваченого вказують на наявність ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України (обвинувачений може незаконно впливати на потерпілих та свідків), з огляду на те, що вони ще не допитані у ході судового розгляду.

Також, ОСОБА_5 , до затримання працівниками поліції, родини, малолітніх дітей або інших утриманців не мав, що вказує у сукупності саме на відсутність у останнього міцних соціальних зв`язків.

За таких обставин, обґрунтованим є продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в умовах, що виключають його небезпечну поведінку, а застосування більш м`якого запобіжного заходу не зможе запобігти вищезазначеним ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого ОСОБА_5 .

Беручи до уваги вищевикладене з метою забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, зважаючи на те, що застосування більш м`якого запобіжного заходу не зможе запобігти ризикам, зазначеним у клопотанні, прокурор звернувся до суду з вказаним клопотанням.

Прокурор в судовому засіданні підтримав клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обраного щодо ОСОБА_5 .

Обвинувачений ОСОБА_5 та його захисник, кожен окремо, просили відмовити у задоволенні клопотання прокурора та змінити запобіжний захід з тримання під вартою на особисте зобов`язання.

Вислухавши думки сторін кримінального провадження, дослідивши клопотання та додатки, суд приходить до висновку про необхідність і доцільність продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_5 строком на 60 днів, виходячи з такого.

В провадженні Херсонського міського суду Херсонської області перебувало об`єднане кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0001901 від 08.04.2017 року та №0003603 від 05.07.2017 року за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.187 КК України, ОСОБА_6 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.186, ч.2 ст.187 КК України.

У відповідності до Розпорядження Голови Верховного Суду від 06.03.2022 № 1/0/9-22 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану» у зв`язку із неможливістю Херсонським міським судом Херсонської області здійснювати правосуддя під час воєнного стану змінено територіальну підсудність судових справ на Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області.

Згідно з ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 28.02.2022 року строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 продовжено до 29.04.2022 року.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.331 КПК України, під час судового розгляду, суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

У відповідності до положень ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно зі ст.178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний в сукупності оцінити тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі, дані про особу обвинуваченого, його репутацію, міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців.

Відповідно до ст.29 Конституції України, ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Європейський суд з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Також Європейський суд з прав людини в рішенні «Летельє проти Франції» від 26.06.1991 року зазначив, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Вирішуючи питання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , суд зважає на попередню оцінку окремих фактичних обставин, здійснену Херсонським міським судом Херсонської області при вирішенні попереднього клопотання у цьому кримінальному провадженні в ухвалі від 28.02.2022 року.

Встановлено, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженець м. Херсона, українець, громадянин України, неодружений, офіційно не працює, проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше неодноразово судимий.

Так, ОСОБА_5 обвинувачується у вчинені у вчинені тяжкого злочину, передбаченого ч.2 ст.187 КК України, за скоєння якого передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до десяти років із конфіскацією майна.

Судом встановлені обставини, наявність яких може свідчити про ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України.

При вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою суд бере до уваги у сукупності обставини, які передбачені ст.178 КПК України, а саме те, що ОСОБА_5 , до затримання працівниками поліції, родини, малолітніх дітей або інших утриманців не мав, що вказує у сукупності саме на відсутність у останнього міцних соціальних зв`язків, що слугувало б стримуючим фактором переховування від суду.

Так, ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні тяжкого корисливого злочину, за яке передбачено покарання строком до 10 років позбавлення волі. До того ж, останній раніше був засуджений за тяжкі корисливі злочини до реального строку покарання, що дає обґрунтовані підстави вважати про наявність ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст.177 КПК України, а саме того, що обвинувачений може переховуватися від суду.

Окрім того, наявний ризик, передбачений п.5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме того, що обвинувачений ОСОБА_5 може вчинити інше кримінальне правопорушення, так як офіційно не працює, має непогашену та не зняту судимість за корисливий злочин, на шлях виправлення не стає і в період перебування під слідством продовжує вчиняти умисні тяжкі корисливі злочини.

Також, на думку суду, характер вчиненого кримінального правопорушення та особа обвинуваченого вказують на наявність ризику, передбаченого п.3 ч.1 ст.177 КПК України, тобто обвинувачений може незаконно впливати на потерпілих та свідків, з огляду на те, що вони ще не допитані у ході судового розгляду.

За таких обставин, обґрунтованим є продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в умовах, що виключають його небезпечну поведінку, а застосування більш м`якого запобіжного заходу не зможе запобігти вищезазначеним ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого ОСОБА_5 .

Отже, запобіжний захід був обґрунтовано застосований з урахуванням даних про особу обвинуваченого, тяжкості злочинів, які йому інкримінуються та інших обставин, з якими закон пов`язує можливість обрання такого запобіжного заходу, передбачених ст.ст.176-178, 183, 193-194, 196 КПК України, оскільки вищевказане в своїй сукупності, вказує на наявність ризиків, які були підставами для обрання відносно обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою і не перестали існувати, а тому застосування більш м`якого запобіжного заходу, не зможе запобігти ризикам вчинення обвинуваченим інших злочинів та переховування від суду.

Суд вважає, що ступінь ризиків, які стали підставою для обрання запобіжного заходу щодо обвинуваченого у вигляді взяття під варту, на даному етапі провадження не зменшились.

Вказані вище обставини, на думку суду, в сукупності, беззаперечно свідчать про те, що ОСОБА_5 може вчиняти інші кримінальні правопорушення, переховуватися від суду та незаконно впливати на потерпілу та свідків, що вказує на необхідність продовження обраного щодо нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, що забезпечить належну процесуальну поведінку останнього.

Керуючись ст.ст.110, 176-178, 183, 184, 331, 369, 371 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні клопотання захисника ОСОБА_4 про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_5 з тримання під вартою на особисте зобов`язання відмовити.

Клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 задовольнити.

Продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на 60 (шістдесят) днів, тобто до 27.06.2022 року.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1