Провадження №11-кп/801/477/2022
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 квітня 2022 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі:
головуючого судді: ОСОБА_2 ,
суддів : ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
зі секретарем: ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Вінниці в режимі відеоконференції апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 08.04.2022 року про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0001290 від 16.06.2020 року по обвинуваченню ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч.1 ст.115 КК України,
за участю сторін кримінального провадження
прокурора: ОСОБА_7 ,
обвинуваченого: ОСОБА_6 ,
захисника : ОСОБА_8 ,

В с т а н о в и в:

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 08.04.2022 року у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_8 про зміну обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт відмовлено.
Клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_6 строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою задоволено.
Запобіжний захід у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 продовжено на 60 діб, починаючи з 08.04.2022 року до 06.06.2022 року включно.

В провадженні Вінницького міського суду Вінницької області перебуває кримінальне провадження №0001290 від 16.06.2020 року за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч.1 ст.115 КК України.
Під час судового розгляду прокурор подав клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 .
ОСОБА_6 обвинувачується в тому, що 16.06.2020 року в період часу з 13:00 год. по 15:30 год., точний час досудовим розслідуванням не встановлено, перебуваючи в будинку АДРЕСА_1 , будучи в стані алкогольного сп`яніння, на ґрунті ревнощів, вчинив суперечку із ОСОБА_9 , в результаті якої у ОСОБА_6 виник злочинний умисел на протиправне заподіяння смерті ОСОБА_9 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_6 розпочав бійку із ОСОБА_9 , під час якої, діючи умисно, з метою заподіяння смерті іншій людині, усвідомлюючи суспільну небезпеку своїх дій, передбачаючи їх наслідки та бажаючи їх настання, зі столу взяв правою рукою побутовий ніж, та з прикладанням сили здійснив два удари цим ножем в місця розташування життєвоважливих органів в область живота та в область грудної клітки ОСОБА_9 . Після цього ОСОБА_9 , з метою врятування власного життя, почав чинити активний опір ОСОБА_6 та в ході бійки, під час якої останній наніс ОСОБА_9 декілька ударів кулаками рук по обличчю, вибив з рук останнього ніж, таким чином припинивши протиправні дії ОСОБА_6 , тим самим перешкодив йому у доведенні умислу, спрямованого на вбивство до кінця.
Згідно висновку експерта №695/791 від 07.08.2020 у ОСОБА_9 були виявлені тілесні ушкодження: колото-різана рана грудної клітки зліва (під соском в 5-му міжребір`ї), що проникає у ліву плевральну порожнину і середостіння, з пошкодженням міжреберної артерії зліва, перикарду та лівого шлуночка серця, а також непроникаюче колото-різане поранення передньої черевної стінки (ділянці епігастрії); забій м`яких тканин обличчя, двобічна параорбітальна гематом. Лані тілесні ушкодження у ОСОБА_9 виникли від двох травматичних дій гострого предмету (предметів), що має колюче-ріжучі властивості з прикладанням сили названі ділянки локалізації ран: а також про травматичну дію тупого твердого предмету (предметів) в ділянку обличчя. Колото-різана рана грудної клітки зліва, що проникає у ліву плевральну порожнину і середостіння, з пошкодженням міжреберної артерії зліва, перикарду та лівого шлуночка серця відноситься до тяжких тілесних ушкоджень, оскільки являлася небезпечною для життя в момент заподіяння (п.2.1.3 «й» «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», 1995 р.); непроникаюче колото-різане поранення передньої черевної стінки, забій м`яких тканин обличчя, двобічна параорбітальна гематома за своїм характером належать до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний (понад 6, але не більше 21 дня) розлад здоров`я (п.2.3.3 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», 1995 р.).
Ти самим, ОСОБА_6 з метою реалізації свого злочинного умислу вчинив усі дії, направлені на умисне вбивство ОСОБА_9 , однак не довів, його до кінця з причини, що не залежали від його волі, оскільки ОСОБА_9 чинив йому активний опір та останньому надано своєчасну медичну допомогу, завдяки чому смерть потерпілого не настала.
Таким чином, ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України тобто в закінченому замаху на вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.

Обвинувачений ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 08.04.2022 року скасувати та обрати йому запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.
Вимоги апеляційної скарги обвинуваченого мотивовано тим, що прокурором не доведено наявність ризику впливу на свідків та потерпілого, оскільки останніх було допитано в судовому засіданні, доказів на підтвердження його винуватості у інкримінованому йому злочині не має, експертиза показала, що він не винен у вчиненні злочину.

Заслухавши доповідача, думку обвинуваченого ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_8 , які підтримали вимоги викладені в апеляційній скарзі та просили їх задовольнити, прокурора ОСОБА_7 , який заперечив проти апеляційної скарги, просив залишити її без задоволення, дослідивши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав.

Згідно ч.3 ст.199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.
На переконання апеляційного суду, суд першої інстанції, вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 дотримався вимог кримінального процесуального закону.
З матеріалів провадження убачається, що ОСОБА_10 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч.1 ст.115 КК України.
Вирішуючи питання щодо продовження строків тримання під вартою, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, суд першої інстанції врахував те, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на певний строк, у справі не допитані усі свідки згідно реєстру матеріалів досудового розслідування, не досліджені письмові докази, що не виключає можливості тиску обвинуваченого на свідків та іншим чином перешкоджати встановленню об`єктивної істини, що і доводить існування ризиків у кримінальному провадженні, визначених ст.177 КПК України.
Суд першої інстанції обґрунтовано продовжив запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки на час розгляду клопотання ризики, передбачені ст. 177 КПК України не зменшилися, а жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти вказаним ризикам.
Перевіряючи доводи апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_6 про те, що прокурором не доведено наявність ризику впливу на свідків та потерпілого, оскільки останніх було допитано в судовому засіданні, суд апеляційної інстанції вважає їх такими, що не підлягають задоволенню, оскільки розгляд кримінального провадження щодо обвинуваченого триває, у справі не допитані усі свідки згідно реєстру матеріалів досудового розслідування, не досліджені письмові докази, а тому є ймовірність тиску обвинуваченого на свідків.
Твердження обвинуваченого ОСОБА_6 про те, що його винуватість у інкримінованому йому злочині не доведена доказами, суд апеляційної інстанції не бере до уваги, оскільки дане питання буде вирішуватися про розгляді справи по суті в суді першої інстанції.

Враховуючи те, що ОСОБА_6 своїми діями показав свою зневагу до існуючих правил і норм поведінки, проявив самовпевненість у безкараності за свої вчинки, таким чином, перебування його на волі може призвести до можливості переховування від органів досудового розслідування та суду, що в подальшому ускладнить проведення судового розгляду.
Відповідно до сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи.
У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, невзявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
Суд апеляційної інстанції вважає, що, приймаючи до уваги практику Європейського суду з прав людини, рішення суду повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
Суд продовжив відносно обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжний захід, який є співмірним кримінальному правопорушенню, у вчиненні якого обвинувачується останній.
Підстави для скасування ухвали Вінницького міського суду Вінницької області від 08.04.2022 року про продовження запобіжного заходу обвинуваченому відсутні.
Керуючись ст.405,419 КПК України, суд апеляційної інстанції,
ПОСТАНОВИВ:
Відмовити в задоволенні апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_6 .
Ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 08.04.2022 року про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_6 залишити без змін.
Ухвала касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4