справа № 631/1029/17
провадження № 1-кп/631/9/19
У Х В А Л А

15 листопада 2019 року селище міського типу Нова Водолага

Нововодолазький районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю

з боку сторони обвинувачення:

прокурора ОСОБА_2

потерпілого ОСОБА_3

з боку сторони захисту:

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

а також:

секретаря судового засідання ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні залу судових засідань № 1 Нововодолазького районного суду Харківської області справу за кримінальним провадженням, внесеним до Єдиного реєстру досудових розслідувань 09 листопада 2017 року під № 0000530, щодо вчинення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 185 Кримінального кодексу України, -

в с т а н о в и в:

В провадженні суду знаходиться складений слідчим Слідчого відділення Нововодолазького відділення поліції Первомайського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_7 та затверджений начальником Нововодолазького відділу Первомайської місцевої прокуратури юристом 1 класу ОСОБА_8 обвинувальний акт із доданими до нього документами у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 09 листопада 2017 року під № 0000530, щодо вчинення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 185 Кримінального кодексу України (а. с. 2 - 5).

Із змісту обвинувального акту вбачається, що 08 листопада 2017 року у період часу з 20 години 00 хвилин до 03 години 00 хвилин 09.11.2017 року у ОСОБА_4 , який знаходився у приміщенні «СпортЛото» за адресом: АДРЕСА_1 ,- виник умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, а саме: грошових коштів, належних одному з відвідувачів вказаного закладу, ОСОБА_3 09.11.2017 року у період часу з 03 години 00 хвилин до 05 години 00 хвилин, більш точного часу як на стадії досудового розслідування, так і в суді встановити не виявилось за можливе, ОСОБА_9 , знаходячись у приміщенні «СпортЛото» за вищевказаною адресою, маючи умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, упевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, таємно, шляхом вільного доступу, викрав з внутрішньої кишені куртки ОСОБА_3 , який в цей час спав, належні останньому грошеві кошти у розмірі 1400 доларів США. Відповідно до встановленого Національним Банком України офіційного курсу гривні до іноземної валюти станом на 09.11.2017 року вищевказана викрадена сума дорівнює 37290,74 гривень. З викраденим майном ОСОБА_9 з місця вчинення злочину зник, чим спричинив потерпілому ОСОБА_3 матеріальну шкоду на вище зазначену суму.

Отже, вчинене ОСОБА_9 діяння стороною обвинувачення кваліфіковане як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), що передбачене частиною 1 статті 185 Кримінального кодексу України.

15.11.2019 року в порядку, передбаченому частиною 2 статті 35 Кримінального процесуального кодексу України, за вхідним № 8071/19-вх до Нововодолазького районного суду Харківської області надійшла спільна заява про примирення сторін, відмову від обвинувачення та невизнання себе потерпілим, за кримінальним провадженням, внесеним до Єдиного реєстру досудових розслідувань 09 листопада 2017 року під № 0000530, щодо вчинення ОСОБА_4 правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 185 Кримінального кодексу України (а. с. 193).

Зі змісту цієї заяви убачається, що обвинувачений ОСОБА_9 та потерпілий ОСОБА_3 повідомили суд про примирення. Зазначили що ОСОБА_9 свою провину не визнає та вважає непорозумінням обставини по справі. В свою чергу ОСОБА_3 відмовився від обвинувачення ОСОБА_4 та не вважає себе потерпілою особою. Обидва просили закрити кримінальне провадження та судовий розгляд по ньому.

Відтак, обговорюючи порушене перед судом клопотання, сторона захисту в особі обвинуваченого ОСОБА_4 та його захисника ОСОБА_5 повністю підтримали клопотання як таке, що ґрунтується на положеннях кримінального та кримінального процесуального кодифікованого законодавства України, та просили звільнити обвинуваченого від кримінальної відповідальності, закривши у зв`язку з примиренням винного з потерпілим кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 09 листопада 2017 року під № 0000530, так як наявні усі передумови задля цього, визначені чинним кримінальним та кримінальним процесуальним законодавством України.

Проти такого ходу подій не заперечував потерпілий ОСОБА_3 , який вказав, що не має до обвинуваченого претензій та не просить закрити провадження у справі у звязку з його примиренням з обвинуваченим.

Сторона обвинувачення в особі прокурора під час вирішення питання щодо заявленого клопотання заперечувала проти його задоволення, вважаючи відсутність можливості звільнити ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за примиренням сторін відповідно до статті 46 Кримінального кодексу України, оскільки він вчинив злочин середньої тяжкості.

Отже, з`ясувавши думку учасників судового провадження щодо заявленого клопотання, а саме: обвинуваченого та його захисника, які наполягли на його задоволенні, потерпілого, який також його повністю підтримав, та прокурора, який заперечував проти закриття провадження з наведених підстав, спираючись на наявні матеріали кримінального провадження, суд не вбачає можливості задовольнити клопотання, виходячи з такого.

Так, порядок закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності передбачений параграфами 1 та 2 глави 24 й главою 27 Кримінального процесуального кодексу України № 4651-VІ від 13.04.2012 року (із змінами та доповненнями).

Частина 1 статті 283 вказаного процесуального кодексу передбачає, що особа має право на розгляд обвинувачення проти неї в суді в найкоротший строк або на його припинення шляхом закриття провадження.

При цьому норма права, передбачена пунктом 1 частини 2 та частиною 8 статті 284 цього ж кодифікованого акту України передбачає, що кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності, якщо обвинувачений проти цього не заперечує.

Крім того, як обумовлюють частини 1 статей 285 та 286 Кримінального процесуального кодексу України особа звільняється судом від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Звільнення особи від кримінальної відповідальності це відмова держави від застосування щодо особи, котра вчинила злочин, установлених законом обмежень певних прав і свобод шляхом закриття кримінальної справи, яке здійснює суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України та у порядку, встановленому нормами кримінального процесуального права.

При вирішенні питання про звільнення особи від кримінальної відповідальності під час судового засідання, суд у відповідності до приписів частини 2 статті 288 кримінального процесуального кодифікованого закону України зобов`язаний з`ясувати думку потерпілого щодо можливості звільнення підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності, а також згідно обов`язкових для суду вказівок абзацу 5 пункту 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 12 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» ще й повинен переконатись в тому, що діяння, у вчиненні якого підозрюється особа, дійсно мало місце, що воно містить в собі склад злочину, передбаченого особливою частиною Кримінального кодексу України, цей підозрюваний винний у його вчиненні, а також, у тому, що умови та підстави його звільнення від кримінальної відповідальності передбачені Кримінальним кодексом, і встановлені матеріалами кримінального провадження.

У Загальній частині кримінального кодифікованого закону України передбачена можливість звільнення особи від кримінальної відповідальності, у зв`язку із примиренням винного з потерпілим.

Так, відповідно до положень статті 46 Кримінального кодексу України особа, яка вперше вчинила злочин невеликої тяжкості або необережний злочин середньої тяжкості, крім корупційних злочинів, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона примирилася з потерпілим та відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду.

Тобто, підставою такого звільнення може бути або певна поведінка особи після вчинення злочину, яку держава заохочує, або настання певної події.

З роз`яснень, наданих Пленумом Верховного Суду України у пункті 4 своєї Постанови № 12 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності», підставою звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку з примиренням із потерпілим є вчинення нею вперше злочину невеликої тяжкості. Слід мати на увазі, що потерпілим може бути лише фізична особа, якій злочином заподіяно моральну, фізичну або майнову шкоду і яку визнано потерпілим. Примирення винної особи з потерпілим належить розуміти як акт прощення її ним в результаті вільного волевиявлення, що виключає будь-який неправомірний вплив, незалежно від того, яка зі сторін була ініціатором, та з яких мотивів. Звільнення винної особи від кримінальної відповідальності та закриття справи у зв`язку з примиренням із потерпілим можливе тільки в разі відшкодування завданих збитків або усунення заподіяної шкоди. За наявності зазначених вище обставин, а також належно оформленого клопотання суд зобов`язаний звільнити особу від кримінальної відповідальності.

Відтак, звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із примиренням може мати місце за сукупності таких умов:

1) особа вчинила кримінальне правопорушення вперше;

2) діяння належить до злочину невеликої тяжкості або є необережним злочином середньої тяжкості;

3) особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, примирилася з потерпілим;

4) особою були відшкодовані завдані нею збитки або усунута заподіяна шкода.

Отже, з матеріалів кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 09 листопада 2017 року під № 0000530, що 09.11.2017 року ОСОБА_4 вчинене інкриміноване йому злочинне діяння, передбачене частиною 1 статті 185 Кримінального кодексу України, винність у якому він не визнав, та яке законом віднесене до злочинів, що вчиняються з умислом.

Класифікація злочинів залежно від ступеня їх тяжкості наведена у статті 12 Кримінального кодексу України.

Так, залежно від класифікації, визначеної у статті 12 наведеного кодексу України, по ступеню тяжкості злочини поділяються на:

а) злочини невеликої тяжкості - злочини, за які передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років, або інше, більш м`яке покарання за винятком основного покарання у виді штрафу в розмірі понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян;

б) злочини середньої тяжкості - злочини, за які передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення волі на строк не більше п`яти років;

в) тяжкі злочини це злочини, за які передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше двадцяти п`яти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення волі на строк не більше десяти років;

г) та особливо тяжкі злочини це злочини, за які передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі понад двадцять п`ять тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, позбавлення волі на строк понад десять років або довічне позбавлення волі.

Ступінь тяжкості злочину, за вчинення якого передбачене одночасно основне покарання у виді штрафу та позбавлення волі, визначається виходячи зі строку покарання у виді позбавлення волі, передбаченого за відповідний злочин (частина 6 статті 12 Кримінального кодексу України).

У свою чергу, санкція частини 1 статті 185 цього кодифікованого кримінального закону України у абзаці 2 вказаної норми права передбачає покарання за його вчинення у виді:

- штрафу від 50 до 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян;

- або громадських робіт на строк від 80 до 240 годин;

- або виправних робіт на строк до 2 років;

- або арешту на строк до 6 місяців;

- або позбавлення волі на строк до 3 років.

Таким чином, вчинене ОСОБА_4 кримінальне правопорушення за ступенем тяжкості відноситься до злочину середньої тяжкості та згідно із приміткою до статті 45 кримінального кодексу України не є корупційним, проте вчинене із умислом, а тому він не може бути звільнений від кримінальної відповідальності у зв`язку з примиренням винного з потерпілим відповідно до вимог статті 46 наведеного вище кодифікованого закону.

Відтак, під час з`ясування обставин справи та перевірки їх доказами, судом установлений комплекс закріплених на стадії розслідування та підтверджених під час судового розгляду провадження одночасного існування фактичних обставин та передумов, які у світлі норм кримінального та кримінального процесуального законодавства України й у своїй сукупності свідчать про не можливість задоволення клопотання про звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності на підставах, передбачених статтею 46 Кримінального кодексу України, тобто у зв`язку з примиренням винного з потерпілим.

З огляду на таке, вивчаючи зміст клопотання, що вирішується за суттю, суд не вбачає і підстав задля закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 09 листопада 2017 року під № 0000530 щодо обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 185 Кримінального кодексу України, а тому слід продовжити судовий розгляд справи № 631/1029/17 (провадження № 1-кп/631/9/19) у відкритому судовому засіданні в приміщенні залу судових засідань № 1 Нововодолазького районного суду Харківської області за участю: з боку сторони обвинувачення - прокурора ОСОБА_2 , потерпілого ОСОБА_3 , з боку сторони захисту обвинуваченого ОСОБА_4 та його захисника ОСОБА_5 .

Також, здебільшого суд застосовує приписи пункту 42 остаточного Рішення Європейського суду з прав людини, ухваленого 15.11.2007 року за заявою № 22750/02 у справі «Бендерський проти України», де суд нагадує, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають достатньою мірою висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Межі такого обов`язку можуть різнитись залежно від природи рішення та мають оцінюватись в світлі обставин кожної справи (рішення «Руїз Торійа проти Іспанії» від 09.12.1994 року). Конвенція не гарантує захист теоретичних та ілюзорних прав, а гарантує захист прав конкретних та ефективних (рішення «Артіко проти Італії» від 13.05.1980 року). Право може вважатись ефективним, тільки якщо зауваження сторін насправді «заслухані», тобто належним чином вивчені судом (пункт 33 рішення «Дюлоранс проти Франції» від 21.03.2000 року та пункти 32 і 35 рішення «Донадзе проти Грузії» від 07.03.2006 року).

Постановляючи ухвалу, суд також вважає за необхідне зазначити, що пунктом 160 частини 1 Указу Президента України «Про реорганізацію місцевих загальних судів» № 451/2017 від 29.12.2017 року шляхом реорганізації (злиття) Валківського районного суду, Коломацького районного суду та Нововодолазького районного суду Харківської області утворено Валківський окружний суд у Валківському, Коломацькому та Нововодолазькому районах Харківської області із місцезнаходженням у містах Валках, селищі міського типу Новій Водолазі та селі Різуненковому Коломацького району Харківської області.

За змістом пункту 3 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» № 1402-VІІІ від 02.06.2016 року районні суди продовжують здійснювати свої повноваження до утворення та початку діяльності місцевого окружного суду, юрисдикція якого розповсюджується на відповідну територію.

Оскільки на цей час Валківський окружний суд свою діяльність не розпочав, справа перебуває на розгляді належного суду.

На підставі викладеного, керуючись статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, учиненої 04.11.1950 року в Римі; Рішеннями Європейського суду з прав людини від 14.02.2008 року у справі «Кобець проти України», від 28.10.1994 року у справі «Дж. Мюррей проти Сполученого Королівства» та від 15.11.2007 року у справі «Бендерський проти України»; статтями 9, 59, 61 та 125 Конституції України, прийнятої 28.06.1996 року № 254к/96-ВР (із змінами та доповненнями); статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» № 3477-ІV від 23.02.2006 року (із змінами та доповненнями); статтею 17, пунктом 6 частини 2 статті 36 і пунктом 3 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» № 1402-VІІІ від 02.06.2016 року (із змінами та доповненнями); пунктом 160 частини 1 Указу Президента України «Про реорганізацію місцевих загальних судів» № 451/2017 від 29.12.2017 року; статтями 12, 45, 46, 50, 65 66 і частиною 1 статті 185 Кримінального кодексу України № 2341-ІІІ від 05.04.2001 року (із змінами та доповненнями); Постановами Пленуму Верховного Суду України № 10 від 06.11.2009 року «Про судову практику у справах про злочини проти власності», № 12 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності»; постановою Великої Палати Верховного Суду, прийнятою 17.06.2020 року у справі з єдиним унікальним № 598/1781/17; постановами Верховного суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду, прийнятими 05.04.2018 року в межах справи з єдиним унікальним № 658/1658/16-к (провадження № 51-735 км 18), 07.11.2018 року в межах справи з єдиним унікальним № 297/562/17 (провадження № 51-329 км 18); постановами Верховного суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду, прийнятими 30.10.2018 року в межах справи з єдиним унікальним № 559/1037/16-к (провадження № 51-3612 км 18); а також статтями 17, 31, 35 - 37, 337, 349, 283 286, 288, 367 372, 375 376, 392, 393, 395, 532, 533 та 535 Кримінального процесуального кодексу України, -№ 4651-VІ від 13.04.2012 року (із змінами та доповненнями), -

у х в а л и в:

У задоволенні спільного клопотання сторони захисту та потерпілого щодо закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 09 листопада 2017 року під № 0000530, щодо вчинення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 185 Кримінального кодексу України, відмовити.

Продовжити судовий розгляд справи № 631/1029/17 (провадження № 1-кп/631/9/19) за кримінальним провадженням, внесеним до Єдиного реєстру досудових розслідувань 09 листопада 2017 року під № 0000530, щодо вчинення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 185 Кримінального кодексу України, у відкритому судовому засіданні в приміщенні залу судових засідань № 1 Нововодолазького районного суду Харківської області 25 листопада 2019 року о 15 годині 30 хвилин за участю: з боку сторони обвинувачення - прокурора ОСОБА_2 , потерпілого ОСОБА_3 , з боку сторони захисту обвинуваченого ОСОБА_4 та його захисника ОСОБА_5 .

Ухвала окремому оскарженню не підлягає і набирає законної сили з моменту її постановлення. Заперечення проти неї можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачені частиною 1 статті 392 Кримінального процесуального кодексу України.

Ухвала, що набрала законної сили, є обов`язковою для осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, а також для усіх фізичних та юридичних осіб, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх службових осіб, і підлягає виконанню на всій території України.

Повний текст ухвали було постановлено, виготовлено шляхом комп`ютерного набору, підписано суддею в одному примірнику та оголошено у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 1 приміщення суду з урахуванням приписів частини 7 статті 115 Кримінального процесуального кодексу України 20.11.2019 року о 10 годині 45 хвилин.

Суддя: ОСОБА_1