Пр-ня по справі № 1кп/521/1353/22
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

ВСТУПНА ЧАСТИНА
м. Одеса, Україна
19 липня 2022 року

Малиновський районний суд м. Одеси засідаючи у складі:
Головуючого судді ОСОБА_1

із секретарем судового засідання ОСОБА_2 на стадії судового провадження розглянувши обвинувальний акт у кримінальному проваджені № 0000274 від 07.07.2022 року, у відношенні:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в с. Первомайське Жовтневого району Миколаївської області, громадянина України, має середню освіту, не працюючий, не одружений, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий: 1)07.08.2014 року Новозаводським р/с м. Миколаєва, за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 70, ч. 4 ст. 70, ст. 71 КК по позбавлення волі на строк 4 роки 6 місяців; 2)08.12.2017 року вироком Заводського р/с м. Миколаєва за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 186 КК до позбавлення волі на строк 4 роки; 3)10.10.2018 року вироком Ленінського р/с м. Миколаєва за ч. 1 ст. 393, ст. 71 КК остаточно до позбавлення волі на строк 4 роки 6 місяців; 28.02.2022 року звільнений у зв`язку з відбуттям строку покарання, у скоєні кримінального проступку, передбаченого ст. 395 КК.
Розгляд обвинувального акту щодо вчинення кримінального проступку, проводився без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, на підставі ч. 2 ст. 381 КПК.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

1.Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.
1.1. ОСОБА_3 , вчинив порушення правил адміністративного нагляду при наступних обставинах. Постановою Малиновського районного суду м. Одеси від 17.12.2021 року у відношенні ОСОБА_3 на підставі п. «г» ст. 3 Закону України «Про адміністративний нагляд за особами, звільненими з місць позбавлення волі» від 01.12.1994 року, встановлений адміністративний нагляд строком на 12 місяців, з покладенням певних обов`язків.

Так, ОСОБА_3 постановою суду визначено наступні обов`язки: - зобов`язати явкою для реєстрації в територіальний орган поліції за місцем постійного мешкання 4 рази на місяць; - заборона відвідувати кафе, бари, ресторани де продаються спирті напої на розлив; - заборонити виїзд за межі населеного пункту за місцем мешкання ОСОБА_3 , без дозволу територіального органу поліції.

Окрім обмежень, які визначені постановою суду, ОСОБА_3 як піднаглядний зобов`язаний відповідно до ст. 9 Закону України «Про адміністративний нагляд за особами, звільненими з місць позбавлення волі від 01.12.1994 року /із змінами та доповненнями/, вести законослухняний спосіб життя, не порушувати громадський порядок і додержуватись таких правил: а)прибути у визначений установою виконання покарань термін в обране ними місце проживання і зареєструватися в органі Національної поліції; б)з`являтись за викликом органу Національної поліції у вказаний термін і давати усні та письмові пояснення з питань, пов`язаних з виконанням правил адміністративного нагляду; в)повідомляти поліцейських, які здійснюють адміністративний нагляд, про зміну місця роботи, місця проживання чи перебування, а також про виїзд за межі району (міста) у службових справах; г)в разі від`їзду в особистих справах з дозволу поліцейського в інший населений пункт та перебування там більше доби зареєструватися у відповідному органі національної поліції.

28.02.2022 року ОСОБА_3 під підпис було оголошено постанову про встановлення йому адміністративного нагляду та зобов`язано прибути за місцем мешкання і зареєструватись у відділенні поліції № 3 ОРУП № 1 ГУНП в Одеській області не пізніше 03.03.2022 року та попереджено про кримінальну відповідальність за неприбуття без поважних причин у визначений строк до обраного місця проживання. Місцем проживання ОСОБА_3 вказав адресу АДРЕСА_2 .

Разом з тим, ОСОБА_3 у період часу з 28.02.2022 року по 07.07.2022 року розуміючи вимоги Закону України «Про адміністративний нагляд за особами, звільненими з місць позбавлення волі від 01.12.1994 року /із змінами та доповненнями/, розуміючи постанову суду та встановлені у відношенні нього обмеження і обов`язки, діючи умисно, не прибув без поважних причин, у визначений строк до обраного місця проживання, за адресою АДРЕСА_2 , після звільнення з місць позбавлення волі, з метою порушення правил адміністративного нагляду і ухилення від такого нагляду.

1.2.Суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_3 за ст. 395 КК, за кваліфікуючими ознаками: неприбуття без поважних причин у визначений строк до обраного місця проживання особи, щодо якої встановлено адміністративний нагляд у разі звільнення з місць позбавлення волі.

2.Встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.
2.1.Судом розглянутий обвинувальний акт у спрощеному провадженні, без дослідження доказів обставин кримінального проступку, оскільки учасники судового провадження (обвинувачений (підозрюваний), його захисник) не оспорювали встановлені під час дізнання обставини.

2.2.Підозрюваний (обвинувачений) подав заяву щодо визнання своєї вини, згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права на апеляційне оскарження та надав згоду на розгляд обвинувального акту у спрощеному провадженні.

2.3.Захисник адвокат ОСОБА_4 , у вказаній заяві обвинуваченого, підтвердив добровільність подання такої заяви про визнання вини, згоди із встановленими обставинами та розгляд обвинувального акту у спрощеному провадженні за їх відсутності.

2.4.Враховуючи викладені обставини, прокурор на підставі ч. 1 ст. 302 КПК надіслав до суду обвинувальний акт в якому зазначив клопотання про його розгляд у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

2.5.Обставини кримінального проступку, які не оспорюються учасниками судового провадження, викладені судом у формулюванні обвинувачення.

3.Обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання.
3.1.Обставиною яка пом`якшує покарання обвинуваченого є: щире каяття.

3.2.Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого: є рецидив злочинів.

4.Мотиви призначення покарання.
4.1.При визначені виду та міри покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального проступку, особу винного, його вік та соціальне положення, характер, мотиви та обставини вчиненого правопорушення, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

4.2.Оскільки, суд розглянув обвинувальний акт у спрощеному провадженні за відсутності учасників судового провадження, докази що характеризують особу обвинуваченого наявні в розпорядженні суду досить мінімальні за своїм змістом.

4.3.Так, обвинувачений ОСОБА_3 на обліку у лікарів КУ ООМЦПЗ /м. Одеса, вул. Ак. Воробйова, 9/, як особа яка страждає будь-якими захворюваннями наркологічного та/або психічного характеру не значиться.

4.4.Встановити будь-яку причину, розумну або нерозумну неприбуття до обраного ним місця проживання з матеріалів провадження не можливо. З показів вбачається, що він вирішив не прибувати до місця проживання, яке розташоване у ВБФ «Деполь Україна», за адресою АДРЕСА_2 , просто так, обравши для себе місце проживання у свого товариша і АДРЕСА_1 . І хоча обставини неприбуття мало з`ясовані, сам факт такого нехтування законом і встановленими правилами, показує нездатність особи до самоконтролю і бажанню виконувати свої обов`язки, які покладені на нього як судовим рішенням так і законом. Відповідно враховуючи обставини правопорушення та особистість обвинуваченого, а також обставини які пом`якшують та обтяжують покарання, суд вважає, що необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_3 та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, повинно бути призначено покарання у межах, встановлених у санкції статі, зв`язане з арештом. Таке покарання буде відповідати, як особистості обвинуваченого так і обставинам правопорушення.

4.5.Арешт, як вид покарання, на думку суду повинен бути стримуючим, профілактичним та у даному випадку необхідним покаранням. Окрім того, що альтернативного покарання санкція статті не має, суд вважає, що поведінка обвинуваченого на протязі тривалого часу свідчить про стійкі антисоціальні нахили до існуючих правил і вимог законів. Не бажання змінити своє ставлення до таких соціальних інститутів, показує і відношення особистості до себе. Бажання підкорятись лише тим принципам та стереотипним думкам, які виходять з власного бачення життя, показує не здатність до саморозвитку та дотримання загальних засад і приписів буття людини. Очевидно, ОСОБА_3 не має внутрішньої дисципліни, волі, характеру, як психологічної категорії, оскільки не може зрозуміти, що інститут як покарання так і адміністративного нагляду не є механізм альтернативи, він є обов`язковим примусом до виконання. Це влада держави, яка створена задля суспільного правового порядку, для спільних умов існування. Не можна порушуючи вимоги загальнообов`язкових вимог закону, вважати, що держава залишить це без розумної відповіді. Окрім того, адміністративний нагляд, є очевидно дуже помірним контролем держави, оскільки не має занадто жорстких обмежень, натомість надає людині можливість навчитись стримуванню та контролю своєї поведінки.

4.6.Завершуючи свою думку, суд вважає, що саме арешт (тобто тримання особи в умовах ізоляції на певний строк), є тим примусом держави, який повинен вплинути на свідомість ОСОБА_3 позитивним шляхом, з метою навести її на роздуми, по-перше про недопустимість вчинення нових порушень у майбутньому, по-друге про обов`язкову необхідність виконувати будь-яке судове рішення.

4.7.Обмежень, які встановлені в ч. 3 ст. 60 КК, для не можливості призначення покарання у вигляді арешту, особистість ОСОБА_3 не містить. Так, ОСОБА_3 знаходиться у віці 42 років.

4.8.Строк відповідного покарання повинен бути визначений з урахуванням як особистості обвинуваченого так і обставин правопорушення. У даному випадку суд вважає, що самі властивості правопорушення, свідоме нехтування вимогами закону та рішенням суду, не бажання підкорюватись встановленим у суспільстві правилам, свідчить про можливість призначення строку такого покарання в межах строку визначеного у санкції статі у вигляді 3-х місяців.

5.Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, яким керувався суд.
5.1.Запобіжний захід обвинуваченому до набрання вироком законної сили, враховуючи вид покарання та спосіб життя останнього не обирати. ОСОБА_3 не переховувався та не створював перешкоди у кримінальному провадженні під час дізнання, а тому затримання його для відбуття покарання повинно бути здійснено після набрання законної сили вироком суду.

5.2.Ухвалюючи вирок, суд керується ст. ст. 370, 373, 374 КПК.

РЕЗОЛЮТИВНА ЧАСТИНА

1.1.Визнати ОСОБА_3 , винним у скоєні кримінального проступку, передбаченого ст. 395 КК та призначити йому покарання, у вигляді арешту строком на 3 (три) місяці.

1.2.Початок строку відбуття покарання у вигляді арешту обвинуваченому ОСОБА_3 обчислювати з моменту законного затримання, після набрання законної сили вироком суду.

1.3.Затримати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , після набрання законної сили вироком суду.

1.4.До набрання вироком суду законної сили будь-який запобіжний захід обвинуваченому не обирати.

1.5.Вирок суду першої інстанції, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК, якщо таку скаргу не було подано.

1.6.Апеляційна скарга на вирок суду, може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

1.7.Вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статтями 381 та 382 КПК, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставин.

1.8.Копія вироку за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надсилається учасникам судового провадження.

С У Д Д Я: ОСОБА_1