Дата документу 28.02.2022 Справа № 554/3666/20
Провадження №1-кс/554/799/2022
УХВАЛА
іменем України
28 лютого 2022 року м. Полтава

Слідчий суддя Октябрського районного суду м.Полтави ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтаві скаргу ОСОБА_3 на постанову старшого слідчого першого слідчого відділу (із дислокацією у м. Полтаві) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Полтаві, ОСОБА_4 від 28 травня 2021 року про закриття кримінального провадження № 0002038 від 30 серпня 2019 року,-

В С Т А Н О В И В :

10 січня 2022 року до суду надійшла скарга ОСОБА_3 , в порядку ст. 303 КПК України, в якій просить скасувати рішення слідчого про закриття кримінального провадження та зобов`язати вчинити певну дію продовжити досудове розслідування.
Скарга мотивована тим, що 22 грудня 2021 року ОСОБА_3 одержав листа від слідчого з постановою про закриття кримінального провадження № 0002038. Вказує, що фактичних доказів того, що ОСОБА_5 допустив правопорушення при оформленні документації, яке в свою чергу, приводить до ст. 369 КК України (від 2012 року), постанови Кабінету Міністрів України від 15 червня 1994 року № 419, в якій викладені інструкції поведінки та формування документації начальником слідчих ізоляторів, яким був на той момент ОСОБА_5 в 2001 році. Посилається на відсутність номера справи (кримінального провадження) з прикладенням ОСОБА_6 печатки, відсутність двох або більше свідків та довіреністю. На думку заявника, всі ці законодавчі нормативи роблять довіреність від ОСОБА_3 до його матері ОСОБА_7 недійсним юридичним нотаріальним документом, в чому, на його думку, винен ОСОБА_5 , який проводив реалізацію юридичного документа як довіреність. У зв`язку з викладеним звернувся до суду з цією скаргою.

Особа, яка подала скаргу, ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, на адресу суду надіслав заяву, у якій просить розглядати скаргу без його участі, вимоги скарги підтримує та просить задовольнити.

Слідчий Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Полтаві, ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду скарги повідомлений належним чином, причини неявки суду невідомі. На адресу суду надано матеріали кримінального провадження № 0002038 від 30 серпня 2019 року.

Відповідно до ч. 3 ст. 306 КПК України відсутність слідчого, дізнавача чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

За таких обставин, ураховуючи процесуальні строки розгляду та наявність волевиявлення заявника про розгляд без участі, слідчий суддя вважає за можливе розглянути скаргу за відсутності учасників.

Фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів не відбувалось на підставі ч. 4 ст. 107 КПК України.

Вивчивши суть скарги, дослідивши матеріали скарги та кримінального провадження, слідчий суддя дійшов до таких висновків.

Положеннями ч. 1 ст. 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до п. 3 ч. 1 статті 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення слідчого, дізнавача про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 КПК України прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Аналогічні вимоги містить і ч. 1 ст. 94 КПК України щодо оцінки слідчим, прокурором кожного доказу з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Розглядаючи скаргу на постанову про закриття кримінального провадження, слідчий суддя повинен перевіряти наявність приводів і підстав для винесення зазначеної постанови, законність джерел отриманих даних, які стали підставою для винесення постанови про закриття кримінального провадження.

Судовим розглядом установлено, що в провадженні слідчого першого слідчого відділу (з дислокацією в м. Полтаві) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Полтаві, перебували матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002038 від 30 серпня 2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 365 КК України, та згідно з витягом з ЄРДР зафіксовано відомості про те, що 29 серпня 2019 року о 17:17 год до чергової частини Олександрійського ВП з канцелярії надійшла супровідна № 13925/19 від 27 серпня 2019 року про те, що Олександрійський міськрайонний суд по скарзі ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , ухвалив рішення зобов`язати слідчого Олександрійського ВП ГУНП в Кіровоградській області внести до ЄРДР відомості, зазначені у заяві ОСОБА_3 від 26 липня 2019 року (арк. крим. провадж. 2, 7-8, 12).

Постановою старшого слідчого першого слідчого відділу (з дислокацією в м. Полтаві) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, ОСОБА_4 від 28 травня 2021 року кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002038 від 30 серпня 2019 року, закрито у зв`язку з встановленням відсутності в діях начальника Полтавського слідчого ізолятора № 23 ОСОБА_8 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 365 КК України (арк. крим. провадж. 62-65).

Не погодившись із вказаною постановою, ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді зі скаргою на підставі п. 3 ч. 1 ст. 303 КПК України.

Згідно з постановою від 28 травня 2021 року та із матеріалів кримінального провадження видно, що у своїй заяві ОСОБА_3 зазначив про те, що в 2001 році він утримувався у Полтавському слідчому ізоляторі № 23. У цей час начальник даної установи ОСОБА_8 посвідчив довіреність ОСОБА_3 щодо продажу житла за адресою: АДРЕСА_2 . Продаж житла довірявся ОСОБА_9 . При цьому, ОСОБА_3 повідомив, що при оформленні довіреності не було дотримано вимог щодо її змісту, а саме відсутні реквізити: номер справи або кримінального провадження; відомості щодо свідків та їх координати; посвідчу вальний напис. Також дослідженням копії довіреності встановлено, що в ній зазначено дані довірителя ОСОБА_3 ; довіреного ОСОБА_10 ; суть правочину, що довіряється здійснити від імені довірителя продаж квартири за адресою: АДРЕСА_2 ; посвідчувальний напис; дата складання та посвідчу вального напису 31.08.2001 року. При цьому, у Порядку посвідчення заповітів і доручень, прирівнюваних до них нотаріально посвідчених» (ред. 1994 року) не зазначено щодо реквізитів доручення, про які зазначає у своїй заяві ОСОБА_3 : номер справи або кримінального провадження, відомості про свідків та їх координати; посвідчувальний напис.

З урахуванням викладеного, оскільки доводи ОСОБА_3 про перевищення ОСОБА_8 своїх службових повноважень начальника Полтавського слідчого ізолятора № 23 не знайшли свого підтвердження зібраними доказами, при цьому, такі доводи ОСОБА_3 , на переконання слідчого, мають характер оскарження дій, що стосуються визнання недійсним довіреності, порядок оскарження яких регламентовано цивільним законодавством. Водночас, строк досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні сплинув 02 березня 2021 року. На підставі аналізу цих обставин слідчий органу досудового розслідування дійшов висновку про те, що кримінальне провадження підлягає закриттю відповідно до п. 2 ч. 1 та п. п. 2 п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України, оскільки строк досудового розслідування, визначений ст. 219 КПК України, закінчився та жодній особі не було повідомлено про підозру.

Про наявність постанови ОСОБА_3 стало відомо із листа слідчого ТУ ДБР, розташованого у м. Полтаві, ОСОБА_4 № О-10700/15-02-1-21 від 25 листопада 2021 року із копією оскаржуваної постанови, що було отримано заявником 22 грудня 2021 року, чого не було спростовано під час розгляду (а. с. 7).

Насамперед, потрібно зазначити, що пункт 10 ч. 1 ст. 284 КПК України застосовується до справ, щодо яких відомості про кримінальне правопорушення внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань після введення в дію вищевказаних змін, тобто після 16 березня 2018 року (Закон України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII, який набрав чинності 15.12.2017 частину, п.4 § 2 Прикінцевих положень вищевказаного Закону №2147-VIII, підпункти 11-27, 45 пункту 7 § 1 цього розділу вводяться в дію через три місці після набрання чинності цим Законом, не мають зворотної дії в часі та застосовуються до справ, щодо яких відомості про кримінальне правопорушення внесені в Єдиний реєстр досудових розслідувань після введення в дію цих змін, тобто, п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України вступив в дію 16 березня 2018 року).

Натомість, зазначення слідчим в оскаржуваній постанові норми абз. 14 ч. 1 ст.284 КПК України за підставою закінчення строку досудового розслідування істотно не впливає на суть прийнятого рішення, оскільки такі мотиви викладені за її змістом та є очевидними.

Слідчим суддею встановлено, що відомості про кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 365 КК України, були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 30 серпня 2019 року, а тому положення КПК України в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII стосуються зазначеного кримінального провадження.

Злочин, передбачений ч. 1 ст. 365 КК України, відноситься до категорії нетяжких злочинів та відповідно до ч. 1 ст. 219 КПК України, строк досудового розслідування даного злочину становить дванадцять місяців.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження № 0002038, слідчий або прокурор не зверталися до слідчого судді з клопотанням про продовження строку досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні, тоді як відповідно до вимог ч. 1 ст. 295-1 КПК України у випадках, передбачених статтею 294 цього Кодексу, продовження строку досудового розслідування здійснюється на підставі ухвали слідчого судді, постановленої за відповідним клопотанням прокурора або слідчого.

Клопотання про продовження строку досудового розслідування подається не пізніше п`яти днів до спливу строку досудового розслідування, встановленого статтею 219 цього Кодексу.

Відповідно до абз. 2 ч. 5 ст. 294 КПК України строк досудового розслідування, що закінчився, поновленню не підлягає.

З огляду на вимоги ст. 219 КПК України, яка не передбачає можливості продовження строку досудового розслідування після його спливу у кримінальному провадженні, в якому жодній особі не повідомлено про підозру, що, як наслідок, виключає можливість проведення подальшого досудового розслідування та виконання у кримінальному провадженні будь-яких слідчих та процесуальних дій.

Оскільки відомості до ЄРДР внесені 30 серпня 2019 року і строк досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0002038, який продовжений за клопотанням органу досудового розслідування не був і жодній особі про підозру не повідомлено, закінчився 02 березня 2021 року, учасники кримінального провадження повинні керуватися тим, що слідчі (розшукові) дії не можуть проводитися після закінчення строків досудового розслідування, крім їх проведення за дорученням суду у випадках, передбачених ч. 3 ст. 333 КПК України, обов`язково враховувати те, що будь-які слідчі (розшукові) або негласні слідчі (розшукові) дії, проведені з порушенням цього правила, є недійсними, а встановлені внаслідок них докази недопустимими (ч. 8 ст. 223 КПК України).

Відповідно до вимог ст. 113 КПК України процесуальні строки це встановлені законом або відповідно до нього прокурором, слідчим суддею або судом проміжки часу, у межах яких учасники кримінального провадження зобов`язані (мають право) приймати процесуальні рішення чи вчиняти процесуальні дії.

Будь-яка процесуальна дія або сукупність дій під час кримінального провадження мають бути виконані без невиправданої затримки і в будь-якому разі не пізніше граничного строку, визначеного відповідним положенням цього Кодексу.

Відповідно до вимог ст. 116 КПК України процесуальні дії мають виконуватися у встановлені цим Кодексом строки.

Відповідно до ч. 5 ст. 40 КПК України слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Органи державної влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, службові особи, інші фізичні особи зобов`язані виконувати законні вимоги та процесуальні рішення слідчого.

Абзацом 2 пункту 10 частини 1 статті 284 КПК України визначено, що слідчий зобов`язаний закрити кримінальне провадження також у разі, коли строк досудового розслідування, визначений статтею 219 цього Кодексу, закінчився та жодній особі не було повідомлено про підозру.

Слідчий суддя зауважує, що закріплена у п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України норма, яку викладено в новій редакції (чинна з 16 березня 2018 року), з огляду на форму її викладення, є імперативною, а відтак за умови закінчення строків досудового розслідування, визначених ст.219 КПК України, слідчий зобов`язаний закрити кримінальне провадження.

Оскільки строк досудового розслідування, передбачений ч. 1 ст. 219 КПК України, у провадженні № 0002038 від 30 серпня 2019 року сплинув 02 березня 2021 року та жодній особі не було повідомлено про підозру, тому після закінчення цього строку в слідчого були законні підстави для закриття кримінального провадження згідно п. 10. ч. 1 (абз. 14) ст.284 КПК України, що й було ним зроблено, виклавши зазначені обставини в своїй постанові від 28 травня 2021 року.

Тому слідчий суддя дійшов висновку, що постанова слідчого про закриття кримінального провадження цілком узгоджуються з нормами кримінального процесуального законодавства, а підстави для задоволення поданої скарги на таку постанову відсутні.

Варто зазначити, що можливість проведення досудового розслідування за межами строку досудового розслідування, передбаченого ст. 219 КПК України, чинним КПК України не передбачена, незалежно від кваліфікації злочину, наслідків, повноти досудового розслідування.

Враховуючи наведе вище, й те, що термін для подання клопотання про продовження строку досудового розслідування, визначений ч. 5 ст. 294 КПК України, наразі є таким, що закінчився і він поновленню не підлягає, що унеможливлює розгляд слідчим суддею питання про продовження строку досудового розслідування, тому слідчий суддя не вбачає правових підстав для скасування постанови про закриття кримінального провадження.

Крім того, не підлягає задоволенню вимога скарги направлення матеріалів кримінального провадження № 0002038 для продовження досудового розслідування та внесення відповідних відомостей до ЄРДР, як про це просить заявник у скарзі, оскільки слідчий суддя не має повноважень зобов`язати слідчого проводити будь-які слідчі (розшукові) в рамках кримінального провадження, строк досудового розслідування в якому сплинув.

Більше того, в даному випадку слідчий суддя не вправі покладати на слідчого обов`язок проводити досудове розслідування за межами визначеного законом строку, оскільки в даному випадку він не здійснює перевірку доводів щодо неефективності досудового розслідування, а тільки встановлює наявність правових підстав для закриття кримінального провадження, які передбачені абз. 2 п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України.

При цьому, закриття кримінального провадження на підставі абз. 2 п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку із закінченням строку досудового розслідування, визначеного ст. 219 КПК України, ґрунтується лише на процесуальних моментах закінчення вказаного строку та неповідомлення про підозру жодній особі, незалежно від об`єму проведеного досудового розслідування.

Тому посилання заявника на ті обставини, що розслідування було проведено неповно, упереджено та не об`єктивно не можуть бути взяті до уваги з огляду на підставу закриття кримінального провадження, а саме у зв`язку з закінченням строку досудового розслідування.

Слідчий суддя також наголошує, що незгода заявника з постановою слідчого про закриття кримінального провадження, яка прийнята на виконання вимог абз. 2 п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України, тобто фактична незгода з чинною нормою кримінального процесуального закону України, не може бути компенсована шляхом невиконання цього закону органом досудового розслідування, слідчим суддею.

Відповідно до ч. 3 ст. 26 КПК України слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Згідно з вимогами ст. 307 КПК України за результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого слідчим суддею постановляється ухвала, зокрема, про відмову у задоволенні скарги.

Таким чином, слідчий суддя дійшов до висновку, що у задоволенні скарги потрібно відмовити у повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 9, 22, 24, 303, 304, 306, 307, 369-372, 376 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И В :

В задоволенні скарги ОСОБА_3 на постанову старшого слідчого першого слідчого відділу (із дислокацією у м. Полтаві) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Полтаві, ОСОБА_4 від 28 травня 2021 року про закриття кримінального провадження № 0002038 від 30 серпня 2019 року, - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1