Справа № 194/640/22
Номер провадження 1-кс/194/139/22
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 червня 2022 року слідчий суддя Тернівського міського суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , скаржника ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність дізнавача (слідчого) ВП №1 Павлоградського РВП ГУНП в Дніпропетровській області щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, -

В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_3 подав скаргу на бездіяльність дізнавача (слідчого) ВП №1 Павлоградського РВП ГУНП в Дніпропетровській області, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви про кримінальне правопорушення

В обґрунтування скарги ОСОБА_3 посилається на те, що 12.06.2022 року ним було надано до ЧЧ ВП №1 Павлоградського РВП ГУНП в Дніпропетровській області повідомлення про кримінальний злочин вчинений ОСОБА_4 , а саме: перешкоджання вільного доступу до власності та незаконне блокування руху автотранспорту. Станом 15.06.2022 року, органом ВП №1 Павлоградського РВП ГУНП в Дніпропетровській області повідомлення від 12.06.2022 року до ЄРДР не внесено. У зв`язку з чим, скаржник просить зобов`язати ВП №1 Павлоградського РВП ГУНП в Дніпропетровській області внести відомості до ЄРДР про кримінальні правопорушення вчинені 12.06.2022 року ОСОБА_4 проти ОСОБА_3 , а саме: перешкоджання вільного доступу до власності та незаконне блокування руху автотранспорту, про що надати йому витяг з ЄРДР.

Скаржник ОСОБА_3 в судовому засіданні, посилаючись на обставини викладені в скарзі, просив її задовольнити. Також зазначив, що обставини викладенні в заяві про кримінальне правопорушення від 12.06.2022 року ним зазначені вірно. На даний час він не отримав будь-якого рішення або інформації стосовно своєї заяви від 12.06.2022 року, тому вважає, що мається бездіяльність СВ ВП №1 Павлоградського РВП ГУНП в Дніпропетровській області.

Дізнавач СД ВП №1 Павлоградського РВП ГУНП в Дніпропетровській області у судовому засіданні в задоволенні скарги просила відмовити.

Прокурор Павлоградської окружної прокуратури у судовому засіданні в задоволенні скарги просив відмовити, оскільки він не має провадження за фактами на які посилається ОСОБА_3 .

Дослідивши матеріали скарги, вислухавши дізнавача, прокурора та скаржника, приходжу до наступного висновку.

Скарга надійшла до Тернівського міського суду 15.06.2022 року та ухвалою слідчого судді від 15.04.2022 року відкрито провадження по скарзі.

Главою 26 статтею 303 КПК України закріплено право певного кола осіб на оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування.

Зокрема, п.1 ч.1 ст.303 КПК України передбачено право заявника оскаржити бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Частиною 2,3 ст. 306 КПК України передбачено, що скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування розглядаються не пізніше сімдесяти двох годин з моменту надходження відповідної скарги, крім скарг на рішення про закриття кримінального провадження, які розглядаються не пізніше п`яти днів з моменту надходження скарги. Розгляд скарг на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування здійснюється за обов`язкової участі особи, яка подала скаргу, чи її захисника, представника та слідчого, дізнавача чи прокурора, рішення, дії чи бездіяльність яких оскаржується. Відсутність слідчого, дізнавача чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

Відповідно до висновку, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 січня 2019 року у справі № 818/1526/18, у межах процедури оскарження бездіяльності слідчого щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви слідчий суддя з`ясовує обставини та мотиви, з яких слідчий або прокурор дійшов висновку про відсутність підстав для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, чим саме обґрунтоване невнесення відповідних відомостей до ЄРДР, та вирішує питання про наявність або відсутність правових підстав для зобов`язання слідчого або прокурора внести інформацію про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

Даючи оцінку вимогам ОСОБА_3 викладеним в скарзі щодо не внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань стосовно вчинення відносно нього кримінального правопорушення, приходжу до наступного висновку.

Так, у відповідності до ст. 214 КПК України слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Згідно ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Так, згідно частини 1 ст. 2 КК України, підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом.

Згідно ст. 60 КПК України заявником є фізична чи юридична особа, яка звернулась із заявою або повідомленням про кримінальне правопорушення до органу державної влади, уповноваженому розпочати досудове розслідування і йому надано право отримати від органу, до якого він подав заяву, щодо підтвердження її прийняття та реєстрацію.

Положеннями ч.4 ст. 214 КПК України встановлено, що слідчий, прокурор, інша службова особа, уповноважена на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення, зобов`язані прийняти та зареєструвати таку заяву чи повідомлення. Відмова у прийнятті та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення не допускається.

Відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 214 КПК України до ЄРДР має бути внесено короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлені з іншого джерела.

Внесення відомостей до ЄРДР врегульовано Положенням про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення (затверджене наказом Генерального прокурора 30.06.2020 №298). Згідно з п.1 глави 2 розділу I цього Положення, до Реєстру вносяться час та дата надходження заяви, повідомлення про кримінальне правопорушення або виявлення з іншого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення; прізвище, ім`я, по батькові (найменування) потерпілого або заявника; інше джерело, з якого виявлені обставини, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення; короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела; попередню правову кваліфікацію кримінального правопорушення із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що узгоджується з вимогами п.4, 5 ч.5 ст.214 КПК України.

Пунктом 1.2 розділу ІІ Положення про порядок ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань встановлено, що відомості про кримінальне правопорушення, викладені у заяві, повідомленні чи виявлені з іншого джерела, повинні відповідати вимогам п. 4 ч. 5 ст. 214 КПК України, зокрема мати короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення. До Реєстру підлягають внесенню відомості, які характеризують кримінальне правопорушення (п. 2.2 розділу ІІ положення).

У цілому такий висновок відповідає Рішенню Конституційного Суду України у справі за конституційною скаргою ОСОБА_5 від 17 червня 2020 року, згідно п.5 мотивувальної частини якого зазначено, що «встановлений законодавцем обсяг судового захисту стосовно оцінки бездіяльності уповноважених державних органів має забезпечити ефективність судового контролю, який має бути забезпечено під час розгляду відповідних питань хоча б у двох судових інстанціях: законодавець має запровадити такий обсяг судового контролю за бездіяльністю слідчого чи прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Реєстру після отримання заяви, повідомлення про кримінальне правопорушення, що дозволяв би здійснити ефективний судовий контроль щодо відповідних питань та за наявності підстав надати особі можливість ініціювати початок кримінального провадження, а отже, надати їй реальний доступ до судового захисту».

У своїй постанові від 16 травня 2019 року Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду (справа № 761/20985/18, провадження № 51-8007км18) вказав: «...положеннями ст. 3 КПК визначено, що кримінальне провадження - це досудове розслідування і судове провадження, процесуальні дії у зв`язку із вчиненням діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність. Досудове розслідування - це стадія кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань і закінчується, серед іншого, закриттям кримінального провадження. Якщо не було події кримінального правопорушення або в діях особи немає складу кримінального правопорушення, то за таких обставин кримінальне провадження не може бути розпочато. А якщо через помилку чи з інших причин таке провадження було розпочато, то воно негайно має бути припинено і з позиції вимог правопорядку, і з огляду дотримання інтересів всіх учасників правовідносин....».

Разом із цим, необхідно звернути увагу, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура (ст. 2 КПК України).

Відповідно до ст. 26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Як випливає з положень принципу публічності, закріпленого у ст. 25 КПК України, прокурор, слідчий зобов`язані в межах своєї компетенції розпочати досудове розслідування в кожному випадку безпосереднього виявлення ознак кримінального правопорушення (за виключенням випадків, коли кримінальне провадження може бути розпочате лише на підставі заяви потерпілого) або в разі надходження заяви (повідомлення) про вчинення кримінального правопорушення, а також вжити всіх передбачених законом заходів для встановлення події кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила.

Отже заявнику не належить право на порушення кримінальної справи проти певної особи, в тому числі і внесення відомостей до ЄРДР щодо вчинення кримінального правопорушення певною особою, а також у нього відсутнє право на реєстрацію повідомлення про злочин за бажаною ним кваліфікацією дій особи за диспозицією КК України, оскільки право на кримінально-правове переслідування конкретної третьої особи із обраною самостійно кваліфікацією заявнику не гарантується положеннями Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод людини.

Так, відповідно до пункту 29 рішення Європейського суду з прав людини в справі «Павлюлінець проти України» від 6 вересня 2005 року суд повторює, що право на порушення кримінальної справи проти третьої особи як таке не гарантується Конвенцією (Kubiszyn v. Poland, ухвала від 21 вересня 1999 року, заява № 37437/97). Таким чином, доводи скарги ОСОБА_3 є несумісними ratione materiae з положеннями Конвенції і підлягають відхиленню відповідно до пунктів 3 та 4 статті 35 Конвенції.

Системний аналіз вищезазначених положень кримінального процесуального закону дає підстави для висновку, що реєстрації в ЄРДР підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті, які містять достатні відомості про кримінальне правопорушення та можуть об`єктивно свідчити про вчинення особою такого кримінального правопорушення. Підставами вважати, що в заяві чи повідомленні містяться відомості саме про злочин є наявність об`єктивних даних, які дійсно свідчать про наявність ознак злочину, фактичне існування доказів, що підтверджує реальність конкретної події злочину (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину). Якщо у заяві чи повідомленні таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, що повинні бути обов`язково внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Це є гарантією для кожної особи від необґрунтованого обвинувачення та процесуального примусу. До того ж законодавцем розмежовано поняття внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР у відповідності до положень ч. 1 ст. 214 КПК України та прийняття і реєстрації відповідних заяв, про що йдеться у ч. 4 ст. 214 КПК України.

Натомість, як вбачається з протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення або іншу подію від 12.06.2022 року, ОСОБА_3 в заяві посилається на те, що 12.06.2022 року приблизно 10:00-11:00 год., за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_4 перешкоджав доступу до власності, а саме до автомобіля Renault Kadjar, який на праві власності належить ОСОБА_3 , а також перешкоджав виїзду його автомобіля.

Отже, в заяві ОСОБА_3 від 12.06.2022 року та в досліджених у судовому засіданні матеріалах ЄО №2312 від 12.06.2022 р. не зазначені конкретні обставини, які б могли свідчити про вчинення ОСОБА_4 кримінальних правопорушень, на які посилається ОСОБА_3 , а є незгода з діями ОСОБА_4 , який згідно пояснень ОСОБА_3 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 після падіння лежав на землі перед автомобілем ОСОБА_3 до приїзду швидкої. Тому сам факт подання заяви про вчинене кримінальне правопорушення не може бути безумовною підставою для внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Також, як вбачається з оглянутих у судовому засіданні матеріалів ВП №1 Павлоградського РВН ГУНП в Дніпропетровській області, з приводу подій 12.06.2022 року на які посилається ОСОБА_3 , був складений протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення або іншу подію від 12.06.2022 року, відібрано пояснення від ОСОБА_3 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , що свідчить про те, що дана подія зареєстрована в ЄО, працівники поліції відібрали пояснення по суті заявленого. На супровідному листі даного матеріалу мається відмітка «до ЄРДР не вносити», що дає підстави вважати, що органом поліції відомості за даними подіями внесені не були, однак кінцевого результату до матеріалу не додано.

Статтею 307 КПК України передбачено, що за результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора постановляється ухвала згідно з правилами цього Кодексу. Ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: 1) скасування рішення слідчого, дізнавача чи прокурора; 11) скасування повідомлення про підозру; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.

Таким чином, з протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 12.02.2022 року з обставин, які ОСОБА_3 виклав у ньому, з оглянутих у судовому засіданні письмових поясненнях ОСОБА_3 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , не вбачається ознак кримінальних правопорушень, тому слідчий суддя вважає, що в задоволенні скарги ОСОБА_3 на бездіяльність дізнавача (слідчого) ВП №1 Павлоградського РВП ГУНП в Дніпропетровській області, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви про кримінальне правопорушення, слід відмовити.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 303, 306, 307, 309 КПК України, -

У Х В А Л И В:

В задоволенні скарги ОСОБА_3 на бездіяльність дізнавача (слідчого) ВП №1 Павлоградського РВП ГУНП в Дніпропетровській області щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, - відмовити.

Положення частини третьої статті 307 щодо заборони оскарження ухвали слідчого судді за результатами розгляду скарги на бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви, повідомлення про кримінальне правопорушення, визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), згідно з Рішенням Конституційного Суду № 4-р(II)/2020 від 17.06.2020.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1