Ленінський районний суд м. Полтави
Справа № 553/889/22
Провадження № 1-кс/553/194/2022
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 травня 2022 року м. Полтава

Ленінський районний суд м. Полтави у складі головуючого судді ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання прокурора Харківської обласної прокуратури ОСОБА_5 про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 ,

в с т а н о в и в :
Згідно з ЗУ «Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24.02.2022 № 64/2022 із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб введено в Україні воєнний стан.

ЗУ «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 14.03.2022 № 133/2022, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб.

ЗУ «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 19.04.2022 № 7300, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 квітня 2022 року строком на 30 діб.

Відповідно до розпорядження Голови Верховного Суду № 4/0/9-22 від 10.03.2022 "Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану" змінено територіальну підсудність судових справ Червонозаводського районного суду м.Харкова, Комінтернівського районного суду м.Харкова та визначено територіальну підсудність справ за Ленінським районним судом м.Полтави.

03.05.2022 на розгляд Ленінського районного суду м. Полтави надійшло клопотання прокурора Харківської обласної прокуратури ОСОБА_5 про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 .

За змістом вказаного клопотання та приєднаних до нього матеріалів, на розгляді Комінтернівського районного суду м. Харкова перебуває кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0000397 від 26.03.2019 за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.190, ч.3 ст.28 ч.4 ст.358, ч.3 ст.28, ч.2 ст.233, ч.3 ст.209 КК України, ОСОБА_6 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.190, ч.3 ст.28 ч.4 ст.358, ч.3 ст.28, ч.2 ст.233, ч.3 ст.209 КК України, ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.190, ч.3 ст.28 ч.4 ст.358, ч.3 ст.28, ч.2 ст.233, ч.3 ст.209 КК України, ОСОБА_9 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.190, ч.3 ст.28 ч.4 ст.358 КК України, ОСОБА_10 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.190, ч.3 ст.28 ч.4 ст.358 КК України.

Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 10.01.2020 до ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який в подальшому було продовжено судом і строк якого спливає 06.05.2022.

За посиланням прокурора у 2017 році ОСОБА_7 і ОСОБА_6 шляхом залучення своїх знайомих ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 створили організовану групу з п`яти осіб, діяльність якої була направлена на придбання шляхом обману права на житло померлих громадян, у яких відсутні спадкоємці, а також осіб, які тривалий час не проживали у своїх квартирах. Упродовж 2018-2019 років, використовуючи підроблені договори дарування та паспорти, а також вдаючи з себе власників квартир, члени вказаної групи заволоділи на території м. Харкова 5 квартирами громадян загальною вартістю 3 млн. 21,8 тис. грн, у тому числі здійснили незаконну приватизацію 1 квартири та легалізували здобуте злочинним шляхом майно.

Клопотання про продовження строку запобіжного заходу вмотивовано прокурором наявністю ризиків, передбачених ст.177 КПК України, які продовжують існувати, та неможливістю застосування інших більш м`яких запобіжних заходів. Так, ОСОБА_6 може ухилитись від суду під загрозою покарання, може вчинити інше кримінальне правопорушення або бути причетним до раніше вчинених, раніше притягувався до кримінальної відповідальності, не має міцних соціальних зв`язків та легального джерела доходу, крім того справа має суспільний інтерес.

Вказані ризики, за посиланням прокурора, наразі не зменшились і продовжують існувати, та жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе їм запобігти.

Ухвалою суду від 04.05.2022 було вирішено питання про здійснення дистанційного судового провадження у цій справі та залучено захисника для здійснення захисту обвинуваченого з числа адвокатів Регіонального центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги у Полтавській області.

Водночас відеоконференцзв`язок зі слідчим ізолятором встановити не вдалось та за повідомленнями ДУ «Харківський слідчий ізолятор», станом на день розгляду справи (05.05.2022) в державній установі доступ до глобальної мережі інтернет відсутній у зв`язку із пошкодженням кабельної мережі, з огляду на що проведення судових засідань в режимі відеоконференції наразі є неможливим.

Копія клопотання була вручена обвинуваченому 03.05.2022.

Згідно наявної в розпорядженні суду інформації захист обвинуваченого здійснює адвокат ОСОБА_11 , місцем здійснення діяльності якого є м. Харків та який у телефонній розмові повідомив про неможливість прибуття в судове засідання.

Захисник ОСОБА_4 , діючи на підставі доручення про надання безоплатної вторинної правової допомоги від 04.05.2022 № 016-0000693, в судовому засіданні повідомила, що не мала можливості конфіденційного спілкування з обвинуваченим, проте нею було вжити заходи для з`ясування позиції його захисника, який діє на постійній основі. Так, узгодивши правову позицію з адвокатом ОСОБА_11 захисник ОСОБА_4 прохала відмовити у задоволенні клопотання прокурора та застосувати до ОСОБА_6 запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою, посилаючись на те, що обвинувачений вже тривалий час утримується під вартою, жалкує про вчинений злочин і зі сплином часу ризики, які стали підставою для його тримання під вартою значно зменшились чи взагалі зникли. Обвинувачений виявив бажання мобілізуватись та захищати свою країну, він раніше проходив службу в лавах Збройних Сил України і буде більш корисним перебуваючи на волі та виконуючи свій громадянський обов`язок по захисну країни. Крім того, обвинувачений раніше не судимий, має сина та матір похилого віку, які потребують його допомоги.

Прокурор ОСОБА_3 внесене на розгляд суду клопотання підтримав та прохав продовжити застосований до обвинуваченого запобіжний на 60 днів без визначення застави. Зазначив, що ризики, передбачені ст.177 КПК України продовжують існувати і більш м`який запобіжний захід не забезпечить належну процесуальну поведінку обвинуваченого, який під загрозою покарання може ухилитись від суду та вчинити інше кримінальне правопорушення.

Вирішуючи заявлене клопотання, з`ясувавши позиції учасників судового провадження, суд вказує, що у відповідності до ч.1 ст.331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

У відповідності до ч.3 ст.331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

У зв`язку з введенням на території України воєнного стану та відсутністю технічної можливості відеоконференцзв`язку з ДУ «Харківський слідчий ізолятор» забезпечити участь обвинуваченого в судовому засіданні як безпосередньо так і дистанційно не вдалось.
Так, ст.64 Конституції України передбачена можливість введення в Україні воєнного або надзвичайного стану. При цьому можуть встановлюватися певні обмеження прав і свобод людини із зазначенням строку дії цих обмежень.
Згідно із ст.1 Закону України "Про правовий режим воєнного стану", воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності.
Відповідно до ст.122 цього закону в умовах правового режиму воєнного стану суди, органи та установи системи правосуддя діють виключно на підставі, в межах повноважень та в спосіб, визначені Конституцією України та законами України. Повноваження судів, органів та установ системи правосуддя, передбачені Конституцією України, в умовах правового режиму воєнного стану не можуть бути обмежені.
Враховуючи вищевикладене, положення ст.2 КПК України, згідно якої завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура, положення ст.331 КПК України щодо обов`язку суду розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу, введений на території воєнний стан, думку присутніх в судовому засіданні учасників процесу, суд доходить висновку, що відсутність обвинуваченого за таких виключних обставин, не є перешкодою для розгляду питання доцільності продовження строків тримання його під вартою, яке вимагає невідкладного вирішення.

При цьому суд звертає увагу на тому, що в умовах воєнного стану судом було вжито всіх об`єктивно можливих заходів для дотримання прав всіх учасників процесу щодо участі у судовому засіданні, копія клопотання була вручена обвинуваченому, обвинуваченому забезпечено право на захист, позиція захисника ОСОБА_11 , який бере участь у кримінальному провадженні на постійній основі доведена суду та враховується при прийнятті рішення, окрім того, учасники процесу не позбавлені права на звернення із клопотанням про зміну чи скасування запобіжного заходу впродовж його дії та не позбавлені можливості реалізувати право на оскарження ухвали суду.

Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який відповідно до ст.183 КПК України може бути застосований, зокрема, до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Статтею 177 КПК України передбачено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам, серед іншого, переховуватися від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, тощо.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 18.02.2010 у справі "Гарькавий проти України" зазначив, що особа не може бути позбавлена або не може позбавлятися свободи, крім випадків, встановлених у п.1 ст.5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року.
Згідно положень п."С" ст.5 вказаної Конвенції, нікого не може бути позбавлено свободи інакше, ніж відповідно до процедури, встановленої законом, і в таких випадках, як: законний арешт або затримання особи, здійснені з метою припровадження її до встановленого законом компетентного органу на підставі обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо є розумні підстави вважати за необхідне запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.
Таким чином, право на свободу та особисту недоторканність не є абсолютним і може бути обмежене, але тільки на підставах та в порядку, які чітко визначені в законі.
Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на презумпцію невинуватості переважають над принципом поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.
Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування щодо особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою міститься і в положеннях ст.ст.177,178,183 КПК України.
Як встановлено в ч. 1, 3 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
При цьому, виходячи зі змісту статей 177, 178, 194, 196, 199 КПК України терміни «обрання запобіжного заходу» та «продовження запобіжного заходу» використовуються як синонімічні, за своїм правовим значенням. Крім того, обрання є первинним при застосуванні запобіжного заходу, який обирається на певний строк, а продовження вторинна стадія, яка наступає за певних умов, коли строк тримання під вартою закінчується. Вказана позиція висловлена в постанові Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду у справі № 505/2898/19 від 23.01.2020.

За таких обставин, враховуючи, що запобіжний захід до обвинуваченого було застосовано за ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова, та останнього разу застосований до обвинуваченого запобіжний захід продовжено до 06.05.2022 без визначення застави на підставі ухвали Комінтернівського районного суду м. Харкова від 08.03.2022, наразі суд має вирішити питання доцільності продовження строку раніше застосованого запобіжного заходу чи його зміни, надаючи оцінку того чи продовжують існувати заявлені ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

Суд у відповідності до ст.178 КПК України при вирішенні питання про продовження запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, враховує дані про особу обвинуваченого, які наявні в розпорядженні суду, який в силу ст.89 КК України раніше не судимий, до затримання офіційно працевлаштований не був, проживав у м.Харків, міцних соціальних зв`язків не має, ступінь тяжкості інкримінованих йому кримінальних правопорушень та тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі доведення винуватості, вік, соціальні зв`язки, майновий стан, наявність суспільного інтересу та оцінюючи встановлені обставини у сукупності вважає обґрунтованими доводи прокурора про наявність підстав стверджувати, що він може ухилитись від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення. З вказаних підстав суд не приймає до уваги посилання сторони захисту щодо доцільності зміни застосованого до обвинуваченого запобіжного заходу наразі, при цьому сторона захисту не позбавлена можливості порушувати перед судом це питання в подальшому в разі зміни обставин, передбачених ст.177 КПК України. Окрім того, суду не надано жодних доказів на підтвердження наявності таких обставин, що значно зменшують чи усувають існування вказаних ризиків.

Відповідно до ч.1 ст.197 КПК України строк дії ухвали суду про продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

За таких обставин, суд вважає, що підстави для продовження запобіжного заходу - тримання під вартою, наразі не відпали та продовжують існувати, і альтернативні запобіжні заходи не в змозі гарантувати належну поведінку обвинуваченого, а тому наявна необхідність у продовженні застосованого до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів без визначення застави.
На підставі викладеного та керуючись ст.331 КПК України, суд,

п о с т а н о в и в:
Клопотання прокурора Харківської обласної прокуратури ОСОБА_5 про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 задовольнити.

Продовжити застосований до обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, на строк шістдесят днів, до 03.07.2022 включно, без визначення застави.
У задоволенні клопотання захисника про зміну запобіжного заходу відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня проголошення, а обвинуваченим, який утримується під вартою, в той самий строк з моменту вручення йому копії судового рішення.

Суддя

Ленінського районного суду м. Полтави ОСОБА_1