Справа № 461/6412/20
Провадження № 1-кп/461/130/22
У Х В А Л А
05.07.2022 року. м. Львів
Галицький районний суд міста Львова
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
В провадженні Галицького районного суду м. Львова перебуває кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України.
З обвинувального акту, вбачається, що 18.11.2019 року о 08 год. 30 хв. на сходовій клітці у під`їзді №2А на вул. татарській у м. Львові, ОСОБА_5 наніс ОСОБА_6 декілька ударів кулаком в область голови, один удар ногою у ліве плече, один удар ногою в ліве стегно, в подальшому при виході з під`їзду будинку АДРЕСА_1 ще декілька ударів кулаком в область голови, внаслідок чого заподіяв потерпілому синець на лівій вушній раковині, 2 синці у лівій завушній ділянці, садно на лівому передпліччі, синець на лівому стегні, що згідно висновку експерта відноситься до легкого ступеня тяжкості.
Органом досудового розслідування дії ОСОБА_5 кваліфіковані за ч.1 ст. 125 КК України.
Потерпілий в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином, скерував на адресу суду заяву про розгляд кримінального провадження за йог відсутності
Згідно з приписами статті 325 КПК України, якщо в судове засідання не прибув за викликом потерпілий, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, суд, заслухавши думку учасників судового провадження, залежно від того, чи можливо за його відсутності з`ясувати всі обставини під час судового розгляду, вирішує питання про проведення судового розгляду без потерпілого або про відкладення судового розгляду.
Заслухавши думку учасників судового провадження, суд дійшов висновку, що з`ясувати всі обставини кримінального провадження під час судового розгляду можливо за відсутності потерпілих, керуючись правилами ст. 325 КПК України, дійшов висновку про проведення судового розгляду без потерпілого.
В ході розгляду кримінального провадження, захисник обвинуваченого подав до суду клопотання про звільнення ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого зпа ч.1 ст. 125 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.
Прокурор у судовому засіданні проти клопотання захисника не заперечив.
Обвинувачений у судовому засіданні клопотання про звільнення його від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності підтримав. Винним себе у вчиненні вказаного кримінального правопорушення не визнав.
Розглянувши заявлене клопотання, з`ясувавши позиції учасників кримінального провадження, суд дійшов висновку, що клопотання підлягає задоволенню з таких підстав.
Статтею 44 КК України передбачено, що особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом.
Частиною 4 ст. 286 КПК України встановлено, що в разі, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.
На підставі ч. 1 ст. 285 КПК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених Законом України про кримінальну відповідальність.
Відповідно до ч. 3 ст. 288 КПК України, суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.
Положеннями ст. 49 КК України визначено строки давності з огляду на тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, після закінчення яких особа звільняється від кримінальної відповідальності; підстави такого звільнення від кримінальної відповідальності; обчислення перебігу строків давності, його відновлення, зупинення та переривання.
Строк давності - це передбачений ст. 49 КК України певний проміжок часу з дня вчинення кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили, закінчення якого є підставою звільнення особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, від кримінальної відповідальності.
Таким чином, згідно приписів вказаної статті, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання чинності вироком суду законної сили минули встановлені законом строки, обчислення яких призупиняється в разі ухилення особи, яка вчинила кримінальне правопорушення від слідства та суду та переривається у випадку скоєння зазначеною особою нового кримінального правопорушення.
Також, згідно пункту 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» № 12 від 23 грудня 2005 року, особа підлягає звільненню від кримінальної відповідальності за статтею 49 КК України, якщо з дня вчинення нею злочину до набрання вироком законної сили минули певні строки давності і вона не ухилялася від слідства або суду та не вчинила нового злочину середньої тяжкості, тяжкого чи особливо тяжкого.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України, яке, згідно зі ст. 12 КК України, відноситься до кримінального проступку.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки: два роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі.
З моменту вчинення ОСОБА_5 кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України, тобто з 18 листопада 2019 року, минуло більше двох років. Покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого вказаною статтею, передбачене у виді штрафу до п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян або громадськими роботами на строк до двохсот годин, або виправними роботами на строк до одного року.
Судом встановлено, що ОСОБА_5 від явки до органів слідства, прокурора та суду не ухилявся, а строк давності притягнення до кримінальної відповідальності за кримінальне правопорушення не зупинявся та не переривався.
Наведені обставини вказують на те, що строк притягнення ОСОБА_5 до кримінальної відповідальності закінчився.
При закритті провадження по справі з вказаної підстави, питання щодо встановлення вини особи, яка притягається до кримінальної відповідальності, судом не вирішується.
Така правова позиція узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, зокрема сформульованою у рішенні по справі «Грабчук проти України» від 26 вересня 2006 року, відповідно до змісту якого у разі закриття провадження по справі з нереабілітуючих обставин, питання про доведеність вини особи не вирішується.
Судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_5 розуміє підстави та наслідки закриття провадження у зв`язку зі звільненням від кримінальної відповідальності за закінченням строку давності, безумовної можливості продовження судового розгляду провадження з його вирішенням по суті, і останній не заперечував проти закриття провадження з відповідних підстав.
У відповідності до ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього обвинувачення.
Суд приходить до висновку про те, що обвинувачений, розуміючи зміст процесуальних дій, що відбувались під час судового засідання, маючи безумовне та гарантоване законодавством право на судовий розгляд провадження та перевірку судом обґрунтованості обвинувачення у вчиненні ним кримінальних правопорушень, таким правом не скористався та не заперечував проти закриття провадження за нереабілітуючих підстав.
Додатково, слід зазначити, що дотримання умов, передбачених частинами 1-3 ст. 49 КК України, є безумовним і звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі закінчення строків давності, є обов`язковим.
Передбачений ст. 49 КК України інститут звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності не пов`язує таке звільнення із визнанням ними своєї винуватості у вчиненні злочину.
Відповідно до положень ст. 63 Конституції України та ст. 18 КПК України, жодна особа не може бути примушена визнати свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення або примушена давати пояснення, показання, які можуть стати підставою для підозри, обвинувачення у вчиненні нею кримінального правопорушення.
Виходячи із цих положень закону, визнання винуватості є правом, а не обов`язком обвинуваченого, а отже, невизнання обвинуваченим вини у вчиненні кримінального правопорушення за наявності його згоди на звільнення від кримінальної відповідальності у передбачених законом випадках за умови роз`яснення їм судом суті підозри чи обвинувачення, підстав звільнення від кримінальної відповідальності та права заперечувати проти закриття кримінального провадження не є правовою підставою для відмови в задоволенні клопотання сторони кримінального провадження про таке звільнення. Саме таку позицію висловив Верховний суд у своїй постанові від 26.03.2020 року (судова справа №730/67/16).
Оскільки, визначені ст. 49 КК України положення дотримано, їх правдивість ні в кого зі сторін провадження не викликає сумнівів, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення клопотання та звільнення ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.
Згідно з правилами п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.
Судові витрати у кримінальному провадженні відсутні.
Цивільний позов не заявлено.
Речові докази відсутні.
Запобіжний захід обвинуваченій не обирався.
Керуючись ст.ст.284, 285, 286, 288, 314, 372 КПК України, ст.49 КК України, суд,-
П О С Т А Н О В И В:
Клопотання захисника ОСОБА_4 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_5 про звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності - задовольнити.
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звільнити від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності.
Ухвала може бути оскаржена протягом семи днів з дня її оголошення до Львівського апеляційного суду через Галицький районний суд м. Львова.

Суддя: ОСОБА_1