Справа № 766/5357/21
1-і/214/156/22
У Х В А Л А
Іменем України
11 квітня 2022 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3

обвинувачених - ОСОБА_4 , ОСОБА_5

захисників - ОСОБА_6 , ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні ( в режимі відеоконференції) клопотання прокурора Херсонської окружної прокуратури Херсонської області ОСОБА_3 про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинувачених ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.3 ст. 185, ч. 3 ст. 186 КК України, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
На розгляді Херсонського міського суду Херсонської області перебуває кримінальна справа № 214/5357/21 по обвинувальним актоам у кримінальних провадженнях №0002866 від 26.12.2020 року за ч.3 ст. 185 КК України, №0000039 від 13.02.2021 року ч.3 ст. 185 КК України, за № 0000370 від 29.05.2021 року за ч.3 ст. 186 КК України по обвинуваченню ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .
Розгляд зазначеного вище кримінального провадження на даний час Херсонським міським судом Херсонської області, а також Херсонським апеляційним судом не можливий у зв`язку із тимчасовою окупацією Херсонської області Російською Федерацією та веденням на її території боїв.

Відповідно до Розпорядження Голови Верховного суду від 06.03.2022 №1/0/9-22 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану» у зв`язку із неможливістю Херсонським міським судом Херсонської області здійснювати правосуддя під час воєнного стану змінену територіальну підсудність справ на Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області.

На підставі чого, 07 квітня 2022 року до Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області надійшло клопотання прокурора Херсонської окружної прокуратури Херсонської області ОСОБА_3 про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинувачених ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.3 ст. 185, ч. 3 ст. 186 КК України, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України.
В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 заявив клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 та ОСОБА_5 строком на 60 днів, про що надав суду відповідні письмові клопотання.
В обґрунтування свого клопотання прокурор зазначає на наявність ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України і в обґрунтування продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 є запобігання спробам: переховуватися від суду; незаконно впливати на свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення.
Так, обвинувачені ОСОБА_4 та ОСОБА_5 обвинувачуються у вчиненні ряду злочинів протии власності , в т.ч. тяжкого за яке передбачено покарання строкм від 4 до 8 років позбавленні волі. Крім того, обвинувачені можуть впливати на свідків у вказаному кримінальному провадженні, з огляду на те, що вони ознайомившись з матеріалами досудового рослідування мали змогу дізнатись анкетні дані та адреси мешкання свідків, які у ході судового розгляду не допитані. Окрім того утриманців у обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 немає, до затримання працівниками поліції, вони ніде не були працевлаштовані, що вказує у сукупності саме на відсутність у них соціальних зв`язків. Також існує і ризик повторення протиправної поведінки, оскільки обвинувачені ОСОБА_4 та ОСОБА_5 ніде не працюють, раніше притягувалися до кримінальної відповідальності за аналогічні злочини та ОСОБА_4 зокрема скоїв ряд злочинів протии власності до того часу.поки він не був затриманий працівниками поліції та відносно нього не обрали запобіжний захід у виді тримання під вартою.
Також прокурор вказав, що обвинувачені мають спільний епізод обвинувачення за ст. 186 ч.2 КК України, а ОСОБА_4 ще окремі епізоди за ст.185 ч.3 КК України. Оба обвинувачені підозрюються у вчиненні злочинів невховзі після звільнення, раніше судимі за вчинення корисливих злочинів, не мають сталих соціальних зв"язків, більш м"який запобіжний захід буде недостатнім для забезпечення завданбь кримінального провадження.
Обвинувачений ОСОБА_4 проти заявленого клопотання прокурором заперечував та також просили змінити йому запобіжний захід, переховуватись від суду чи вчиняти првопорушення наміру не має. По справі опитаня усі свідки та потерпілі, тому ніяким чином він на них впливати не можею
ОСОБА_5 також заперечував проти клопотання прокурора, має батьків, дружину в м.Херсоні, важає ризики не доведеними.

Захисники ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , кожен окремо, заперечували проти клопотання прокурора, просили суд врахувати обставини вказані обвинуваченими.
Суд, вислухавши доводи учасників кримінального провадження, дослідивши обвинувальний акт, приходить до наступних висновків.
Згідно з ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є, зокрема, забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

При вирішенні клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд враховує вимоги ст. 29 Конституції України, ст. 9 Загальної Декларації прав людини, ст. 5 Європейської Конвенції про захист прав людини та основних свобод і ст. 12 КПК України, за змістом яких обмеження права особи на свободу й особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках, за встановленою процедурою, а також той факт, що взяття під варту є найбільш суворим запобіжним заходом. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це робиться з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення. Враховуються, зокрема, особистість обвинуваченого, його моральні переконання, майновий стан і зв`язки з державою, в якій він зазнає судового переслідування (рішення ЄСПЛ «Смірнови проти Росії» (п. 60).

Також, суд враховує наявність дійсної необхідності захисту суспільних інтересів, яка, незважаючи на презумпцію невинуватості, має переважне значення порівняно з вимогою поваги до особистої свободи відповідно до ст. 5 Конвенції (рішення ЄСПЛ «Харченко проти України», «Лабіта проти Італії»).

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини «Тейс проти Румунії» автоматичне продовження строків тримання під вартою суперечить Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а тому при вирішення питання про продовження строку тримання під вартою відносно обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 суд виходить не з принципу автоматичного продовження строку тримання під вартою, а враховує, що останні не має постійного місця роботи та джерел доходу, що свідчить про фінансову неспроможність та неможливість забезпечувати себе у законний спосіб; на утриманні непонолітніх дітей не мають, що свідчить про відсутність міцних соціальних зв`язків, можуть незаконно впливати на свідків, які ще не допитані у судовому засіданні.

Відповідно до правової позиції, викладеної у п. 80 рішення Європейського суду з прав людини від 10 лютого 2011 року у справі «Марченко проти України», при розгляді клопотання про обрання, зміну або продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, має бути розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів.

Однак, розглядаючи можливість застосування до обвинувачених альтернативних запобіжних заходів, враховуючи вищезазначене, тяжкість, характер та ступінь суспільної небезпеки кримінального правопорушення, суворість покарання за кримінальне правопорушення у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , можливість переховуватись від суду, незаконно впливати на свідків, продовжити злочинну діяльність, що на думку суду, є підставою для продовження останнім саме виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки інші більш м`які запобіжні заходи, передбачені ст. 176 КПК України, не забезпечать виконання обвинуваченими процесуальних обов`язків і їх належну поведінку.

Судом було досліджене питання щодо зменшення ризиків, які існували на момент обрання обвинуваченим запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, однак доказів, які б підтверджували вказані обставини, суду не надано та не зазначено про існування таких доказів. Будь-яких обставин, які б свідчили про те, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, з урахуванням наявності ризиків, не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , суд на теперішній час не встановив.

Таким чином, суд, не роблячи передчасних висновків, щодо вини обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , та приймаючи до уваги наявність ризиків, передбачених п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які виправдовують тримання обвинувачених під вартою, які існували на час обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не зникли, з урахуванням ст. 183 КПК України, суд не вбачає підстав для зміни обвинуваченим ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , запобіжного заходу, та приходить до висновку про необхідність продовження відносно останніх дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки їх належну процесуальну поведінку може забезпечити лише такий запобіжний захід, як тримання під вартою.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 176-178, 183, 331, 350, 372 КПК України, -

УХВАЛИВ:
Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 задовольнити.

Продовжити дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обраного відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.3 ст. 185, ч. 3 ст. 186 КК України на строк, що не перевищує двох місяців, тобто строком до 09 червня 2022 року.

Копію ухвали вручити учасникам судового провадження та направити її для виконання начальнику ДУ « Північна виправна колонія №90».

Продовжити дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обраного відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України на строк, що не перевищує двох місяців, тобто строком до 09 червня 2022 року.

Копію ухвали вручити учасникам судового провадження та направити її для виконання начальнику ДУ «Виправна колонія №10».

Ухвала суду може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а обвинуваченими - в той же строк з дня отримання копії судового рішення.

Повний текст ухвали складено та проголошено 12 квітня 2022 року о 11-15 годині.

Суддя ОСОБА_1