Справа №127/6980/22
Провадження №1-кп/127/167/22
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 квітня 2022 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря ОСОБА_2 ,

сторони обвинувачення прокурора ОСОБА_3 ,

сторони захисту: обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду №13 в м. Вінниці кримінальне провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вінниці, громадянина України, неодруженого, з середньою спеціальною освітою, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, відомості про яке внесено в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0001374 від 23.10.2021 року,

ВСТАНОВИВ:

22 жовтня 2021, близько 23:32 години водій ОСОБА_6 , керуючи технічно справним автомобілем марки «Renault Logan» реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись із перевищенням меж допустимої швидкості, по вул. В. Порика, у м. Вінниці, зі проспекту Юності, під час виїзду на головну дорогу, вул. В. Інтернаціоналістів, не переконався, що це буде безпечним, і не створить перешкоди для водія ОСОБА_7 , який рухався, за кермом автомобіля марки «Citroen Berlingo», реєстраційний номер НОМЕР_2 , головною дорогою вул. В. Інтернаціоналістів, в напрямку вул. Келецької, та з необережності, допустив зіткнення з останнім. Внаслідок первинного зіткнення автомобіль «Renault Logan», продовжив рух по інерції, та допустив вторинне зіткнення, із автомобілем марки «Кіа Optima» реєстраційний номер НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_8 , який перебував в нерухомому стані перед перехрестям по вул. В. Порика, в зустрічному напрямку.

Внаслідок даної події ОСОБА_9 отримала тілесні ушкодження у вигляді: «сполучна травма тіла: закрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку, забій-садна правої виличної ділянки, закритий перелом правої лобкової кістки та бічної маси крижа справа без зміщення, закритий перелом лівої лобкової та лівої сідничної кісток без зміщення», які відповідно до висновку судово-медичної експертизи №1107 від 09.12.2021 належать до тілесних ушкоджень середньої тяжкості, оскільки не являлися небезпечними для життя в момент спричинення і не супроводжувалися загрозливими для життя явищами, але за своїм характером такі, що потягли за собою тривалий (понад 21 день) розлад здоров`я.

Відповідно до висновку судової автотехнічної експертизи №СЕ-19/102- 21/17573-ІТ від 05.01.2022:

«В заданій дорожній обстановці, можливість попередження зіткнення у водія автомобіля «Renault Logan» реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_10 полягала у виконанні ним вимог п. 16.11 Правил дорожнього руху України та вимог дорожнього знаку 2.1 «Дати дорогу», для чого у нього були відсутні будь-які перешкоди технічного характеру»;

«В заданій дорожній обстановці, в діях водія автомобіля Renault Logan» реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_10 вбачається невідповідність вимогам п. п. 12.4, 16.11 Правил дорожнього руху. Дії водія автомобіля «Renault Logan» ОСОБА_11 , які не відповідали вимогам п. 16.11 Правил дорожнього руху України з технічної точки зору знаходяться в причинному зв`язку з виникненням події даної дорожньо-транспортної пригоди».

За вищевикладених обставин водій ОСОБА_6 порушив вимоги п. п. 12.4, 16.11 та вимоги дорожнього знаку 2.1 Правил дорожнього руху України, де зазначено:

п. 12.4 - «У населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год»;

п. 16.11- «На перехресті нерівнозначних доріг водій транспортного засобу, що рухається по другорядній дорозі, повинен дати дорогу транспортним засобам, які наближаються до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі, незалежно від напрямку їх подальшого руху;

Дорожній знак 2.1 - «Дати дорогу» водій повинен дати дорогу транспортним засобам, що під`їжджають до нерегульованого перехрестя по головній дорозі...»;

Порушення зазначених вимог Правил дорожнього руху України водієм ОСОБА_12 знаходяться у причинному зв`язку з наслідками дорожньо-транспортної пригоди.

Обвинувачений в судовому засіданні свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, визнав у повному обсязі, суду пояснив, що він працював водієм служби таксі, та 22.10.2021 керуючи автомобілем «Renault Logan» в якому на задньому сидінні з правої сторони знаходилась потерпіла ОСОБА_9 , та ще одна жінка, рухаючись другорядною дорогою, маючи намір змінити напрямок свого руху, рухаючись по вул. В.Інтернаціоналістів, був стомлений та неуважний, не помітив автомобіль, який рухався по головній дорозі, розпочав рух, після чого відчув удар в правий бік свого транспортного засобу де знаходилась потерпіла, автомобіль занесло по інерції та двічі розвернуло. В подальшому через декілька хвилин на місце події приїхали працівники поліції та швидка медична допомога. Також зазначив, що швидкість руху його автомобіля перевищувала максимально дозволену на даній ділянці дороги. Крім того, повідомив, що частково відшкодував завдану потерпілій шкоду. Про вчинене шкодує, просив суд суворо його не карати та не позбавляти права керування транспортними засобами, оскільки він працює водієм, що є основним джерелом його доходу.

Зважаючи на те, що обвинувачений свою вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав повністю, відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, суд вважає недоцільним досліджувати фактичні обставини справи, які ніким не оспорюються і проти цього не заперечують учасники процесу. З`ясувавши правильне розуміння обвинуваченим та іншими учасниками судового розгляду змісту цих обставин за відсутності сумнівів у добровільності та істинності їх позицій, роз`яснивши їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини у апеляційному порядку, на підставі допиту обвинуваченого, дослідження витягу з кримінального провадження №0001374 (т.1 а.с. 23), постанови слідчого від 23.10.2021 про визнання речовим доказом та приєднання до матеріалів кримінального провадження речового доказу (т.1 а.с. 30-32), ухвали слідчого судді від 27.10.2021 про накладення арешту (т.1 а.с. 33,34), висновку судової транспортно-товарозначної експертизи №СЕ-19/102-21/15333-АВ від 05.11.2021 року та №СЕ-19/102-21/17133-АВ від 05.11.2021 року (т.1 а.с. 35-64, 75-100), висновку судової експертизи технічного стану транспортних засобів №СЕ-19/102-21/15836-ІТ від 22.11.2021 (т. 1 а.с. 66-72), висновку судово-медичної експертизи №1107 від 09.12.2021 року (т.1 а.с. 73,74), висновку автотехнічної, транспортно-трасологічної експертизи №СЕ-19/102-21/17573-ІТ від 05.01.2022 року (т.1 а.с. 101-110), суд приходить до висновку, що вина обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення доведена повністю, а його дії слід кваліфікувати за ч. 1 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому покарання, суд керується вимогами ст. ст. 65-67 КК України та приймає до уваги роз`яснення постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
Також, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого та обставини, що обтяжують і пом`якшують покарання.
Суд зважає на те, що обвинувачений раніше не судимий (т.1 а.с. 112), на обліку у лікаря-психіатра та у лікаря-нарколога не перебуває (т.1 а.с. 113,114), під час вчинення кримінального правопорушення перебував в тверезому стані (т.1 а.с. 25), частково відшкодував шкоду завдану потерпілій. (т.1 а.с. 115)
Обставиною, що відповідно до ст. 66 КК України пом`якшує покарання обвинуваченого суд вважає щире каяття.
Обставини, що відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченого судом не встановлено.

Враховуючи вищезазначене, ступінь суспільної небезпеки скоєного кримінального правопорушення, обставини справи, з урахуванням вимог закону та передбачених цим законом санкцій, ставлення обвинуваченого до вчиненого, суд приходить до висновку, що покарання достатнє для перевиховання та виправлення обвинуваченого, а також для запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень в майбутньому слід призначити у виді обмеження волі на строк, визначений в межах санкції передбаченої ч. 1 ст. 286 КК України.

При цьому, враховуючи тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, щире каяття, відсутність обставин, що обтяжують покарання, часткове відшкодування завданої шкоди та визнання ним вини, а також позицію потерпілої з приводу міри покарання, суд приходить до переконання, що виправлення обвинуваченого можливе без реального відбування покарання та на підставі ст. 75 КК України він підлягає звільненню від відбування призначеного за цим вироком покарання з випробуванням, а також із покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Вирішуючи питання про доцільність призначення обвинуваченому додаткового покарання суд приймає до уваги постанову Пленуму Верховного Суду України №14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», думку потерпілої, яка у своїй заяві зазначила, що просить покарати обвинуваченого не суворо та не позбавляти права керування транспортними засобами, а також обставини справи в їх сукупності, у тому числі й те, що обвинувачений працює водієм, що є основним джерелом його доходу.

Таким чином, суд приходить до висновку, про недоцільність застосування до обвинуваченого додаткового покарання, передбаченого санкцією ч. 1 ст. 286 КК України, оскільки позбавлення права керування транспортними засобами позбавить обвинуваченого можливості заробляти кошти та поставить його в скрутне матеріальне становище.

Відповідно до вимог ст. ст. 124, 126 КПК України, суд вважає за необхідне стягнути з обвинуваченого процесуальні витрати у відшкодування вартості проведення судових експертиз (т.1 а.с. 36,67,76,103), оскільки їх проведення було зумовлено розслідуванням вчиненого ним кримінального правопорушення.
Долю речових доказів в кримінальному провадженні слід вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України, скасувавши відповідно до вимог ч. 4 ст. 174 КПК України арешт накладений на речові докази в кримінальному провадженні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 50, 63, 65-67, 75, 76 КК України, ст. ст. 100, 124, 126, 174, 349 ч. 3, 368, 370, 373, 374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України та призначити йому покарання у виді 2 років обмеження волі, без позбавленням права керування транспортними засобами.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування основного покарання у виді обмеження волі, з випробуванням з іспитовим строком 1 (один) рік.
У відповідності до п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави Україна процесуальні витрати в загальній сумі 4805,36 грн. у відшкодування вартості проведення криміналістичних досліджень в кримінальному провадженні.

Арешт накладений на майно ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області №127/28558/21 від 27.10.2021 скасувати.

Речові докази в кримінальному провадженні №0001374, а саме:
- автомобіль марки «Кіа Optima» реєстраційний номер НОМЕР_3 , який переданий на відповідальне зберігання ОСОБА_8 залишити останньому;
- автомобіль марки «Citroen Berlingo», реєстраційний номер НОМЕР_2 , після набрання вироком законної сили повернути власникові ОСОБА_13 ,
- автомобіль марки «Renault Logan», реєстраційний номер НОМЕР_1 , після набрання вироком законної сили повернути власникові ТОВ «УЛФ-Фінанс».
Вирок може бути оскаржений до Вінницького апеляційного суду через Вінницький міський суд Вінницької області протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Відповідно до ч. 2 ст. 394 КПК України, вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1