УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07.06.2022 Справа №607/6266/22

м.Тернопіль

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі головуючого судді ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 в режимі відеоконференції, захисників ОСОБА_5 , ОСОБА_6 у м.Тернополі в залі суду під час підготовчого судового засідання в кримінальному провадженні №0001969, на підставі обвинувального акта стосовно ОСОБА_7 про обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст.297 КК України та ОСОБА_4 про обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст.297 КК України, -

встановив:
У провадженні Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області перебувають матеріали кримінального провадження №0001969, на підставі обвинувального акта стосовно ОСОБА_7 про обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст.297 КК України та ОСОБА_4 про обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст.297 КК України.

Захисник обвинуваченого - адвокат ОСОБА_8 в судовому засіданні заявила клопотання про закриття кримінального провадження стосовно обвинуваченого ОСОБА_7 про обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст.297 КК України у зв`язку із його смертю, на підтвердження чого надала суду повний витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть №9 від 26 травня 2022 року.

Учасники кримінального провадження стосовно задоволення клопотання захисника обвинуваченого про закриття кримінального провадження стосовно обвинуваченого ОСОБА_7 у зв`язку із його смертю не заперечили.

Заслухавши думку учасників кримінального провадження та дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що клопотання підлягає до задоволення, а кримінальне провадження закриттю, виходячи з наступного.

Згідно п.5 ч.1 ст.284 КПК України, кримінальне провадження підлягає закриттю у разі, якщо помер підозрюваний, обвинувачений, крім випадків, якщо провадження необхідне для реабілітації померлого.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст.314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право закрити провадження у випадку встановлення підстав, передбачених пунктами 4-8 частини першої або частиною другою ст. 284 цього Кодексу.

Як вбачається з повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть №9 від 26 травня 2022 року, Васильківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Обухівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) 05 квітня 2022 року складено актовий запис №265, про смерть ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Захисник обвинуваченого ОСОБА_8 в судовому засіданні пояснила, що спілкувалась в телефонному режимі з батьком обвинуваченого, який повідомив, що не заперечує щодо закриття кримінального провадження стосовно ОСОБА_7 у зв`язку із його смертю, наміру подавати заяву щодо реабілітації обвинуваченого не має.

Інші близькі родичі обвинуваченого заяв щодо реабілітації обвинуваченого ОСОБА_7 до суду не подавали.

Враховуючи наведене та беручи до уваги те, що заяв про необхідність подальшого провадження у справі стосовно ОСОБА_7 через необхідність реабілітації померлої особи чи з інших підстав, до суду не надходило, суд приходить до висновку про те, що кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст.297 КК України, слід закрити у зв`язку із його смертю.

Також, прокурор ОСОБА_3 звернувся до суду із клопотанням, в якому просить продовжити дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 .

Обгрунтовуючи подане клопотання посилається на те, що ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк до семи років. Крім того, на даний час продовжують існувати ризики, передбачені п.1,3 ч.1 ст. 177 КПК України, які враховувались слідчим суддею при обранні даного запобіжного заходу, зокрема, обвинувачений ОСОБА_4 у зв`язку із усвідомленням тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення та усвідомлюючи міру покарання може переховуватися від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності, що на думку прокурора підтверджується тим, що ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 22 грудня 2021 року (справа №607/23594/21, до обвинуваченого ОСОБА_4 застосовано привід, який працівниками Тернопільського РУП ГУНп в Тернопільській області не виконано, оскільки ОСОБА_4 був відсутній за місцем проживання. Також Молдован не з`являвся на виклики слідчого 20 грудня 2021 року, 21 грудня 2021 року та 22 грудня 2021 року. Також наявний ризик, передбачений п.3 ч.1 ст.177 КПК України, оскільки обвинувачений може незаконно впливати на свідків чи інших учасників даного кримінального провадження. При цьому, будь-який інший запобіжний захід, окрім тримання під вартою, не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого, а також усунути ризики, передбачені п.1,3 ч.1 ст.177 КПК України.

Також зазначає, що в даному кримінальному провадженні наявні реальні ознаки суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи обвинуваченого ОСОБА_4 .

В суді прокурор ОСОБА_3 пояснив, що подане клопотання підтримує в повному обсязі, посилаючись на вказані у ньому мотиви.

Обвинувачений ОСОБА_4 просив суд відмовити в клопотанні сторони обвинувачення про продовження строку тримання під вартою.

Захисник ОСОБА_5 заперечив щодо задоволення клопотання прокурора про продовження строку тримання обвинуваченого під вартою, посилаючись на необгрунтованість та недоведеність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Заслухавши доводи учасників, дослідивши клопотання прокурора та наявні матеріали судового провадження, суд дійшов наступного висновку.

На підставі статей 8, 129 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права; Суддя, здійснюючи правосуддя є незалежним та керується верховенством права; Основними засадами судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 29 березня 2022 року стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою, який продовжено відповідно до ухвали слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 11 квітня 2022 року до 00:00 год. 08 червня 2022 року.

Відповідно до ч.3 ст. 315 КПК України, під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого.

Частиною 3 ст. 331 КПК України визначено, що незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Згідно частини першої статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 Кодексу. До цих ризиків належать такі спроби підозрюваного, обвинуваченого, як переховування від органів досудового розслідування та/або суду; знищення, переховування або спотворення будь-яких речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконний вплив на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином; вчинення іншого кримінального правопорушення чи продовження кримінального правопорушення, у якому особа підозрюється, обвинувачується.

На думку суду, стороною обвинувачення доведено наявність достатніх підстав вважати, що ОСОБА_4 , обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 297 КК України, що підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, та вбачається із реєстру матеріалів долученого до обвинувального акту. При цьому слід зазначити, що відповідно до ст. 198 КПК України висловлені в ухвалі суду за результатами розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу висновки щодо будь-яких обставин, які стосуються суті підозри, обвинувачення, не мають преюдиціального значення для суду під час судового розгляду або для слідчого чи прокурора під час цього або іншого кримінального проваджень.

Суд враховує, що санкція ч.3 ст.297 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк до семи років. Даний злочин, згідно ст.12 КК України, є тяжким умисним злочином проти громадського порядку та моральності.

Також, суд вважає, що у даному кримінальному провадженні продовжують існувати та не зменшились ризики, передбачені п.п.1,3 ч.1 ст.177 КПК України.

Зокрема, суд погоджується з тим, що наявним є ризик того, що обвинувачений ОСОБА_4 може переховуватись від органів досудового розслідування і суду, оскільки обвинувачений, усвідомлюючи міру покарання за вчинене ним кримінальне правопорушення, зокрема, позбавлення волі на строк до семи років, може умисно переховуватись від суду з метою уникнення відповідальності.

Крім того, наявним є ризик того, що обвинувачений ОСОБА_4 може незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні, зокрема, чинити на них психологічний тиск, шляхом погрози схиляти до дачі неправдивих показань на свою користь чи відмови від участі у кримінальному провадженні, що може негативно вплинути на хід судового розгляду.

Під час розгляду клопотання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, судом встановлено, що вищезазначені обставини є також обставинами, які передбачені п.3 ч.1 ст.194 КПК України, та які достатньо переконливо свідчать про неможливість застосування до обвинуваченого ОСОБА_4 більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.

Зокрема, в ході розгляду даного клопотання, судом не здобуто доказів, які би свідчили про те, що інший, більш м`який запобіжний захід, крім тримання під вартою, зможе забезпечити виконання обвинуваченим належним чином покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігти ризикам, передбаченим п.1,3 ч.2 ст. 177 КПК України, які зазначені прокурором у клопотанні.

Вирішуючи подане прокурором клопотання, суд також враховує усталену практику Європейського суду з прав людини, зокрема, рішення «Лабіта проти Італії» від 06.04.2000 року, згідно якого тримання під вартою є виправданим у певному випадку, лише якщо конкретні ознаки розкривають наявність публічного інтересу, що переважає, попри презумпцію невинуватості, над повагою до особистої свободи. Національні судові органи повинні розглядати всі обставини, що дають підстави ствердити наявність публічного інтересу, який би виправдав виняток із загальної норми про повагу до свободи людини. Такими ознаками є тяжкість та підвищена суспільна небезпечність інкримінованого обвинуваченому злочину та можливість ухилення від явки до суду.

У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою може оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

ЄСПЛ через призму рішень також зазначає, що існує презумпція на користь звільнення з-під варти. Доводи «за» і «проти» такого звільнення не повинні бути «загальними й абстрактними» (рішення у справі «Смирнова проти Росії»). В усіх випадках, коли ризику ухилення обвинуваченого від слідства можна запобігти за допомогою застави чи інших запобіжних заходів, обвинуваченого має бути звільнено, і в таких випадках національні органи завжди мають належним чином досліджувати можливість застосування таких альтернативних заходів (рішення від 23.09.2008 у справі «Вренчев проти Сербії»).

Суд враховує, що кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст.297 КК України, згідно ст.12 КК України, відноситься до тяжких умисних злочинів проти громадського порядку та моральності, таким чином у даному кримінальному провадженні наявні ознаки суспільного інтересу.

Будь-яких передбачених законом обставин, які би свідчили про те, що даний захід забезпечення кримінального провадження не виправдовує саме такий ступінь втручання у права і свободи обвинуваченого ОСОБА_4 , судом не встановлено та сторонами не доведено, а тому суд відхиляє доводи обвинуваченого та його захисника стосовно відсутності підстав, для продовження строку тримання під вартою.

Наявність декількох ризиків у сукупності, існування яких доведене прокурором унеможливлює застосування до обвинуваченого менш суворого запобіжного заходу, оскільки жоден з них не зможе запобігти існуючим ризикам та забезпечити виконання ним своїх обов`язків.

Проаналізувавши наведене у сукупності суд приходить до переконання про те, що заперечення сторони захисту спростовуються матеріалами справи та доводами прокурора про продовження існування заявлених ризиків.

Суд вважає, що продовження строку застосування запобіжного заходу відносно обвинуваченого кореспондується з характером суспільного інтересу, що відповідно до практики Європейського суду з прав людини, виправдовує попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Тому з огляду на наведене у сукупності, ОСОБА_4 необхідно продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на два місяці, враховуючи хід судового розгляду даного кримінального провадження.

Також прокурор заявив клопотання про призначення судового розгляду на підставі обвинувального акта у даному кримінальному провадженні.

Відповідно до п.5 ч.3 ст.314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти такі рішення, зокрема, призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру

Із врахуванням думки учасників кримінального провадження та вимог КПК України, суд дійшов висновку про можливість призначення судового розгляду на підставі обвинувального акта у даному кримінальному провадженні у відкритому судовому засіданні.

Зокрема, судом встановлено, що дане кримінальне провадження підсудне Тернопільському міськрайонному суду Тернопільської області, обвинувальний акт відповідає вимогам КПК України, підстави для його повернення відсутні.

Підстави для закриття кримінального провадження, передбачені п.п. 4-8 ч. 1 або ч. 2 ст. 284 КПК України, або зупинення провадження, відсутні.

Керуючись статтями 8, 129 Конституції України, Главою 18, ст.ст.183, 184, 193, 194, 196, 197, 314, 316, 331, 376 КПК України, суд,-

постановив:
Клопотання захисника ОСОБА_8 задовільнити, кримінальне провадження стосовно ОСОБА_7 про обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст.297 КК України закрити, на підставі п.5 ч.1 ст.284, п.2 ч.7 ст.284, п.2 ч.3 ст.314 КПК України, у зв`язку з його смертю.

Клопотання прокурора ОСОБА_3 задовільнити.

На підставі обвинувального акта стосовно ОСОБА_4 про обвинувачення за ч.3 ст.297 КК України призначити судовий розгляд кримінального провадження Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області у відкритому судовому засіданні, в приміщенні за адресою м.Тернопіль вул.Котляревського, 34, на 17 червня 2022 року в 14 год. 30 хв., в яке викликати сторони та учасників.

Роз`яснити прокурору ОСОБА_3 обов`язок забезпечити присутність свідків сторони обвинувачення під час судового розгляду, в порядку передбаченому статтями 23, 327 КПК України.

ОСОБА_4 продовжити запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк 2(два) місяці до 06 серпня 2022 року.

Ухвала суду щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення і припиняє свою дію після закінчення строку дії ухвали про обрання запобіжного заходу.

Строк дії ухвали про обрання запобіжного заходу закінчується 06 серпня 2022 року в 23 год. 59 хв.

Копію ухвали вручити сторонам, учасникам та надіслати до Державної установи «Чортківська установа виконання покарань (№26)» Міністерства юстиції України для вручення ОСОБА_4 .

На ухвалу може бути подана апеляція до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області протягом семи днів з моменту її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення копії ухвали.

Головуючий суддяОСОБА_1