Справа № 442/6998/20
Провадження № 1-кп/442/43/2022
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 вересня 2022 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючої судді: ОСОБА_1

з участю секретаря с/з ОСОБА_2

прокурора: ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника : ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дрогобичі клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 про часткове скасування арешту майна по кримінальному провадженні внесенному до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000605 від 04.06.2020року, відносно ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого частиною 3 статті 368 КК України

встановив:
ОСОБА_4 звернувся до Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області із клопотанням про часткове скасування арешту майна по кримінальному провадженні внесенному до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000605 від 04.06.2020року, відносно ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого частиною 3 статті 368 КК України, а саме просить скасувати арешт на службове посвідчення серії НОМЕР_1 видане 11.06.2020 року на ім"я ОСОБА_4 , яке було виявлено та вилучено в ході обшуку 31.07.2020 року.

В огрунтування клопотання зазначає, що з 29.03.2021 рокуу він проходить службу в поліції на посаді дільничого офіцера поліції сектору відділення № 2 Дрогобицького РВП ГУНП у Львівській області , і відповідно до статті 17 Закону України " Про Національну поліцію" поліцейський має службове посвідчення та спеціальний жетон. Оскільки під час досудового розслідування та судового розгляду справи встановлено факт перебування його станом на 31.07.2020 року на посаді заступника начальника слідчого відділу Дрогобицького відділу поліції ГУНП у Львівській області, відтак повернення службового посвідчення не приведе до втрати або будь-якого пошкодження майна та настання інших наслідків, які можуть перешкоджати кримінальному провадженню.

Заслухавши думку учасників, вивчивши матеріали клопотання, слідчий суддя виходить з наступного.

Відповідно до частини першої статті 170 Кримінального процесуального кодексу України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Частина друга статті 170 Кримінального процесуального кодексу України передбачає, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно частини третьої статті 170 Кримінального процесуального кодексу України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним устатті 98цього Кодексу.

Частиною першою статті 98 Кримінального процесуального кодексу України визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до частини першої статті 100 Кримінального процесуального кодексу України, речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбаченихстаттями 160-166,170-174цього Кодексу.

Як визначено у частині одинадцятій статті 170 Кримінального процесуального кодексу України, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Частина п`ята статті 171 Кримінального процесуального кодексу України встановлює, що клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено. У разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченоїстаттею 235цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.

Згідно частини першої статті 174 Кримінального процесуального кодексу України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Встановлено, що у кримінальному провадженні №0000605 від 04.06.2020року, відносно ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого частиною 3 статті 368 КК України ухвалою слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 05.08.2020 року , накладено арешт на майно, вилучене 31.07.2020 року під час проведення обшуків , а саме службове посвідчення ОСОБА_4 серії НОМЕР_1 .

Згідно частини дев`ятої статті 100 Кримінального процесуального кодексу України, питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. Такі докази і документи повинні зберігатися до набрання рішенням законної сили. У разі закриття кримінального провадження слідчим або прокурором питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів вирішується ухвалою суду на підставі відповідного клопотання, яке розглядається згідно із статтями 171-174 цього Кодексу.

Заявником у судовому засіданні не доведено обставини, що необхідність у збереженні речового доказу відпала.

Також заявником не доведено наявність підстав, за наявності яких тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено.

Крім того, заявником не доведено відсутність потреби в застосуванні такого заходу забезпечення кримінального провадження.

Суд, вважає, що майно, про повернення якого просить сторона заявника, як матеріальний об`єкт є речовими доказом у кримінальному провадженні, позаяк є об`єктом кримінально-протиправних дій та містить відомості, що можуть бути використані як докази факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Отож, підсумовуючи усе вищенаведене, поза розумним сумнівом слід дійти висновку, що подана скарга є передчасною, оскільки перед судом не доведено наявності правових підстав для скасування арешту речового доказу.

З вищенаведених підстав, слідчий суддя приходить до висновку, що заявнику слід відмовити у задоволенні клопотання в частинві скасування арешту на службове посвічдення.

Однак, для повноцінного виконання посадових обов"язків обвинуваченим ОСОБА_4 , суд вважає, що місцем зберігання вище вказаного речового доказу до завершення розгляду кримінального провадження, слід змінити та передати на зберігання Головному управлінню НП у Львівській області.

Керуючись ст.ст. 22, 98, 100, 169, 171, 173, 174, 376 Кримінального процесуальногокодексу України, суд -

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 про часткове скасування арешту майна по кримінальному провадженні внесенному до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000605 від 04.06.2020року, відносно ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого частиною 3 статті 368 КК України, відмовити.

Змінити місце зберігання речового доказу: службове посвідчення серії НОМЕР_1 видане 11.06.2020 року на ім"я ОСОБА_4 , яке було виявлено та вилучено в ході обшуку 31.07.2020 року та передати на зберігання до завершення розгляду кримінального провадження, Головному управлінню НП у Львівській області.

Копію ухвали скерувати Начальнику Дрогобицького РВНП ГУ у Львівській області та Головному управлінню НП у Львівській області, для виконання.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1