Справа № 446/394/15-к
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.09.2022 м.Кам`янка-Бузька

Кам`янка-Бузький районний суд Львівської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

секретар судового засідання ОСОБА_2
з участю прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000435від 05.12.2014 за обвинуваченням
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Любешка Перемишлянського району Львівської області, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого по АДРЕСА_2 , громадянина України, з середньо-технічною освітою, працюючого у ВП "Кам`янка-Бузька дистанція колії" ДТГО "Львівська залізниця", одруженого, такого, що має на утриманні одну неповнолітню дитину, раніше не судимого,

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 271 КК України,

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_4 , 16.10.2014 перебуваючи на посаді старшого майстра шляхового 2-ї лінійної дільниці ВП "Кам`янка-Бузька дистанція колії" ДТГО "Львівська залізниця", недостатньо контролював безпечне виконання робіт підлеглими працівниками, чим порушив вимоги п./п. 4.9 (відповідає за стан охорони праці на дільниці), 4.11 (відповідає за дотримання інструкцій з охорони праці), 4.12 (дотримання працівниками дільниці і ним самим правил внутрішнього трудового розпорядку) та п.2.11 "Посадової інструкції старшого майстра шляхового 2-ї лінійної дільниці", а саме ОСОБА_4 не переконався в тому, що перевірка рейкового господарства дефектоскопним візком супроводжувалась колійним майстром або бригадиром колії і достатньою кількістю сигналістів, не менше двох, та не вчинив заходів до припинення таких робіт, що спричинило смертельне травмування майстра цеху рейкової дефектоскопії Кам`янка-Бузька дистанції колії ДТГО "Львівська залізниця" ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та травмування монтера колії Кам`янка-Бузька дистанції колії ДТГО "Львівська залізниця" ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , які мали місце 16.10.2014 близько 12.00 год. на території Сапіжанка-Добротвір ДТГО "Львівська залізниця", другий пікет п`ятого кілометра.

Таким чином, обвинувачений ОСОБА_4 вчинив порушення вимог законодавчих актів про охорону праці, а саме п. 3.1, 3.3 "Інструкції з охорони праці №17 для операторів дефектоскопних візків", затвердженої Наказом ВП "Кам`янка-Бузька дистанція колії" від 04.02.2013 №127 та посадову інструкцію на старшого майстра шляхового 2 лінійної дільниці ОСОБА_4 , що спричинило загибель людей, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 271 КК України.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у скоєнні інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, передбаченому ч. 2 ст. 271 КК України, при обставинах, викладених в обвинувальному акті визнав у повному обсязі, щиро розкаявся, та пояснив, що він повинен був ще раз пересвідчитись про безпечність виконання робіт підлеглими працівниками, оскільки вказана ділянка дороги де відбулась подія була достатньо великою, однак він цим знехтував.

Обвинувачений ОСОБА_4 щиро розкаявся у вчиненому, просив його суворо не карати.
Оскільки обвинувачений ОСОБА_4 у повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, при обставинах, викладених у обвинувальному акті, та приймаючи до уваги, що прокурор, також не оспорював встановлені фактичні обставини, при яких скоєно кримінальне правопорушення і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, роз`яснивши положення ч. 3 ст. 349 КПК України, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин скоєння кримінального правопорушення, які ніким не оспорюються.
Враховуючи викладене, здійснивши допит у судовому засіданні обвинуваченого, дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, суд дійшов висновку, що при встановлених обставинах вина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 271 КК України - порушення вимог законодавчих та інших нормативно-правових актів про охорону праці службовою особою підприємства, установи, організації, що спричинило загибель людей, доведена повністю.
При призначенні покарання суд враховує положення ч. 2 ст. 50 КК України, відповідно до якого покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.
Також суд враховує загальні засади призначення покарання, визначені ст. 65 КК України, а саме призначення покарання в межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, відповідно положень Загальної частини цього Кодексу та з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Так кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 271 КК України, відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином.
Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого, у відповідності до ст. 66 КК України суд визнає його щире каяття.
Обставинами, які обтяжують покарання обвинуваченого у відповідності до ст. 67 КК України судом не встановлено.
Досліджуючи дані, які характеризують особу обвинуваченого суд бере до уваги, що він раніше не судимий, на обліку в нарколога та психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується позитивно, одружений, має на утриманні одну неповнолітню дитину.
При таких обставинах, суд вважає, що покарання обвинуваченому необхідно обрати в межах санкції ч. 2 ст. 271 КК України у виді виправних робіт з відрахуванням в дохід держави частини заробітку з позбавленням права обіймати певні посади, оскільки вважає, що саме таке покарання є необхідним та достатнім для його виправлення, попередження скоєння ним нових кримінальних правопорушень та відповідає загальним засадам призначення покарання і не знаходить підстав для призначення більш м`якого покарання, ніж передбачено законом.
Разом з тим, захисником обвинуваченого заявлено клопотання про звільнення від покарання ОСОБА_4 на підставі Закону України «Про амністію у 2016 році», яке обвинувачений підтримав, покликаючись на те, що в нього на утриманні є одна неповнолітня дитина.
Прокурор ОСОБА_3 не заперечив щодо застосування амністії до обвинуваченого.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про застосування амністії в Україні» амністія є повне або часткове звільнення від відбування покарання осіб, визнаних винними у вчиненні злочину.
Згідно з положеннями ст. 10 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 № 1810-VIII, який набрав чинності 07.09.2017 р. питання про застосування амністії суд вирішує, зокрема за ініціативою обвинуваченого (підсудного) чи засудженого, їхніх захисників чи законних представників.
Статтею 13 вказаного Закону визначено, що його дія поширюється на осіб, які вчинили злочини до дня набрання ним чинності включно, і не поширюється на осіб, які вчинили триваючі або продовжувані злочини, якщо вони закінчені, припинені або перервані після набрання чинності цим Законом. Особи, засуджені за вчинення злочину, які відповідно до цього Закону підлягають звільненню від відбування (подальшого відбування) покарання, звільняються не пізніше ніж протягом трьох місяців з дня опублікування цього Закону.
Згідно з ч. 4 ст. 10 вказаного Закону у разі якщо до особи може бути застосовано декілька підстав, передбачених цим Законом, застосовується підстава, яка найбільшим чином поліпшує становище особи.
У відповідності до пункту «в» статті першої Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 № 1810-VIII, який набрав чинності 07.09.2017 р. звільненню від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, підлягають особи, визнані винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, а також особи, кримінальні справи стосовно яких за зазначеними злочинами розглянуті судами, але вироки стосовно них не набрали законної сили, яких не позбавлено батьківських прав та які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилося 18 років.
Як видно з свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 05.11.2011, виданого повторно, обвинувачений ОСОБА_4 є батьком неповнолітньої дитини ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Відтак, беручи до уваги, що ОСОБА_4 вчинив злочин, передбаченний ч. 2 ст. 271 КК України який не є особливо тяжким злочином відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, є людиною яка має на утриманні неповнолітню дитину, враховуючи відсутність, визначених статтею 9 вказаного Закону та статтею 4 Закону України "Про застосування амністії в Україні" підстав за яких амністія до нього не може бути застосована, а також те, що обвинувачений дав свою згоду суду на застосування амністії, суд дійшов висновку про необхідність прийняття рішення про застосування амністії до ОСОБА_4 на підставі пункту «в» статті 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 № 1810-VIII, який набрав чинності 07.09.2017 р.
Відповідно до ч. 2 ст. 86 КК України особи, визнані винними у вчиненні злочину обвинувальним вироком суду, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили, можуть бути повністю або частково звільнені від відбування покарання.
Цивільний позов не заявлявся.

Запобіжний захід не обирався.

Процесуальних витрат у справі не має.

Речові докази відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 366-368, 371, 374, 376 Кримінального процесуального кодексу України, ст. 86 КК України, п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 № 1810-VIII, який набрав чинності 07.09.2017 р.,

УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 271 КК України та призначити йому покарання у виді виправних робіт строком на 2 (два) роки з відрахуванням в дохід держави 20 відсотків заробітку та з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих функцій строком на 2 (два) роки

Звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання у виді виправних робіт з відрахуванням в дохід держави частини заробітку з позбавленням права обіймати певні посадина підставі ст. 86 КК України та пункту «в» статті 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» .

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на вирок може бути подана до апеляційного суду Львівської області через Кам`янка-Бузький районний суд Львівської областіпротягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Суддя ОСОБА_1