Справа № 712/5146/22
Номер провадження 1-кп/711/435/22
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 серпня 2022 року м. Черкаси

Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

провівши у відкритому судовому засіданні в залі Придніпровського районного суду м. Черкаси судовий розгляд кримінального провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Норильськ РФ, громадянина України, українця, не одруженого, не працюючого, на обліку у лікаря психіатра не перебуває, групи інвалідності немає, не судимого, зареєстрованого та мешканця АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення-злочину, передбаченого ч. 1 ст. 436-2 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 , перебуваючи у невстановленому досудовим розслідуванням місці, за допомогою власного мобільного телефону «Huawei» ІМЕІ НОМЕР_1 та НОМЕР_2 , у період з 01.04.2022 по 13.05.2022, умисно, з мотивів несприйняття діючої української влади та схвалення політики країни-агресора, з власного акаунту у месенджері «Телеграм», який зареєстрований на його номер телефону НОМЕР_3 , здійснював переписку у вказаному месенджері з користувачем ОСОБА_6 , номер телефону НОМЕР_4 , у ході якої виправдовував, визнавав правомірною, заперечував збройну агресію РФ проти України, розпочату у 2014 році, виправдовував, визнавав правомірною, заперечував тимчасову окупацію частини території України.

Так, у описаний спосіб ОСОБА_5 20.03.2022 о 19 год. 45 хв., написав повідомлення ОСОБА_6 наступного змісту «Да я читал где то. Не все Европу поддерживают. Хотя Европе уже пох на этот конфликт. У них сейчас своих проблем в экономике хватает». У вказаному повідомленні є ознаки заперечення збройної агресії Російської Федерації проти України, розпочатої у 2014 році.

Він же, за аналогічних обставин та в тотожний спосіб, 01.04.2022 о 13 год. 14 хв., написав повідомлення ОСОБА_6 наступного змісту «Та да. Вполне возможно. По них и со смерчей стреляли. И даже попадали. Россия ж не воюет а так играется. Специальная спец операция, малыми силами. И прочая лабуда» та 01.04.2022 о 13 год. 21 хв. написав повідомлення ОСОБА_6 наступного змісту «Я ж говорю она играется в войнушку. Может политики договариваются сливают как в Чечне было. Если бы она реально взялась. И да были бы разрушения и многие жертвы среди мирных. Да ввела бы пол милионную армию. Да как бы отутюжила тут всех. Закончила бы максимум за 1 месяц». У зазначених повідомленнях є ознаки виправдовування, визнання правомірною, заперечення збройної агресії Російської Федерації проти України, розпочатої у 2014 році, виправдовування, визнання правомірною, заперечення тимчасової окупації частини території України.

Крім того, за аналогічних обставин та в тотожний спосіб, 08.04.2022 о 15 год. 27 хв., написав повідомлення ОСОБА_6 наступного змісту «Да у меня тоже иногда злоба накатывает на счет всего этого. Что народ тупой. Что власти конченные со своими дебильными провокациями, диктатурой и человеческими жертвами, (не цензурна лексика) это Украину, и загнать ее в каменный век. Что бы прозрение наступило. Да Украина только с маленькой нет никакого уважения этой Говно стране». У вказаному повідомленні є ознаки виправдовування, визнання правомірною збройної агресії Російської Федерації проти України, розпочатої у 2014 році.

Він же, за аналогічних обставин та в тотожний спосіб, 07.05.2022 о 11 год. 24 хв., написав повідомлення ОСОБА_6 наступного змісту «Нормально. Некоторые новые я уже видел на других каналах. Я уже не отслеживаю эту спецоперацию. Вроде как ещё один крейсер Украина подбила. Если так то это жопа» та 13.05.2022 об 11 год. 07 хв. написав повідомлення ОСОБА_6 наступного змісту «Да Украина мать ее, вообще о своих не заботятся. Убитых не забирает, раненых тоже. Руские раненых лечат а убитых хоронят в братских могилах. И это делается для того что бы скрыть реальные жертвы, и что бы не выплачивать. Но наше быдло пока зомбированно, особенно девки. И когда до них дойдёт я не знаю. Надеюсь осенью». У зазначених повідомленнях є ознаки виправдовування, визнання правомірною збройної агресії Російської Федерації проти України, розпочатої у 2014 році.

Вказаними діями ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 436-2 КК України, тобто виправдовування, визнання правомірною, заперечення - збройної агресії Російської Федерації проти України, розпочатої у 2014 році, та тимчасової окупації частини території України, а також глорифікацію осіб, які здійснювали збройну агресію Російської Федерації проти України, розпочату у 2014 році.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 , свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 436-2 КК України, визнав повністю та суду пояснив, що факти викладені в обвинувальному акті відповідають дійсності. В його власності перебував мобільний телефон «Huawei», який був придбаний за його кошти, та на якому був встановлений месенджер «Телеграм». Саме в цьому месенджері по вказаному телефону він спілкувався з ОСОБА_6 та перебуваючи під дією російської пропаганди, писав йому повідомлення, які вірно зазначені в обвинувальному акті. Телефон «Samsung» також належить йому, але за допомогою цього телефону він не спілкувався у месенджерах. У скоєному щиро розкаявся, вину усвідомив та повністю визнав, просив суворо не карати, надавши шанс на виправлення. Також просив врахувати, що під час досудового розслідування він визнавав свою провину, зробивши для себе належні висновки, засуджує свою поведінку. Крім того, просив врахувати, що він добровільно перерахував кошти на рахунок ЗСУ.
Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_5 в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового розслідування кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, та, беручи до уваги те, що прокурор, захисник також не оспорювали фактичні обставини подій, і судом встановлено, що учасники зазначеного кримінального провадження, в тому числі і обвинувачений, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, роз`яснивши учасникам процесу положення ч. 3 ст.349 КПК України, відповідно до яких останні будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч. 3 ст.349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин провадження, які ніким не оспорюються.
Суд, допитавши обвинуваченого ОСОБА_5 та дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена.
Згідно ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею. З метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

Таким чином, враховуючи викладене, суд вважає, що своїми діями ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 436-2 КК України, а саме виправдовування, визнання правомірною, заперечення - збройної агресії Російської Федерації проти України, розпочатої у 2014 році, та тимчасової окупації частини території України, а також глорифікацію осіб, які здійснювали збройну агресію Російської Федерації проти України, розпочату у 2014 році.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_5 покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії нетяжких злочинів, особу обвинуваченого, який має постійне місце проживання, не одружений, на утриманні неповнолітніх дітей не має, раніше не судимий, інвалідом не являється, позитивно характеризується за місцем проживання, вину визнав, щиро розкаявся, а також суд враховує добровільне внесення обвинуваченим грошових коштів на підтримку Збройних Сил України.

В якості обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого, згідно ст. 66 КК України, суд визнає його щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

При цьому, суд враховує, що щире каяття характерне тим, що воно засновано на належній критичній оцінці особою своєї протиправної поведінки через визнання вини і готовність нести кримінальну відповідальність, тобто характеризує суб`єктивне ставлення винної особи до вчиненого кримінального правопорушення, яке виявляється в тому, що вона визнає свою провину, висловлює жаль з приводу вчиненого та бажання виправити ситуацію, що склалася.

У судовому засіданні обвинувачений свою вину визнав у повному обсязі, у вчиненому щиро розкаявся та неодноразово вибачався за вчинене та висловлював жаль з приводу вчиненого, критично оцінив свої дії, зауважив на тому, що готовий нести відповідальність за вчинене, що також свідчить про те, що особа розуміє тяжкість наслідків від своїх дій та щиро кається, дійсно бажає виправити ситуацію, що склалася з його вини.

Обставин, що обтяжують покарання, згідно ст. 67 КК України, судом не встановлено.

На підставі вищевикладеного, з урахуванням загальних засад призначення покарання: законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, враховуючи вимоги ст. 65 КК України про те, що особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень і що більш суворий вид покарання з числа передбачених за скоєне кримінальне правопорушення призначається лише у випадку, якщо менш суворий вид покарання буде недостатнім для виправлення особи і попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень, а також враховуючи ступень тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, його наслідків, особи обвинуваченого, який офіційно не працевлаштований, обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі.
Підстав для застосування ст. 69 КК України чи приписів ст. 69-1 КК України, до обвинуваченого, суд не вбачає, у зв`язку з відсутністю передумов, за яких дані правові норми можуть бути застосовані.

З урахуванням вищевикладених обставин по справі, суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливо без ізоляції від суспільства, шляхом звільнення від відбування покарання з іспитовим строком на підставі ст. 75 КК України, а також вважає необхідним покласти на обвинуваченого ОСОБА_5 обов`язки у відповідності з п.п. 1,2 ч.1 ст. 76 КК України.

Таке покарання, на переконання суду, буде необхідним для виправлення обвинуваченого, запобіганню вчинення нових злочинів, відповідатиме особі обвинуваченого та є достатнім для досягнення, відповідно до ст. 50 КК України, мети покарання.
Враховуючи те, що стосовно обвинуваченого дія запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання вже закінчилась, а сторони провадження не заявили клопотання про застосування відносно нього запобіжного заходу, суд не вбачає підстав для застосування обвинуваченому запобіжного заходу до набрання вироком законної сили.
Цивільний позов не заявлено. Процесуальні витрати відсутні.

Долю речових доказів суд вирішує на підставі ст. 100 КПК України. При вирішенні питання про долю речових доказів, суд враховує наступне.

Відповідно до частини 1 статті 96-1 КК України, спеціальна конфіскація полягає у примусовому безоплатному вилученні за рішенням суду у власність держави грошей, цінностей та іншого майна у випадках, визначених цим Кодексом, за умови вчинення умисного кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, за які передбачено основне покарання у виді позбавлення волі або штрафу понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а так само передбаченого частиною першою статті 150, статтею 154, частинами другою і третьою статті 159-1, частиною першою статті 190, статтею 192, частиною першою статей 204, 209-1, 210, частинами першою і другою статей 212, 212-1, частиною першою статей 222, 229, 239-1, 239-2, частиною другою статті 244, частиною першою статей 248, 249, частинами першою і другою статті 300, частиною першою статей 301, 302, 310, 311, 313, 318, 319, 362, статтею 363, частиною першою статей 363-1, 364-1, 365-2 цього Кодексу.

Згідно з частиною 1 статті 96-2 КК України спеціальна конфіскація застосовується у разі, якщо гроші, цінності та інше майно: 1) одержані внаслідок вчинення злочину та/або є доходами від такого майна; 2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення злочину, фінансування та/або матеріального забезпечення злочину або винагороди за його вчинення; 3) були предметом злочину, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), а у разі, коли його не встановлено, - переходять у власність держави; 4) були підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення злочину, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), який не знав і не міг знати про їх незаконне використання.

Санкція статті, за якою кваліфіковано умисні дії обвинуваченого, передбачає покарання у виді позбавлення волі. Речовий доказ: мобільний телефон «Huawei» (ІМЕІ: НОМЕР_1 та НОМЕР_2 ), який вилучений 23.06.2022 у ході проведення обшуку житлового приміщення, де проживає ОСОБА_5 та переданий йому на відповідальне зберігання під розписку, використаний ним як засіб для вчинення кримінального правопорушення. За таких обставин, до вказаного речового доказу слід застосувати спеціальну конфіскацію.

Мобільний телефон «Samsung» (ІМЕІ: НОМЕР_5 ) з сім-картою НОМЕР_6 , визнаний речовим доказом та переданий на відповідальне зберігання обвинуваченому залишити у власності ОСОБА_5 , як такий, що не був засобом для вчинення цього кримінального правопорушення.

Керуючись ч. 3 ст.349, ст.ст. 368-370, 373, 374 КПК України, -

УХВАЛИВ:

Визнати ОСОБА_5 винним у вчиненні кримінального правопорушення-злочину, передбаченого ч. 1 ст. 436-2 КК України та призначити йому покарання у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК Українизвільнити ОСОБА_5 від відбуття призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 (два) роки.
Відповідно до ч.1 п.1,2 ст.76 КК України, на період іспитового строку, покласти на ОСОБА_5 наступні обов`язки:
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
На підставі статей 96-1, 96-2 КК України застосувати спеціальну конфіскацію майна та конфіскувати у власність держави речовий доказ: мобільний телефон «Huawei» (ІМЕІ НОМЕР_1 та НОМЕР_2 ), який переданий на відповідальне зберігання під розписку ОСОБА_5 .

Речовий доказ: мобільний телефон «Samsung» (ІМЕІ: НОМЕР_5 ) з сім-картою НОМЕР_6 , переданий на відповідальне зберігання обвинуваченому залишити у власності ОСОБА_5 .

На вирок суду протягом 30 днів з дня його проголошення може бути подана апеляційна скарга до Черкаського апеляційного суду через Придніпровський районний суд м. Черкаси.
Відповідно до ч. 2 ст. 394 КПК України цей вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку, з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.
Вирок набирає законної сили після спливу закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого ч. 2 ст.395 КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору в порядку, визначеному ст. 376 КПК України.

Головуючий: ОСОБА_1