Справа № 497/443/22
Провадження № 1-кс/497/157/22
УХВАЛА
10.03.2022 року Болградський районний суд Одеської області в складі:

головуючого слідчого судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду в м. Болград Одеської області, клопотання слідчого СВ Болградського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 про арешт тимчасово вилученого майна,-

ВСТАНОВИВ:
09.03.2022 року слідчий СВ Болградського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 звернулася до суду з клопотанням погодженим з прокурором Болградської окружної прокуратури ОСОБА_4 про арешт тимчасово вилученого майна у кримінальному провадженні № 00000118 від 08.03.2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 152 КК України.

З клопотання вбачається, що слідчим відділом Болградського РВП ГУНП в Одеській області, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000118 відомості щодо якого 08 березня 2022 року внесені до ЄРДР.

Слідством встановлено, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , близько 02:00 години 08.03.2022 року, знаходячись у житловій кімнаті домоволодіння АДРЕСА_1 , маючи намір задовольнити свою статеву пристрасть з малолітньою ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка за власним бажанням також перебувала у зазначеному домоволодінні, діючи умисно, протиправно, усвідомлюючи власні дії, користуючись її безпорадним станом в силу свого малолітнього віку, відсутності специфічного життєвого досвіду (зокрема, в інтимних питаннях), рівня інтелектуального розвитку та індивідуальних особливостей, у зв`язку з чим остання не могла чинити йому опір, здійснив спробу вступити з ОСОБА_6 в статеві зносини природнім способом, а саме попередньо знявши з неї штани та труси та оголивши свій статевий орган, присів на стілець та, усадивши ОСОБА_6 на себе, намагався ввести свій статевий орган у її піхву, але з обставин, що не залежали від його волі не зміг довести намір до кінця.

Надалі, не зупиняючись на скоєному, ОСОБА_5 , бажаючи настання злочинного результату, вступив з ОСОБА_6 в статеві зносини природнім способом, а саме поклавши її спиною до себе в зігнутому положенні, дістав свій статевий орган, який перебував в ерегованому стані та ввів його в піхву малолітньої ОСОБА_6 і на протязі деякого часу здійснював з нею статевий акт.

Продовжуючи свій злочинний намір, ОСОБА_5 , схиливши перед собою малолітню ОСОБА_6 на коліна, вступив із нею в статеві зносини неприроднім способом, а саме ввів свій оголений статевий орган у ротову порожнину ОСОБА_6 і на протязі деякого часу здійснював з нею статевий акт.

За наявністю достатніх доказів, 08.03.2022 року, ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 152 КК України за ознаками: вчинення дій сексуального характеру, пов`язаних із вагінальним та оральним проникненням в тіло іншої особи з використанням геніталій (зґвалтування), вчинені щодо особи, яка не досягла чотирнадцяти років, незалежно від її добровільної згоди.

08 березня 2022 року о 07:45 години, ОСОБА_5 затримано в порядку ст. 208 КПК України. Після затримання у ОСОБА_5 вилучено одяг, в якому останній перебував під час вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення: спортивні штани чорного кольору, светр-тільняшка біло-чорного кольору, труси синього кольору.

На даний час, орган досудового розслідування вважає за доцільним детально досліди вилучене майно з залученням спеціалістів та експертів. Окрім того підлягає встановленню наявність біологічних слідів на вилученому одязі, та їх належність певним особам.

Вказані предмети першочергово необхідні для забезпечення даного кримінального провадження, з метою підтвердження причетності певних осіб до вчинення кримінального правопорушення, за наслідками якого розпочатого досудове розслідування, тому слідчий звертається з цім клопотанням.
Слідчий СВ Болградського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд клопотання у її відсутності, клопотання підтримала в повному обсязі (а.с.39).

Слідчий суддя перевіривши наданні матеріали клопотання та дослідивши докази по даних матеріалах, дійшов висновку щодо задоволення клопотання, виходячи з наступного.

У відповідності до вимог ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

При розгляді клопотання про накладення арешту на майно в порядку ст.ст. 170-173 КПК України, для прийняття законного, обґрунтованого та справедливого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати правову підставу для арешту майна, яка має бути викладена у клопотанні слідчого та відповідати вимогам закону.

Вказана норма узгоджується з ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.

Згідно з Конституцією України та Законом України «Про міжнародні договори і угоди», чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України і підлягає застосуванню поряд з національним законодавством України.

До основних стандартів у сфері правового регулювання відносин власності належить Загальна декларація прав людини (1948 р.) та Європейська конвенція про захист прав людини та основних свобод (1950 р.), учасником яких є Україна.

Статтею 1 Протоколу №1 (1952 р.) до Конвенції встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Як свідчить практика Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), найчастіше втручання в право власності фізичних та юридичних осіб відбувається з боку державних органів, зокрема, органів виконавчої влади, іноді органів законодавчої й судової влади, шляхом прийняття законодавчих актів чи при винесенні незаконного рішення суду, тоді як ст. 1 Першого Протоколу до Європейської конвенції з прав людини забороняє будь-яке невиправдане втручання державних органів.

Практика ЄСПЛ визначає, що стаття 1 Протоколу 1, яка спрямована на захист особи (юридичної особи) від будь-якого посягання держави на право володіти своїм майном, також зобов`язує державу вживати необхідні заходи, спрямовані на захист права власності (рішення по справі «Броньовський (Broniowski) проти Польші» від 22.06.2004р.).

У своїх висновках ЄСПЛ неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення п. 1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п. 2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).

В судовому засіданні встановлено, що слідчим відділом Болградського РВП ГУНП в Одеській області, здійснюється досудове розслідування в кримінальному провадженні, внесеному Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000118 від 08.03.2022 року з попередньою правовою кваліфікацією ч. 4 ст. 152 КК України, вчинення дій сексуального характеру, пов`язаних із вагінальним та оральним проникненням в тіло іншої особи з використанням геніталій (зґвалтування), вчинені щодо особи, яка не досягла чотирнадцяти років, незалежно від її добровільної згоди.

З протоколу затримання особи від 08.03.2022 року вбачається, що ОСОБА_5 було затримано в цей день в порядку ст.208 КПК України та після його обшуку, він добровільно надав слідству одяг, в який був одягнутий в ніч вчинення злочинних дій відносно ОСОБА_6 . Постановою слідчого від 09.03.2022 року перелічене в протоколі добровільної видачі майно визнано речовими доказами у кримінальному провадженні №0000118 від 08.03.2022 року.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження є всі підстави обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, про що свідчать докази зібрані слідством по справі. Також слідчим доведено, що майно, на яке він просить накласти арешт, буде використано, як доказ у кримінальному провадженні та саме експертні дослідження вилучених документів будуть визначати винувату особу в даній події.

Оцінивши обставини визначені ст.ст. 132,170 КПК України, суд дійшов висновку, що клопотання слідчого є обґрунтованим і підлягає задоволенню, так як вищезазначене майно, є речовим доказом у кримінальному правопорушенні, та вважає необхідним застосувати захід забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту вилученого майна.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 132,170-173,395 КПК України, слідчий суддя,-

П О С Т А Н О В И В:
Клопотання слідчого СВ Болградського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 про арешт тимчасово вилученого майна - задовольнити.

Накласти арешт на тимчасово вилучене майно по кримінальному провадженню, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000118 від 08.03.2022 року, що було тимчасово вилучено у ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме:

- спортивні штани чорного кольору;

- светр-тільняшка біло-чорного кольору;

- труси синього кольору.

у частині заборони відчуження, розпорядження та користування.

Вказані речі здати на зберігання до камери зберігання речових доказів Болградського районного відділу поліції ГУНП в Одеській області за адресою: Одеська область, м.Болград, пр-т Соборний,97, та відповідальним за їх належне зберігання визначити слідчого CВ Болградського районного відділу поліції Головного управління національного поліції в Одеській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 .

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Одеського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1