Справа № 305/1811/15-к
Провадження по справі 1-кп/305/6/22
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.06.2022 Рахівський районний суд Закарпатської області

в особі головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3

прокурора ОСОБА_4

захисників адвокатів ОСОБА_5 , ОСОБА_6

потерпілих ОСОБА_7 , ОСОБА_8

обвинуваченого ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Рахові обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР 16 липня 2015 року за № 0000681 про обвинувачення:

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з вищою освітою, неодруженого, військовозобов`язаного, не працюючого, раніше не судимого,

у скоєнні кримінальних правопорушень передбачених ч. 4 ст. 296, ч. 2 ст. 194, ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 350 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Формулювання обвинувачення, яке пред`явлено ОСОБА_9 визнане судом недоведеним.
Органом досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_9 16 липня 2015 року близько 03 год 30 хв у смт Ясіня, Рахівського району, Закарпатської області, поблизу будівлі Ясінянського пожежно-рятувального поста управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій в Закарпатській області, розташованої по вул. Борканюка, буд. №13, перебуваючи у громадському місці, безпричинно, з мотивів явної неповаги до суспільства, демонструючи свою зневагу до існуючих правил і норм поведінки в суспільстві, виражаючи особливу зухвалість, діючи умисно, привів в дію заздалегідь заготовлену ручну наступальну осколкову гранату РГД-5, яка згідно висновку вибухотехнічної експертизи №24-82 від 18.08.2015 являється вибуховим пристроєм, в якому згідно висновку хімічної експертизи №20/63 від 04.08.2015 використовувалася бризантна вибухова речовина тротил (тринітротилуол), і кинув назустріч їдучому в його сторону легковому автомобілю марки «Mercedes-Benz C-180», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , в якому знаходилися ОСОБА_8 і ОСОБА_10 , таким чином здійснив вибух на відстані близько 40 метрів перед даним автомобілем, в результаті чого створив реальну загрозу для життя та здоров`я останніх, пошкодив асфальтобетонне дорожнє покриття вулиці площею 0, 2826 кв.м, на суму 95,51 грн, чим заподіяв філії «Рахівська дорожньо-експлуататційна дільниця» ДП «Закарпатський облавтодор» матеріальну шкоду в розмірі 95, 51 грн, й у такий спосіб грубо порушив громадський порядок.

Крім цього, ОСОБА_9 16 липня 2015 року близько 03 год 40 х. в смт Ясіня, Рахівського району, Закарпатської області, знаходячись по вул. Борканюка, з мотивів неприязних відносин, з метою пошкодження чужого майна - будинку по АДРЕСА_2 , який належить ОСОБА_7 , діючи умисно, привів в дію і кинув в сторону даного будинку ручну осколкову гранату РГН або РГО, яка згідно висновку вибухотехнічної експертизи №24-81 від 18.08.2015 являється вибуховим пристроєм, в якому згідно висновку хімічної експертизи №20/62 від 04.08.2015 використовувалася бризантна вибухова речовина тротил (тринітротолуол), яка вибухнула на сходах безпосередньо перед входом в будинок, внаслідок чого спричинив множинні точкові пошкодження металевих воріт на суму 224,31 грн штукатурки фундаменту і фасаду однієї стіни на суму 738,27 грн, штукатурки бетонних сходів на суму 236,03 грн, дверних і віконних рам на суму 1205,34 грн, розбиття скляних шибок вікна і дверей на суму 328,62 грн, чим заподіяв ОСОБА_7 матеріальну шкоду в загальному розмірі 2 732,57 грн, та спричинив розбиття переднього вітрового скла автомобіля "Volkswagen Golf LD", який знаходився на вулиці на відстані 8,1 метра від будинку ОСОБА_11 , що належить ОСОБА_12 , чим заподіяв останній матеріальну шкоду в розмірі 2 562 грн.

Крім цього, ОСОБА_9 в ніч із 15 на 16 липня 2015 року в смт Ясіня, Рахівського району, Закарпатської області, незаконно, без передбаченого законом дозволу носив при собі дві ручні осколкові гранати, які згідно висновків вибухотехнічної експертизи №24-81 та №24-82 від 18.08.2015 являються вибуховими пристроями, а саме ручною наступальною осколковою гранатою РГД-5 та ручною осколковою гранатою РГН або РГО, які у період часу з 03 год 30 хв до 03 год 40 хв 16.07.2015 року привів у дію з метою здійснення вибухів, чим внаслідок неконтрольованого поводження із загальнонебезпечними предметами поставив під загрозу громадську безпеку.

Крім цього, 26 липня 2015 року близько 22 години 30 хвилин в смт Ясіня, Рахівського району, Закарпатської області по вулиці Миру на території бару «Манго» ОСОБА_9 підійшов до стола, за яким сидів ОСОБА_8 , який був очевидцем кримінального правопорушення, передбаченого ст. 296 ч. 4 КК України, вчиненого ОСОБА_9 16 липня 2015 року близько 03 год 30 хв в смт Ясіня по вул. Борканюка, та в порядку ст. 224 КПК України дав органу досудового розслідування показання, що викривають ОСОБА_9 у вчиненні даного кримінального правопорушення і тим самим виконав свій громадський обов`язок, передбачений ч. 2 ст. 66 КПК України «Права та обов`язки свідка».

У подальшому, ОСОБА_9 з мотивів помсти за виконання ОСОБА_8 зазначеного громадського обов`язку, умисно наніс останньому чотири удари по голові, а саме по одному удару скляним стаканом, фарфоровим кухлем та кулаком, чим спричинив потерпілому тілесні ушкодження у вигляді забійних ран верхньої губи справа, тім`яної та потиличної ділянок голови, садна правої акулової ділянки, закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, які згідно висновку судово медичної експертизи № 331 від 03 серпня 2015 року та п. 2.3.3 МОЗ України № 6 від 17.05.1995 належать до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Натомість судом в ході проведеного судового розгляду даного кримінального провадження встановлені інші обставини справи, які не спростовані представником публічного обвинувачення в ході судового розгляду даної справи.
Так, в ході судового слідства, проведеного судом в порядку загального розгляду, ОСОБА_9 показав суду, що з потерпілими ОСОБА_7 та ОСОБА_8 є односельцями, однак тривалий час перебуває з ними у особистих неприязних відносинах. Вину свою у пред`явлених йому обвинуваченнях категорично заперечує, вважає, що кримінальне провадження відносно нього є сфабриковане, а допустимих доказів, які би свідчили про його причетність до скоєння вмінених йому кримінальних правопорушень, немає.

Жодних вибухових пристроїв чи гранат він не мав та не кидав їх в автомобіль марки «Mercedes-Benz C-180», д.н.з НОМЕР_1 , в якому знаходилися ОСОБА_8 та ОСОБА_10 , також не кидав гранату в будинок належний ОСОБА_7

Категорично заперечує той факт, що наносив тілесні ушкодження у барі «Манго» в липні 2015 року потерпілому ОСОБА_8 . Вважає це наклепом з боку ОСОБА_8 .

Кримінальне провадження, порушене відносно нього, вважає сфабрикованим, надуманим та таким, що не відповідає дійсності. Враховуючи, що відсутні жодні докази, які б підтверджували його винуватість, просить виправдати його з-під обвинувачення у кримінальному провадженні за № 0000681 за ч. 4 ст. 296 , ч. 2 ст. 194, ч. 1 ст. 263 КК України, ч. 2 ст. 350 КК України, а всі докази обвинувачення визнати неналежними та недопустимими.

Потерпілий ОСОБА_8 , допитаний в ході судового розгляду, дав такі покази. Його сім`я давно ворогує з сім`єю ОСОБА_13 . 16 липня 2015 року вночі він їхав власним автомобілем марки «Mercedes-Benz C-180», д.н.з НОМЕР_1 , разом з ОСОБА_10 у смт Ясіня, Рахівського району, Закарпатської області, коли поруч з пожежним ДЕПО почув вибух десь на відстані 40 метрів перед керованим ним автомобілем. Автомобіль не було пошкоджено, а пошкоджено було асфальтне покриття дороги. Тілесних ушкоджень не отримав ніхто, загрози життю не було. Хто саме вчинив взрив не бачив, однак перед цим незадовго бачив як перед ним проїхав автомобіль під керуванням ОСОБА_9 . Претензій не заявляє.

26 липня 2015 року він з компанією друзів відпочивав у барі «Манго» у смт Ясіня, коли десь о 22 год 30 хв до нього підійшов ОСОБА_9 та умисно, безпричинно наніс удари йому по голові скляним посудом та кулаком, спричинивши травму голови, все це бачили його друзі - ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 .

Потерпілий ОСОБА_7 , допитаний в ході судового розгляду справи, надав суду слідуючі пояснення.

Особисто з сім`єю ОСОБА_9 перебуває у неприязних відносинах.

Напередодні, 15 липня 2015 року, йдучи на каву в смт Ясіня, зустрівся з ОСОБА_9 , який став погрожувати йому ножем, про що нікому не повідомляв та став виганяти його з території кафе, він був у кафе з товаришами: ОСОБА_18 та братом ОСОБА_19 .

Зранку невідома особа кинула йому у двір гранату, хто саме кинув не бачив, однак думає, що це зробив ОСОБА_9 .. Звуку вибуху не чув, було пошкоджено вікно, десь близько 09 години повідомив про це брата ОСОБА_20 , а гранату кинули йому десь близько 3-4 год ночі. Пошкоджено було частково штукатурку фасаду, сходи та вибито шибку вікна та вітрове скло на автомобілі марки «Volkswagen Golf», що стояв поруч на вулиці.

Жодних матеріальних претензій не заявляє. Уточнив, що особисто не бачив хто кидав гранату, на той час вважав, що це міг зробити ОСОБА_9 .

Свідок ОСОБА_21 допитаний в суді надав такі покази. Сім`я ОСОБА_22 та ОСОБА_13 ворогують між собою давно. 16 липня 2015 року йому відомо, що ОСОБА_23 вночі кинув гранату на їх подвір`я в АДРЕСА_2 , пошкодивши частково майно. Особисто не бачив хто кидав гранату. Всю ніч спав вдома вибуху не чув, про все довідався зі слів брата ОСОБА_24 . Жодних претензій не має до ОСОБА_9 . Йому стало відомо, що десь через 3-4 дні ОСОБА_9 побив у місцевому кафе ОСОБА_8 , вдаривши бокалом по голові, за що саме йому не відомо.

Свідок ОСОБА_25 показав суду.

16 липня 2015 року близько 04 години ранку, прокинувся від вибуху в смт Ясіня, Рахівського району, Закарпатської області, поруч з будинком, вийшовши на вулицю, не бачив там жодних людей, тому повернувся та ліг відпочивати.

Свідок ОСОБА_14 показала суду.

З 07 липня 2015 року працювала офіціантом у смт Ясіня в барі «Манго». Чи були там 26 липня 2015 року громадяни ОСОБА_9 та ОСОБА_8 та в якій годині не пам`ятає, чи мав місце між ними конфлікт якийсь, теж не пам`ятає та не бачила, щоб ОСОБА_13 бив ОСОБА_26 .

Свідок ОСОБА_15 показала суду, що працювала барменом у барі «Манго» в смт Ясіня, що саме відбулося між ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , 26 липня 2015 року близько 22 год 30 хв не пам`ятає, оскільки пройшло багато часу.

Свідок ОСОБА_27 показав суду.
16 липня 2015 року чергував у пожежній частині в смт Ясіня, Рахівського району, Закарпатської області, коли після опівночі почув гучний звук, на вулиці нікого не бачив, більше нічого не пам`ятає. Звук був схожий на той, коли вистрілює колесо автомобіля.

Свідок ОСОБА_28 показав суду.
Чергував на зміні в пожежній частині в смт Ясіня, Рахівського району, Закарпатської області. 16 липня 2015 року десь після опівночі почув сильний шум на вулиці, схожий на той, коли вистрілює колесо пробите на автомобілі, на вулиці нікого не бачив.

Свідок ОСОБА_16 показала суду.
Не пам`ятає, щоб ОСОБА_9 26 липня 2015 року наносив побої ОСОБА_8 у барі «Манго» та чи бив посуд на його голові.

Свідок ОСОБА_29 показала суду.
У 2015 році працювала у кафе «Манго в смт Ясіня, Рахівського району, Закарпатської області. Пригадує, що десь близько 22 години у барі були ОСОБА_30 , ОСОБА_31 , ОСОБА_8 вони всі розважалися, не бачила, щоб хтось наносив побої ОСОБА_8 .

Свідок ОСОБА_10 показав суду.
Особисто, чув звук вибуху 16 липня 2015 року в смт Ясіня, була нічна пора, бачив перед тим компанію ОСОБА_32 , але чи кидав він гранату не бачив, чув вибух, але хто кидав гранату не бачив, загрози життю йому не було. Уточнює, що під час взриву, він перебував разом у салоні авто, яким керував ОСОБА_8 це був - «Mercedes-Benz C 180» номера не пам`ятає. Загрози його життю не було.

Свідок ОСОБА_17 , показав суду.
26 липня 2015 року в смт Ясіня в кафе «Манго» він сидів за столиком з товаришами ОСОБА_33 з ними були 2 дівчини. Вийшов на декілька хвилин з кафе, а коли повернувся, то побачив у ОСОБА_8 тілесні ушкодження - рани на голові. Зі слів його дізнався, що тілесні ушкодження йому спричинив ОСОБА_9 вдаривши бокалом по голові.

Свідок ОСОБА_34 показав суду.
16 липня 2015 року чергував на зміні в пожежній частині в смт Ясіня, Рахівського району, Закарпатської області, після опівночі, чув вибухи, всього їх було два, перший був близько, а другий далеко. Після першого вибуху бачив автомобіль синього кольору, якої моделі не знає, поїхав він у сторону Ясіня, по лівій стороні біля пожежної частини.

Свідок ОСОБА_35 показав суду.
15.07.2015 року о 08 год він з ОСОБА_36 , ОСОБА_37 , та ОСОБА_38 поїхали в ліс у Довжанське лісництво, того вечора в кафе розпивали спиртні напої, приїхали на машині марки «УАЗ» ОСОБА_9 , близько 02 год ночі поїхали в центр села до магазину «Рошен». Після чого десь близько 03 год 20 хв прийшов додому. Хто кидав гранату йому невідомо.

Свідок ОСОБА_39 показав суду.
16.07.2015 він сторожив на пилорамі у АДРЕСА_3 м до будинку ОСОБА_40 і десь о 03 год 40 хв - 04 год почув голосний звук, а на вулиці почув тупіт з боку будинку в бік центра селища. Вже вранці дізнався про вибух, який стався на подвір`ї у ОСОБА_7 всього було 2, 1 - в центрі, а інший - у протилежному боці був сильніший. Особисто він нічого не бачив і нікого не повідомляв.

Докази надані представником публічного обвинувачення, на підтвердження винуватості ОСОБА_9 досліджені судом в повному обсязі:
-Заяви потерпілих ОСОБА_7 , ОСОБА_8

-Заява потерпілої ОСОБА_12

-Протокол огляду події в АДРЕСА_2 .

-Протокол огляду місця події АДРЕСА_1 (автодорога).

-Документи на право власності на житло ОСОБА_41

-Протоколами проведення слідчих експериментів.

-Висновками експертиз, витягом з ЄРДР тощо.

Підстави для виправдання обвинуваченого ОСОБА_9 ч. 4 ст. 296, ч. 2 ст. 194, ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 350 КК України, з викладенням мотивів ухвалення судом рішення щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку з посиланням на положення закону, яким керувався суд.
Дослідивши покази обвинуваченого ОСОБА_9 , потерпілих ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , покази свідків, заслухавши позицію прокурора ОСОБА_4 , сторону захисту - адвоката ОСОБА_5 , суд приходить до висновку, що пред`явлене ОСОБА_9 обвинувачення у вчиненні кримінальних правопорушень за ч. 4 ст. 296, ч. 2 ст. 194, ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 350 КК України за обвинувальним актом від 18.09.2015 року, погоджене прокурором ОСОБА_42 , не знайшло свого підтвердження в ході судового розгляду.

Відповідно до вимог ст. 215 КПК України, досудове розслідування злочинів здійснюється у формі досудового слідства, а кримінальних проступків - у формі дізнання в порядку, передбаченому цим кодексом.

Згідно зі ст. 214 КПК України слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати розслідування. Слідчий, який здійснюватиме досудове розслідування, визначається керівником органу досудового розслідування.

Натомість прокурор надав суду лише витяг з ЄРДР про внесення відомостей виключно за ч. 4 ст. 296 КК України, інших належних та допустимих доказів внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань по ч. 2 ст. 194, ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 350 КК України, суду не надано і відповідно судом такі не досліджувалися.

Доданий до обвинувального акта витяг з реєстру матеріалів досудового розслідування не містить всіх необхідних даних та не відображає у повній мірі хронологію досудового розслідування, а графи надходження повідомлень не заповнені взагалі.

Таким чином, жодних правових підстав для розпочаття досудового розслідування по обвинуваченню ОСОБА_9 за ч. 2 ст. 194, ч.1 ст. 263, ч. 2 ст. 350 КК України не вбачається.

З досліджених письмових заяв, наданих 16.07.2015 від імені ОСОБА_7 та ОСОБА_12 , вбачається, що вказані особи надали свою згоду на огляд дворогосподарства №39 по вул. Борканюка в смт Ясіня та автомобіля «Volkswagen Golf», д.н.з. НОМЕР_2 , однак жодних письмових чи іншого роду повідомлень про скоєння злочинів щодо їхнього майна суду не надано, що не свідчить про повідомлення про злочин (злочини).
Згідно з обвинувальним актом у даному кримінальному провадженні дані про пошкоджений автомобіль «Volkswagen Golf LD» не містить посилання на номерний знак такого. Доказів про те, що вказаний автомобіль належить саме ОСОБА_12 , відсутні, реєстрація автомобіля саме за цим номерним знаком є невірною, вказаний номерний знак зареєстрований за іншим автомобілем.
Протокол огляду місця подій від 16.07.2015 року, проведений старшим слідчим СВ Рахівського РВ ГУМВС України в Закарпатської області ОСОБА_43 , проведений на підставі письмової заяви ОСОБА_7 , однак у ньому не містяться посилання на ухвалу слідчого судді чи повідомлення про подію. Суд зазначає, що слідчому надано тільки заяву про згоду проведення про огляд дворогосподарства, без зазначення причин огляду.

Згідно з протоколом огляду від 16.07.2015 року аналогічно оглянуто легковий автомобіль «Volkswagen Golf LD» д.н.з. НОМЕР_3 , нібито належний власнику ОСОБА_12 , у якого пошкоджене лобове скло. Вказаний протокол складено слідчим за участі понятих: ОСОБА_44 та ОСОБА_45 , експерта ОСОБА_46 , однак підписаний такий особами не вказаними у титульній сторінці протоколу: ОСОБА_47 , ОСОБА_48 , ОСОБА_49 , ОСОБА_50 , посадове становище яких невідомо.
З оглянутих судом світлин слідує, що граната була кинута в середину дворогосподарства АДРЕСА_2 , а автомобіль було пошкоджено на проїзній частині дороги зовсім у протилежній стороні, на відстані 8,1 метра від тильної сторони житлового будинку, що практично виключає можливість пошкодження лобового скла. Ця обставина прокурором не спростована, є сумнівною та тлумачиться на користь обвинуваченого.
Відповідно до ст. 240 КПК України слідчий експеримент проводиться з метою перевірки і уточнення відомостей, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, шляхом відтворення дій, обстановки, обставин певної події, проведення необхідних дослідів чи випробувань. Тобто, під час слідчого експерименту дослідні дії складають його суть і є методом одержання та перевірки інформації.

За таких обставин, оскільки проведені під час досудового розслідування слідчі експерименти не відповідали меті та порядку їх проведення та фактично були допитами цих учасників процесу, а згідно зі ст. 23 КПК України показання учасників кримінального провадження суд отримує усно, тому в даному випадку суд не може прийняти показання потерпілого ОСОБА_7 та свідків, що містяться в наданих прокурором протоколах слідчих експериментів як докази.

Інші, надані стороною обвинувачення та досліджені в судовому засіданні, письмові докази, зміст яких розкрито вище, як самі по собі, так і в сукупності з іншими доказами не доводять пред`явленого ОСОБА_9 обвинувачення за статтею ч. 4 ст. 296, ч. 2 ст. 194, ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 350 КК України.

Аналізуючи показання потерпілих ОСОБА_21 , ОСОБА_8 свідків ОСОБА_21 , ОСОБА_51 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_16 , ОСОБА_29 , ОСОБА_10 , ОСОБА_17 , ОСОБА_34 , ОСОБА_35 , ОСОБА_39 суд прийшов до висновку про те, що своїми показаннями вони тільки підтвердили факт того, що мали місце взриви та мало місце пошкодження майна, але не підтвердили факту вчинення кримінальних правопорушень саме ОСОБА_9 .

Протоколом проведення слідчого експерименту від 17.07.2015 року слідчим ОСОБА_52 проведено перевірку обставин злочину.
Однак, суду не надано жодних належних та допустимих доказів про те, чи входив ОСОБА_52 до складу слідчої групи та відповідно чи вправі був такий проводити слідчі дії (слідчі експерименти).
Даний протокол містить фактично пояснення ОСОБА_53 , а не реальне відтворення обставин подій, викликає сумніви і щодо метражу розміщення, як хвіртки до місця вибуху - 4 м. та 40 м. Дана обставина теж не спростована прокурором в ході судового слідства.
В ході досудового слідства протоколом слідчого експерименту від 17.07.2015 року неповнолітній свідок ОСОБА_54 показав на обставину вибуху 16.07.2015 року в АДРЕСА_2 , де вказано що він був свідком того, що бачив близько 3 годин ночі ОСОБА_9 , ОСОБА_55 , ОСОБА_56 , ОСОБА_57 , які стояли групою, а потім показав на деталі розмови і що ніби-то ОСОБА_9 кинув якийсь предмет, який вибухнув.
Однак, в ході судового слідства, як Ясінський, так і свідок ОСОБА_10 спростували той факт, що вони достовірно бачили ніби-то саме що ОСОБА_9 кидав гранату в автомобіль під керуванням ОСОБА_8 .. Вказані особи в суді під присягою вказали, що жоден з них не може стверджувати, що особисто кожен окремо, бачили, що саме ОСОБА_9 кидав гранату.
Судом з`ясовано, що в автомобілі "Mercedes-Benz C 180", перебували водій ОСОБА_8 та пасажир ОСОБА_10 , 16.07.2015 року біля 03 год 30 хв разом перебували в автомобілі, однак ОСОБА_8 визнаний потерпілим, а ОСОБА_10 значиться свідком.
Водночас з обвинувального акта вбачається, що ОСОБА_9 своїми діями створив загрозу для життя та здоров`я обох.
Висновком експерта №331 від 27.07.2015 року огляду ОСОБА_8 , стверджено, що у нього виявлено забійні рани верхньої губи справа, тім`яної та потиличної ділянки голови, ссадна скулевої ділянки ЗЧМТ струсу головного мозку та кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження з короткочасним розладом здоров`я.
Протоколом слідчого експерименту від 29.07.2015 року проведено слідчий експеримент, в той час коли ОСОБА_8 , 27.07.2015 року перебував та допитаний в статусі потерпілого, а слідчий експеримент проведено в статусі свідка.
Вказаний висновок не містить жодних доказів того, що наявні тілесні ушкодження ,виявлені у потерпілого ОСОБА_8 , завдані діями саме ОСОБА_9 .
Навпаки, жоден з допитаних судом свідків очевидців цієї події не підтвердили в суді того, що ОСОБА_9 наніс тілесні ушкодження ОСОБА_8 .
Отже, суду не надано жодних доказів того, що ОСОБА_8 отримав тілесні ушкодження внаслідок дій, які спричинив ОСОБА_9 .
Суд враховує той факт, що ОСОБА_9 та ОСОБА_8 перебувають у неприязних відносинах, а тому не виключено, що потерпілий обмовив обвинуваченого, а прокурор в ході судового слідства дану обставину не спростував.
Висновком експерта № 10/370 від 27.07.2015 року у змиві наданої на дослідження металевої пластини (об`єкт № 1), виявлено поодинокі епітелії клітини генетичні ознаки яких (об`єкт № 1) не виявлено.
Висновком експерта № 10/369 від 27.07.2015 року визначено генетичні ознаки взірців в крові ОСОБА_9 (об`єкт № 1). ОСОБА_35 (об`єкт № 2) та ОСОБА_56 (об`єкт № 3).
Висновками експерта №20/62 та № 20/63 від 04.08.2015 року стверджено, що у наданих на експертизу взірцях штукатурки виявлено сліди бризантної вибухової речовини тротилу (тринитротолуол), те ж саме виявлено і у взірцях асфальту.

Висновком експерта № 24/81 від 18.08.2015 рок, стверджено, що вилучені металеві пластикові осколки, предмет схожий на стуковий важіль є фрагментом вибухового пристрою осколкової гранати РПН або РПО, що вибухнув.

Висновком експерта № 24/82 від 18.08.2015 року, стверджено, що металеві уламки вилучені в ході проведення огляду місця події є фрагментами вибухового пристрою - гранати РГД-5.

Висновком експерта визначено вартість автомобіля марки «Volkswagen Golf» д.н.з. НОМЕР_3 - 51 245 грн.

Однак, встановити, чи це оглянутий той же автомобіль, про який йдеться в обвинувальному акті, не являється можливим, із-за відсутності визначення його номерних знаків, номерів кузова та двигуна, як попередньо встановив суд, вказаний автомобіль офіційно не зареєстрований, а наявний номерний знак даному автомобілю не належить.

Вищенаведені висновки, які суд дослідив у всій сукупності, є належними та допустимими доказами, однак у них не містяться докази причетності до вмінених ОСОБА_9 кримінальних правопорушень, жодних посилань, відбитків пальців рук, крові чи інших ознак причетності до вмінених злочинів, суду не надано, а тому такі висновки базуються виключно на припущеннях.

Згідно з рапортом працівника поліції від 17.07.2015 року ОСОБА_58 слідує, що йому власник магазину «Рошен» в смт Ясіня, добровільно видав відео-диск та компакт-диск «DАТЕКС» з магазину, однак в додатку в якості доказів такий не надавався та судом не досліджувався.

Не оформивши таку дію процесуально слідчий 28.08.2015 року оглянув носії цифрової інформації. Однак, оскільки судом такий носій не оглядався, а тому правову оцінку недослідженому доказу, суд не вправі надавати.

З досліджених судом матеріалів даного кримінального провадження слідує, що прокурор ОСОБА_4 письмовим рапортом від 19.07.2021 року повідомив керівництво про намір змінити обвинувачення, що слідувало підставою для відкладення розгляду справи. В послідуючому обвинувальний акт змінений не був з підстав суду невідомих, а прокурор відмовився в суді надати будь-які докази скерування зміненого обвинувального акту своєму керівництву для затвердження, а тому судом розглянуто та досліджено обвинувальний акт у первісному його вигляді.

Оцінивши досліджені в судовому засіданні докази, якими обґрунтовується вина обвинуваченого ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованих йому злочинів зі сторони належності, допустимості, достовірності, та достатності, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 25 КПК України прокурор, слідчий зобов`язані в межах своєї компетенції розпочати досудове розслідування в кожному випадку безпосереднього виявлення ознак кримінального правопорушення або в разі надходження заяви про вчинення кримінального правопорушення, а також вжити всіх передбачених законом заходів для встановлення події кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила.

Крім того, саме на них законом покладається обов`язок всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень, відповідно до ст. 9 КПК України.

Згідно зі ст. 91 КПК України, у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: 1) подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини, вчинення кримінального правопорушення); 2) винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; 3) вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; 4) обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження; 5) обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання.

Відповідно до ч. 1 ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, передбачених ст. 91 КПК України, покладається на прокурора.

Тобто обов`язок доказування обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, покладається на сторону обвинувачення безпосередньо у судовому засіданні.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України № 12 рп/2011 від 20.10.2011 року визнаватися допустимими і використовуватися як докази у кримінальній справі можуть тільки фактичні дані, одержані відповідно до вимог кримінально-процесуального законодавства. Перевірка доказів на їх допустимість є найважливішою гарантією забезпечення прав і свобод людини і громадянина в кримінальному процесі та ухвалення законного і справедливого рішення у справі.

Згідно з п. 1 резолютивної частини рішення Конституційного Суду України №12 рп/2011 від 20.10.2011 року в аспекті конституційного подання щодо суб`єктів одержання доказів у кримінальній справі в результаті здійснення оперативно-розшукової діяльності положення першого речення частини третьої статті 62 Конституції України, відповідно до якого обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, слід розуміти так, що обвинувачення у вчиненні злочину не може ґрунтуватися на фактичних даних, одержаних в результаті оперативно-розшукової діяльності уповноваженою на те особою без дотримання конституційних положень або з порушенням порядку, встановленого законом, а також одержаних шляхом вчинення цілеспрямованих дій щодо їх збирання і фіксації із застосуванням заходів, передбачених Законом України "Про оперативно-розшукову діяльність", особою, не уповноваженою на здійснення такої діяльності.

Згідно з приписами п. 3.4. мотивувальної частини вказаного рішення при оцінюванні на предмет допустимості як доказів у кримінальній справі фактичних даних, що містять інформацію про скоєння злочину чи підготовку до нього та подані в порядку, передбаченому частиною другою статті 66 Кодексу, необхідно враховувати ініціативний або ситуативний (випадковий) характер дій фізичних або юридичних осіб, їх мету та цілеспрямованість при фіксуванні зазначених даних. Конституційний Суд України вважає, що подані будь-якою фізичною або юридичною особою згідно з частиною другою статті 66 Кодексу речі або документи (фактичні дані) не відповідають вимогам допустимості доказів, якщо вони одержані з порушенням прав і основоположних свобод людини, закріплених в Конституції України, зокрема внаслідок цілеспрямованих дій із застосуванням оперативно-розшукових заходів, передбачених Законом.

Статтею 86 КПК України визначено, що доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 87 КПК України недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини.

А згідно з ч. 2 цієї ж статті передбачено, що суд зобов`язаний визнати істотними порушеннями прав людини і основоположних свобод, зокрема, такі діяння: 1) здійснення процесуальних дій, які потребують попереднього дозволу суду, без такого дозволу або з порушенням його суттєвих умов; 2) отримання доказів внаслідок катування, жорстокого, нелюдського або такого, що принижує гідність особи, поводження або погрози застосування такого поводження; 3) порушення права особи на захист; 4) отримання показань чи пояснень від особи, яка не була повідомлена про своє право відмовитися від давання показань та не відповідати на запитання, або їх отримання з порушенням цього права; 5) порушення права на перехресний допит.

Зазначене безумовно свідчить про недотримання принципу законності під час здійснення досудового розслідування.

Стаття 22 КПК України передбачає змагальність сторін та свободу в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд у відповідності до ч. 6 зазначеної статті КПК, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створив необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків. Судом також відповідно до положень ч. 2 ст. 22 КПК України забезпечено рівність прав сторін кримінального провадження на збирання та подання суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених КПК України, та всебічно, повно й неупереджено досліджені всі надані сторонами докази.

Враховуючи фундаментальний принцип кримінального процесу змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а також враховуючи положення ст. 92 КПК України, обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, у тому числі виду і розміру шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, покладений виключно на слідчого та прокурора та, у встановлених КПК випадках, - на потерпілого, і аж ніяк не на суд.

За змістом ст. 19 Конвенції суд контролює дотримання державами - сторонами Конвенції взятих на себе зобов`язань. Питання щодо допустимості доказів у справі, це насамперед предмет регулювання національного законодавства і, як правило, саме національні суди уповноважені давати оцінку наявним у справі доказам. Суд повинен переконатися, що провадження в цілому, зокрема спосіб отримання доказів, буде справедливим (рішення від 23 квітня 1997 року у справі Ван Мехелен та інші проти Нідерландів , рішення від 9 червня 1998 року у справі Тейксера де Кастро проти Португалії).

Гарантування права на справедливе здійснення правосуддя є однією з правових основ демократичного суспільства, ігнорування цього права не може виправдати поставлену мету (рішення від 17 січня 1970 року у справі Делькур проти Бельгії ).

Відповідно до п. 65 рішення Європейського суду з прав людини у справі Коробов проти України від 21 жовтня 2011 року, при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення поза розумним сумнівом .

Згідно зі ст. ст. 62, 63 Конституції України, п. 2 статті 6 Європейської конвенції з прав людини, а також ч.ч.2, 4 ст. 17 КПК України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і не встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності винності особи тлумачаться на її користь. Тягар доказування відповідно до КПК України покладений на прокурора, і саме сторона обвинувачення повинна доводити винуватість особи поза розумним сумнівом. не реалізація цього обов`язку тягне за собою постановлення виправдувального вироку.

Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом (ч. 2 ст. 17 КПК України) недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Законодавець вимагає, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді,- є та версія подія, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням.

Такі висновки містяться у справах "Нечипорук і Йонкало проти України від 21 квітня 2011 року" та "Барбара, Мессеге і Ябордо проти Іспанії" від 06 грудня 1998 року ЄСПЛ вирішив, що суд при оцінці доказів керується критерієм доведеності винуватості особи поза будь-яким розумним сумнівом і така доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою .

Стороною обвинувачення не надано суду належних та допустимих доказів, які б поза розумним сумнівом свідчили про вчинення саме ОСОБА_9 вмінених йому кримінальних правопорушень.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 373 КПК України виправдувальний вирок ухвалюється у разі, якщо не доведено, що кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим.

Отже, оцінивши досліджені в судовому засіданні докази суд вважає недоведеним факт вчинення обвинуваченим ОСОБА_9 кримінального правопорушення, оскільки не встановлено достатніх, належних та допустимих доказів для доведення його винуватості, а тому обвинувачений підлягає виправданню.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_9 у вигляді тримання під вартою із встановленням застави, остаточно у сумі 97 440 грн., слід скасувати, а грошові кошти, слід повернути заставодавцю ОСОБА_59 .

Цивільний позов не заявлено.

Речові докази: важіль підривника УДЗ гранати, зразок штукатурки, 19 шматків металу, 10 шматків пластмаси, зразок асфальту, шматок металевого корпусу підривника УЗРГМ, 21 шматок металу, які знаходяться на зберіганні в кімнаті для зберігання речових доказів Рахівського РВП ГУНП в Закарпатській області, після вступу вироку в законну силу знищити, а лазерний компакт-диск CD з відеозаписами - залишити при матеріалах кримінального провадження.

Судові витрати на залучення експертів слід віднести за рахунок держави.

Керуючись ст.ст. 129, 369-371, 373-376 КПК України, суд

УХВАЛИВ :

ОСОБА_32 визнати не винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 4 ст. 296, ч. 2 ст. 194, ч. 1 ст. 263 та ч. 2 ст. 350 КК України та виправдати у зв`язку з недоведеністю вчинення ОСОБА_9 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 296, ч. 2 ст. 194, ч. 1 ст. 263 та ч. 2 ст. 350 КК України.

Запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_32 у виді застави - скасувати.

Повернути заставодавцю ОСОБА_59 , мешканцю смт Ясіня, Рахівського району, Закарпатської області грошові кошти в сумі 97440 (дев`яносто сім тисяч чотириста сорок) гривень, внесені ним у якості грошової застави за ОСОБА_32 на депозитний рахунок ТУ ДСА України в Закарпатській області, відповідно до ухвали апеляційного суду Закарпатської області від 07 серпня 2015 року.

Процесуальні витрати віднести за рахунок держави.

Цивільний позов не заявлено.

Речові докази: важіль підривника УДЗ гранати, зразок штукатурки, 19 шматків металу, 10 шматків пластмаси, зразок асфальту, шматок металевого корпусу підривника УЗРГМ, 21 шматок металу, які знаходяться на зберіганні в кімнаті для зберігання речових доказів Рахівського РВП ГУНП в Закарпатській області, після вступу вироку в законну силу - знищити, а лазерний компакт-диск CD з відеозаписами - залишити при матеріалах кримінального провадження.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано набирає законної сили, після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржено до Закарпатського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копію вироку слід вручити негайно, після його проголошення, обвинуваченому, та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку, та ознайомитися з журналом судового засідання.

Суддя: ОСОБА_1