Коростенський міськрайонний суд Житомирської області
Справа № 279/500/18
Провадження №1-кп/279/35/22
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 липня 2022 року

Коростенський міськрайонний суд Житомирської області в колегіальному складі: головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2

ОСОБА_3

секретаря ОСОБА_4

за участю : прокурора ОСОБА_5

обвинуваченої ОСОБА_6

захисника адвоката ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8

захисника адвоката ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Коростень Житомирської області кримінальне провадження № 0002019 від 18.11.2017 року, щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка м. Коростень, Житомирської області, громадянка України, освіта середня , не депутат, не інвалід, не працює, з неповною середньою освітою, незаміжня, має на утриманні малолітню дитину ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 на день постановлення вироку не судима ,притягувалась до кримінальної відповідальності
- 12.02.2018 року Коростенським міськрайоним судом за ч.3 ст. 15, ч.3 ст. 185 , ст. 75, ст. 76 КК Ураїни до 2 років позбавлення волі з іспитовим строком 1 рік. Згідно ухвали Коростенського міськрайонного суду від 20.02.2019 року звільнена від покарання за вироком Коростенського міськрайонного суду від 12.02.2018 року,
в скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч.3ст.15, ч.3ст.185, ч.2ст.125 КК України ;

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженець с. Шершні, Коростенського району, Житомирської області, громадянин України, освіта середня початкова, не одружений, на утриманні осіб не має, не працює, не інвалід, депутатом не являється, зареєстрований та проживає проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимий:

- 22.02.2016 Коростенським міськрайонним судом за ст. 185 ч. 3, 69 КК України до позбавлення волі строком на 1 рік, з іспитовим строком 1 рік;

- 12.02.2018 Коростенським міськрайонним судом за ст.185 ч.3, ч.2 ст.185, ч.2 ст15, ч.3 ст.185, ч.1 ст. 70 , ст. 71, ч.3 ст.78 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі;

- 09.04.2019 року Коростенським міськрайоним судом за ч.3 ст. 185 , ч.4 ст. 70 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі, звільнений за закінченням строку відбуття покарання 22.04.2022 року ,

в скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст.15, ч.3 ст.185 КК України , -

В С Т А Н О В И В:
17.11.2017, близько 23 години, ОСОБА_6 після спільного розпиття спиртного з неповнолітнім ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , вирішили спільно вчинити крадіжку чужого майна. Після чого, того ж дня близько 23 години, ОСОБА_6 , повторно, за попередньою змовою спрямованою на таємне викрадення чужого майна з неповнолітнім ОСОБА_8 , прийшли до території домоволодіння АДРЕСА_3 , де за допомогою металевого лома, який вони принесли із собою з метою вчинення крадіжки, зламали вхідні двері будинку та підсобного приміщення - літньої кухні та проникли до житла та вказаного підсобного приміщення, звідки намагались таємно викрасти чуже майно, яке належить ОСОБА_11 , а саме:алюмінієвий чавун, ємністю 5 л., вартістю - 25 грн.;

-чотири алюмінієвих чавуна, ємністю по 10 л. кожний, вартістю по 50 грн., на суму 200 гривень;алюмінієвий чавун, ємкістю 12 л., вартістю - 100 грн.;алюмінієвий чавун, ємкістю 15 л., вартістю - 150 грн.;дві алюмінієві каструлі, ємністю по 6 л. кожна, вартістю по 60 грн., на суму 120 гривень;алюмінієву миску, ємністю 20 л., вартістю - 100 грн.;дві алюмінієві кришки, діаметром 25 см., кожна вартістю по 25 грн., кожна, на суму 50 гривень;алюмінієву кришку, діаметром 18 см., вартістю - 10 грн.;дві алюмінієвих кришки, діаметром по 15 см. кожна, вартістю по 10 грн., на суму 20 гривень;кухонний черпак, вартістю - 20 грн.;

-поліетиленовий мішок білого кольору вартістю - 10 грн.;чотири скляні банки, ємністю 0,5 л. кожна вартістю по 5 грн., на суму 20 грн.;глиняний глечик, ємкістю 3 л., вартістю - 125 грн., а всього намагались таємно викрасти чужого майна, яке належить потерпілій ОСОБА_11 , на загальну суму 950 гривень, але свій злочинний умисел до кінця не довели з причин, що не залежали від їх волі, оскільки під час вчинення крадіжки були помічені місцевими жителями: ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , які вжили заходів щодо їх затримання та повідомлення органів місцевого самоврядування про вказану подію.

Цього ж дня , тобто 17.11.2017 після 23 години ОСОБА_6 , на ґрунті неприязних відносин, умисно нанесла удар клинком ножа в живіт потерпілому ОСОБА_12 , чим заподіяла умисне тілесне ушкодження у вигляді ножового поранення лівої пахової ділянки, які згідно висновку експерта №328 від 18.01.2018 відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров"я .

Своїми умисними діями, які виразились у незакінченому замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненими повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднаними із проникненням до приміщення та житла, ОСОБА_6 вчинила злочин, передбачений ч.3 ст.15, ч.3 ст.185 КК України.

Своїми умисними діями, які виразились у нанесенні умисного легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров"я або незначну втрату працездатності , ОСОБА_6 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч.2ст.125 КК України.
Своїми умисними діями, які виразились у незакінченому замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненими повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднаними із проникненням до приміщення та житла, неповнолітній ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 вчинив злочин, передбачений ч.3 ст.15, ч.3 ст.185 КК України.

Органом досудового розслідування ОСОБА_6 було пред`явлено обвинувачення у закінченому замаху на вбивство, тобто замаху на умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині (вбивство) за ч.1 ст.15, ч.1 ст.115 КК України.
Вищевказані встановлені судом обставини підтверджуються показаннями обвинувачених, потерпілого, висновками експертиз та письмовими доказами, дослідженими безпосередньо судом в судовому засіданні.
Допитана в судовому засіданні по суті пред`явленого обвинувачення ОСОБА_6 свою вину в скоєнні злочину визнала частково і пояснила, що вона перебувала у вкрай скрутному матеріальному становищі, вирішила вчинити крадіжку металу із літньої кухні. Вони разом із ОСОБА_15 зайшли до літньої кухні, яка була закрита цвяхом, склали в мішок металеві предмети, але були затримані місцевими жителями, які висловились неприємним словом на адресу її сина. Вона схватила ніж і хотіла налякати потерпілого, але він намагався віхилитися і удар прийшовся в область живота. Умислу на вбивство вона не мала.
Допитаний в судовому засіданні по суті пред`явленого обвинувачення ОСОБА_8 свою вину в скоєнні злочину визнав повністю і пояснив , що дійсно на той час він дружив із ОСОБА_16 . Оскільки дитина була голодна і потрібні були гроші, то вони вирішили
викрасти метал, але були затримані місцевими мешканцями, які повертались із клубу і їх затримали.
Обоє обвинувачені розкаюються у вчиненому, просять їх суворо не карати.
Потерпілий ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_4 в присутності законного представника ОСОБА_17 , пояснив, що він повертався із сільського клубу, почув шорох в будинку ОСОБА_11 . Коли він разом із друзями забіг до приміщення, то побачив, що металеві предмети були зібрані у мішки, стояла ОСОБА_18 та ОСОБА_19 . Розізлившись на нього, ОСОБА_6 схватила ножа і нанесла йому удар в область живота.
Явка свідків у судове засіданння не була забезпечена прокурором.
Протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 18.11.2017 року підтверджується факт , що 17.11.2018 невстановлена особа в с. Сарновичі Коростенського району Житомирської області нанесла один удар ножем в область нижньої частини живота ОСОБА_12 , чим спричинила тілесні ушкодження, а також те, що у ОСОБА_11 з домоволодіння невстановлені особи намагалися викрасти металеві речі на загальну суму 1000 гривень.
При дослідженні протоколу огляду місця події від 18 листопада 2017 року та фототаблиць до нього судом встановлено, що на узбіччі проїзної частини АДРЕСА_3 виявлено цвятотяг, спортивну шерстяну шапку чорного кольору та посуд; на узбіччі лежав ніж, який вилучений працівниками поліції.
19.11.2017 проведено огляд речей і документів, яким є вилучений ніж на узбіччі проїзної частини АДРЕСА_3 .
18.11.2017 проведено огляд предметів, які були викрадені з домоволодіння ОСОБА_11 і складені у мішок ( баняки, миски, кастрюлі).
Постановами слідчого вказані предмети були визнані речовими доказами та приєднані до матеріалів кримінального провадження.
Ухвалою слідчого судді від 20.11.2017 накладено арешт на вказане майно.
Згідно висновку експерта №328 виявлені у ОСОБА_12 тілесні ушкодження у вигляді ножового поранення лівої пахової ділянки утворились внаслідок дії колюче-ріжучого предмета, можливо від дії ножа при обставинах та в термін, вказаних в постанові слідчого. Дані тілесні ушкодження відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров"я. Для утворення даного ушкодження необхідно не менше одного удару. Можливе та не виключене утворення тілесних ушкоджень виявлених у ОСОБА_12 в результаті дії клинка ножа представленого на експертизу.
З висновку судово-психіатричної екпертизи №4-2018 від 09.01.2018 слідує, що ОСОБА_8 міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними в період часу, до якого відноситься інкримінований йому протиправний вчинок, може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними на даний час.
З висновку судово-психіатричної експертизи від 09.01.2018 видно, що ОСОБА_6 в момент скоєння інкримінованих їй діянь в стані фізіологічного афекту не знаходилася.
Зауважень щодо належності та допустимості представлених стороною обвинувачення доказів від сторони захисту не надійшло.
Наведені докази є належними та допустимими та в своїй сукупності достатніми та взаємопов`язаними, поза розумним сумнівом доводять причетність ОСОБА_6 в скоєнні кримінальних правопорушень передбачених ч.3ст.15,ч.3ст.185 КК України та ч.2ст.125 КК України .
Суд вважає доведеною повністю вину ОСОБА_8 у вчиненні злочину передбаченого ч.3ст.15,ч.3ст.185 КК України.
Пред`явлене ОСОБА_6 органом досудового розслідування обвинувачення за ст.15 ч.1, ст.115ч.1 КК України в наданих суду доказах підтвердження не знайшло, оскільки ні в ході досудового розслідування, ні в ході судового слідства не встановлено, що наносячи удар та спричиняючи тілесне ушкодження неповнолітньому ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , вона мала прямий умисел на його вбивство.
Верховний Суд України у своїх рішеннях неодноразово звертав увагу на те, що замах, безпосередньо спрямований на вчинення злочину, є його стадією і становить кінцеве діяння щодо реалізації умислу, рішення й наміру вчинити злочин, а тому він є актом, який виконується виключно з прямим умислом, при наявності цілі досягнення суспільно небезпечного результату. Ціль досягнення суспільно небезпечного результату - це конструктивний елемент попередньої злочинної діяльності, у тому числі й замаху. Таким чином, наслідки, які не настали, інкримінуються особі у тому разі, якщо вони були включені в ціль його діяння і досягнення такої цілі було б неможливе без таких наслідків. Якщо ж особа не мала наміру досягти певних наслідків, то вона не могла й вчиняти замах на їх досягнення.
Всі представлені стороною обвинувачення суду докази не дають можливості зробити абсолютний та беззаперечний висновок про те, що наносячи ОСОБА_12 удар в місце розташування життєво-важливих органів потерпілого в живіт та заподіяла ножове поранення лівої пахової ділянки, обвинувачена мала прямий умисел саме на позбавлення його життя та бажала настання такого наслідку.
Таким чином, суд приходить до висновку про відсутність в діях обвинуваченої ОСОБА_6 прямого умислу на вбивство і кваліфікує її дії за ч.2 ст.125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров"я або незначну втрату працездатності.
Відповідно до положень ст.62 Конституції України всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, а також обвинувачення не може ґрунтуватись на припущеннях.
Так, з системного аналізу закону випливає, що при відмежуванні замаху на вбивство від умисного заподіяння легкого тілесного ушкодження визначальним є суб`єктивне ставлення винного до наслідків своїх дій: якщо особа, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння і передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки, бажає їх настання, умисел є прямим, а якщо не бажає, хоча й свідомо припускає їх настання, умисел є непрямим. Для з`ясування змісту та спрямованості умислу особи при дослідженні доказів необхідно виходити з сукупності всіх обставин вчиненого діяння, зокрема враховувати спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію поранень та інших тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного і потерпілого, що передувала події, їх стосунки. Визначальним при цьому є суб`єктивне ставлення винного до наслідків своїх дій.
Згідно з ч.1 ст.15 КК України замахом на злочин є вчинення особою з прямим умислом діяння (дії або бездіяльності), безпосередньо спрямованого на вчинення злочину, передбаченого відповідною статтею Особливої частини КК, якщо при цьому злочин не було доведено до кінця з причин, що не залежали від її волі.
Замах, безпосередньо спрямований на вчинення злочину, є його стадією і становить кінцеве діяння щодо реалізації умислу, рішення і наміру вчинити злочин, а тому він є актом, який виконується виключно з прямим умислом, при наявності цілі досягнення суспільно небезпечного результату. Наслідки, які не настали, інкримінуються особі в тому разі, якщо вони були включені в ціль її діяння і досягнення такої цілі було б неможливе без таких наслідків. Якщо ж особа не мала наміру досягти певних наслідків, вона не могла й вчиняти замаху на їх досягнення.
Якщо умисне вбивство може бути вчинено як з прямим, так і з непрямим умислом, то замах на умисне вбивство можливий лише з прямим умислом, тобто коли вчинене свідчило про те, що винний усвідомлював суспільну небезпечність своїх дій, передбачав можливість або неминучість настання смерті іншої людини і бажав її настання, однак смертельний результат не настав з незалежних від нього обставин.
При кваліфікації дій обвинуваченої за ч.1 ст.15, ч.1 ст.115 КК України, органами досудового розслідування залишено поза увагою диспозицію ч.1 ст.115 КК України, яка свідчить, що вбивство може бути вчинено лише за наявності прямого умислу на позбавлення життя потерпілого, тобто коли особа усвідомлює суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачає його суспільно-небезпечні наслідки і бажає їх настання. Якщо такий умисел не встановлено, або особа діяла не з конкретизованим умислом, то такі дії належить кваліфікувати за наслідками, які фактично настали.
Даний висновок визнано обґрунтованим п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про злочини проти життя і здоров`я» від 07.02.2003 року.
Як слідує зі змісту обвинувального акту і зокрема формулювання обвинувачення, в основі обгрунтування правової кваліфікації протиправних дій ОСОБА_6 , як закінченого замаху на умисне вбивство, орган досудового розслідування і прокурор послались на те, що обвинувачена « умисно нанесла один тичковий удар клинком ножа в ділянку розташування життєво - важливих органів, а саме в живіт, чим заподіяла останньому умисне тілесне ушкодження у вигляді ножового поранення лівої пахової ділянки, які згідно висновку експерта №328 від 18.01.2018, відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я».
При цьому, ОСОБА_6 свій злочинний намір спрямований на заподіяння смерті ОСОБА_12 не довела до кінця, з причин, що не залежали від її волі, а саме своєчасного надання медичної допомоги ОСОБА_12 ..
З наведеного, на думку суду слідує, що врахувавши характер знаряддя злочину, яке придатне для спричинення смертельного тілесного ушкодження, локалізацію тілесного ушкодження, орган досудового слідства не врахував інших вищезазначених обставин конкретної справи, які мають значення для визначення спрямованості умислу обвинуваченої. Зокрема, показань обвинуваченої про небажання вбивати потерпілого, поведінки ОСОБА_6 після спричинення тілесних ушкоджень, при реальній можливості з огляду на стан потерпілого спричинити смерть останньому, що свідчить про відсутність умислу на вбивство, відсутність будь-яких інших доказів, які б безпосередньо вказували на наміри обвинуваченої вчинити вбивство потерпілого. Відтак, спрямованість умислу обвинуваченої саме на вбивство потерпілого, на переконання суду, залишилось не доведеним поза розумним сумнівом і грунтувалось в тому числі на припущеннях органу досудового розслідування. Такі висновки випливають з вищенаведених доказів, які суд визнає не спростованими.
З огляду на викладене, спрямованість удару який ОСОБА_6 нанесла ОСОБА_12 , за відсутності наміру пошкодження конкретного органу, а також поведінка обвинуваченої після спричинення тілесних ушкоджень потерпілому, свідчать про наявність у обвинуваченої умислу на заподіяння легких тілесних ушкоджень на ґрунті раптово виниклого особистого неприязного відношення до ОСОБА_12 ..
Вказані дії обвинуваченої повністю охоплюються диспозицією ч.2 ст.125 КК, як умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров"я.
Відповідно до п.4 ч.1 ст.129 Конституції України, п.15 ч.1 ст.7 КПК України судочинство в України здійснюється на засадах змагальності сторін та свободі в наданні ними доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Частиною 3 ст.337 КПК України передбачено, що з метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод, суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.
Виходячи із сукупності досліджених судом доказів, а саме показань обвинуваченої, потерпілого, висновків судово-медичних експертиз, з урахуванням всіх обставин вчиненого діяння, зокрема способу, кількості, характеру і локалізації тілесних ушкоджень , причини їх заподіяння та припинення злочинних дій, поведінку обвинуваченої після скоєння злочину, а також ставлення обвинуваченої до наслідків своїх дій, суд вважає, що дії обвинуваченої ОСОБА_6 по її обвинуваченню за ч.1 ст.15, ч.1 ст.115 КК України, слід перекваліфікувати на ч.2 ст.125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило корткочасний розлад здоров"я або незначну втрату працездатності.
Щодо пред"явленого обвинувачення ОСОБА_6 за ч.3 ст. 15, ч.3 ст. 185 КК України, то суд вважає її вину доведеною .
Виходячи із викладеного, суд вважає доведеною повністю вину обвинуваченої ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованих їй кримінальних правопорушень і кваліфікує її дії за ч.3 ст.15, ч.3 ст.185 КК України, як незакінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднане із проникненням до приміщення та житла та за ч.2ст.125 КК України як нанесення умисного легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров"я або незначну втрату працездатності.

Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про повну доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_8 в тому , що він повторно, за попередньою змовою спрямованою на таємне викрадення чужого майна з ОСОБА_6 , прийшли до території домоволодіння АДРЕСА_3 , де зламали вхідні двері будинку та підсобного приміщення - літньої кухні та проникли до житла та вказаного підсобного приміщення, звідки намагались таємно викрасти чуже майно, яке належить ОСОБА_11 , і такі його дії кваліфікує за ч.3 ст.15, ч.3 ст.185 КК України, як незакінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднане із проникненням до приміщення та житла .

При призначенні покарання обвинуваченій ОСОБА_6 суд враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень , особу винної, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченої ОСОБА_6 є її щире каяття,активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, утримання малолітньої дитини, позитивну характеристику, стан здоров"я, оскільки вона перебуває в стані вагітності

Обставиною, що обтяжує покарання є вчинення кримінальних правопорушень в стані алкогольного сп"яніння . Як особа ОСОБА_20 є особою молодого працездатного віку, на спеціалізованих обліках не перебуває.

Злочин вчинений ОСОБА_20 є тяжким ( ч.3ст.15, ч.3ст.185 КК України ) та проступком (ст.125ч.2) КК України .

Враховуючи викладене, вид та вартість викраденого майна, позицію потерпілої ОСОБА_11 , яка надала заяву про розгляд справи без її участі, на суворому покаранні не наполягає, суд вважає, що виправлення та перевиховання її можливо без ізоляції від суспільства. А тому обирає покарання відповідно до санкції частини статей, які передбачають відповідальність за вчинений злочин у виді позбавлення волі шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, та звільняє її від відбування покарання з випробуванням та покладенням обов"язків, передбачених п.п. 1,2 ст.76 КК України, що буде справедливим, співмірним вчиненому, достатнім та необхідним для попередження вчинення нею нових злочинів.

Обираючи покарання обвинуваченому ОСОБА_8 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, обставини, що обтяжують та пом"якшують покарання.

Як особа обвинувачений ОСОБА_8 є працездатного віку, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, раніше судимий.

Обставиною, що пом"якшує покарання є щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, молодий вік, вчинення кримінального правопорушення в неповнолітньому віці, відшкодування шкоди потерпілій .

Обставиною, що обтяжує покарання є вчинення злочину в стані алкогольного сп"яніння

З урахуванням усіх фактичних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, наявності обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання, загальних засад призначення покарання: законності, справедливості, обґрунтованості, індивідуалізації покарання, суд вважає за необхідне призначити покарання в межах санкції частини статті КК України у виді позбавлення волі , яка передбачає покарання за даний злочин, як достатнє для виправлення обвинуваченого, його перевиховання, запобігання вчиненню нових злочинів, що відповідає його особі та є достатнім для досягнення мети, та цілей покарання . Разом з тим суд звільняє його від відбування покарання з випробуванням та покладенням обов"язків, передбачених п.п. 1,2 ст.76 КК України. Саме таке покарання суд вважає справедливм, співмірним вчиненому та відповідає особі обвинуваченого.

Процесуальні витрати по кримінальному провадженню відсутні.
Долю речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст.100 КПК України.
Накладений арешт суд скасовує. Цивільний позов не заявлений.
На підставі викладеного та керуючись вимогами ст. ст. 368, 370 - 371 , 373-374 КПК України, суд, -
У Х В А Л И В :
ОСОБА_6 визнати винуватою у вчиненні кримінальних правопорушень , передбачених ч.2 ст. 125, ч.3 ст. 15, ч.3 ст. 185 КК України та призначити їй покарання
- за ч.2 ст. 125 КК України 2 роки обмеження волі;
- за ч.3 ст. 15, ч.3 ст. 185 КК України на 3 ( три роки ) позбавлення волі .
На підставі ст.70 КК України при призначенні покарання за сукупністю кримінальних правопорушень , шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити 3(три) роки позбавлення волі.
Відповідно до вимог 75 КК України, звільнити ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 (два) роки.
На підставі ч.1 ст.76 України, покласти на ОСОБА_6 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.
Запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту втратив свою дію.

ОСОБА_8 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 15, ч.3 ст. 185 КК України
та призначити йому покарання у виді 3 ( трьох років ) позбавлення волі.
На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_8 від відбування покарання з випробуванням , встановивши йому іспитовий термін на 1 (один) рік.

Відповідно до ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_8 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Запобіжний захід в межах даного кримінального провадження відносно ОСОБА_8 не застосовувався.

Арешт на майно, укладений ухвалою слідчого судді від 20 листопада 2017 року на джинсові штани синього кольору, сірі труси, чорну кофту з довгим рукавом та чорну футболку з забороною розпоряджатися та користуватися вказаним майном, скасувати..

Арешт на майно, укладений ухвалою слідчого судді від 20 листопада 2017 року

арешт на алюмінієвий чавун об`ємом 10 л., алюмінієвий чавун об`ємом 10 л., алюмінієвий чавун об`ємом 12 л., алюмінієвий чавун об`ємом 15 л., дві алюмінієві каструлі об`ємом по 6 л. кожна, алюмінієву миску , об`ємом 20 л., 2 алюмінієві кришки діаметром 25 см. кожна, алюмінієву кришку діаметром 18 см., алюмінієву кришку, діаметром 15 см., кухонний черпак, поліетиленовий мішок білого кольору, алюмінієвий чавун об`ємом 10 л., алюмінієвий чавун об`ємом 5 л., алюмінієву кришку діаметром 15 см., 4 скляні банки об`ємом 0,5 л. кожна, глиняний глечик об`ємом 3 л., кухонний ніж, металевий цвяходер, шапку чорного кольору з забороною розпоряджатися вказаним майном, скасувати .

Речові докази:
- кухонний ніж, металевий цвях , які вилучені під час огляду місця події 18.11.2017 за адресою: АДРЕСА_3 , передані на відповідальне зберігання до камери схову речових доказів Коростенського ВП ГУНП в Житомирській області -знищити.

- одяг та шапка, вилучені під час огляду місця події 18.11.2017 за адресою: АДРЕСА_3 , які передані на відповідальне зберігання до камери схову речових доказів Коростенського ВП ГУНП в Житомирській області - повернути власнику.

- алюмінієвий чавун ємністю 5 л., чотири алюмінієвих чавуна ємністю по 10 л. кожний, алюмінієвий чавун ємністю 12 л., алюмінієвий чавун ємкістю 15 л., дві алюмінієві каструлі ємністю по 6 л. кожна, алюмінієву миску ємністю 20 л., дві алюмінієві кришки діаметром 25 см., кожна, алюмінієву кришку діаметром 18 см., дві алюмінієвих кришки діаметром по 15 см. кожна, кухонний черпак, поліетиленовий мішок білого кольору, чотири скляні банки ємністю 0,5 л. кожна та глиняний глечик, ємністю 3 л. вилучені під час огляду місця події 18.11.2017 за адресою: АДРЕСА_3 , які передані на відповідальне зберігання власнику ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_6 під зберігальну розписку - передати їй у власність;

- одяг: светр із тканини чорного кольору, футболка із тканини чорного кольору, штани із джинсової тканини синього кольору, труси сірого кольору, вилучені під час огляду місця події 18.11.2017 у хірургічному відділенні Коростенської ЦМЛ за адресою: м. Коростень, вул. Семашка, 8 , які передані на відповідальне зберігання до камери схову речових доказів Коростенського ВП ГУНП в Житомирській області - повернути власнику.

Вирок може бути оскаржений до Житомирського апеляційного суду через Коростенський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.
Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору . Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Не пізніше наступного дня після ухвалення вироку його копія надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім у судовому засіданні.

Головуючий ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2
ОСОБА_3