Справа № 457/424/15-к
провадження №1-кс/457/28/22
УХВАЛА
про арешт майна

18 лютого 2022 року м. Трускавець
Слідчий суддя Трускавецького міського суду Львівської області ОСОБА_1 , секретар судового засідання: ОСОБА_2 ,

розглянув клопотання прокурора Трускавецького відділу Дрогобицької місцевої прокуратури ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 0000080 від 20 лютого 2015 року,

з участю прокурора ОСОБА_3 .

Перевіривши надані матеріали, включаючи витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань, щодо кримінального провадження, в межах якого було подано дане клопотання, дослідивши докази по даних матеріалах, заслухавши доводи прокурора ОСОБА_3 , -
в с т а н о в и в:
Клопотання мотивовано тим, що 20 лютого 2015 року в Трускавецький МВ ГУ МВС України у Львівській області поступив рапорт начальника СДСБЕЗ Трускавецького МВ ОСОБА_4 про те, що службові особи Трускавецької міської ради всупереч вимогам п.2 ст.5 Закону України «Про приватизацію державного майна» здійснили незаконне відчуження та подальшу незаконну приватизацію об`єкту цивільного захисту населення у АДРЕСА_1 . В ході досудового розслідування встановлено, що згідно розпорядження міського голови м. Трускавця ОСОБА_5 №425-р від 30 червня 2004 року створено конкурсну комісію з продажу об`єктів комунальної власності м. Трускавця, в тому числі КП магазин «Будинок торгівлі». Згідно протоколу №4 конкурсної комісії з приватизації діючих цілісних майнових комплексів комунальних підприємств торгівлі м. Трускавця від 23 вересня 2004 року переможцем конкурсу з продажу вищевказаного об`єкту став ТзОВ «ГАРАНТ СВ». 08 жовтня 2004 року між Трускавецькою міською радою та ТзОВ «ГАРАНТ СВ» (покупець) укладено договір купівлі продажу діючого цілісного майнового комплексу комунального підприємства магазин «Будинок торгівлі». Однак, встановлено, що станом на день укладення договору і по цей час у цокольному приміщенні даного об`єкту знаходиться протирадіаційне укриття №50111, яке згідно діючого на той час законодавства не підлягало приватизації. В ході досудового розслідування проведено судову оціночно-будівельну експертизу та встановлено, що ринкова вартість споруди цивільного захисту протирадіаційного укриття №50111, станом на 08 жовтня 2004 року з округленням до цілого могла становити 181887 гривень 93 копійки. У складі цілісного майнового комплексу комунального підприємства магазину «Будинок торгівлі» загальною площею 2155,4 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 знаходився об`єкт цивільного захисту населення у АДРЕСА_1 (протирадіаційне укриття №50111), який є невід`ємною частино вищевказаного цілісного майнового комплексу. Прокурором у даному кримінальному провадженні визнано речовим доказом у кримінальному провадженні нерухоме майно, а саме будівлю за адресою: АДРЕСА_1 , що на праві спільної часткової приватної власності належить ОСОБА_6 (1/2 частки) та ОСОБА_7 (1/2 частки). З метою забезпечення збереження речового доказу, просить накласти арешт вищевказане нерухоме майно.

У клопотанні прокурор просив проводити розгляд клопотання без виклику особи, у володінні якої знаходяться оригінали документів.

Відповідно до ч. 2 ст. 163 КПК України якщо сторона кримінального провадження, яка звернулася з клопотанням, доведе наявність достатніх підстав вважати, що існує реальна загроза зміни або знищення речей чи документів, клопотання може бути розглянуто слідчим суддею, судом без виклику особи, у володінні якої вони знаходяться.

Прокурор Трускавецького відділу Дрогобицької окружної прокуратури ОСОБА_3 підтримав клопотання та пояснив, що накладення арешту на майно дасть змогу встановити істину у кримінальному провадженні, розкрити об`єктивну сторону злочину.

Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, передбачено, що арешт застосовується з метою збереження речових доказів. В силу статті 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій.
Згідно з ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
У судовому засіданні встановлено, що постановою прокурора Трускавецького відділу Дрогобицької окружної прокуратури ОСОБА_3 від 11 лютого 2022 року нерухоме майно, а саме будівлю за адресою: АДРЕСА_1 (номер об`єкта в РПВН: 7667909), що знаходиться на земельній ділянці за кадастровим номером: :01:003:0009, реєстраційний номер: 15 площею 0,2326 га, що на праві спільної часткової приватної власності належить ОСОБА_6 (1/2 частки) та ОСОБА_7 (1/2 частки), визнано речовим доказом у кримінальному провадженні №0000080 від 20 лютого 2015 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 367 КК України.

З огляду на те, що майно, на яке просить накласти арешт слідчий, визнана постановою речовим доказом, з метою його збереження слідчий суддя вважає за доцільне задовольнити клопотання прокурора.
На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст. 132, 167, 170-173 КПК України, слідчий суддя -

у х в а л и в:
Клопотання прокурора Трускавецького відділу Дрогобицької місцевої прокуратури ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 0000080 від 20 лютого 2015 року задовольнити.

Накласти арешт на нерухоме майно, а саме будівлю за адресою: АДРЕСА_1 (номер об`єкта в РПВН: 7667909), що знаходиться на земельній ділянці за кадастровим номером: :01:003:0009, реєстраційний номер: 15 площею 0,2326 га, що на праві спільної часткової приватної власності належить ОСОБА_6 (1/2 частки) та ОСОБА_7 (1/2 частки), з позбавленням права на його відчуження та розпорядження.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.
Слідчий суддя: ОСОБА_1