Справа № 601/600/22
Провадження № 1-кс/601/270/2022
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 квітня 2022 року

Слідчий суддя Кременецького районного суду Тернопільської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Кременець клопотання заступника начальника СВ Кременецького РВП ГУНП в Тернопільській області капітана поліції ОСОБА_6 , яке погоджено прокурором Кременецької окружної прокуратури ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів відносно:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Білокриниця, Кременецького району, Тернопільської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою-спеціальною освітою, не одруженого, не працюючого, на утриманні дітей немає, раніше судимого, вироком Кременецького районного суду від 24.11.2020 за ч. 3 ст.185 КК України тапризначено покарання у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням, встановивши йому 1 (один) рік іспитового строку; 27.04.2021 обвинувальний акт в кримінальному провадженні №0000293 від 27.06.2021, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, направлено до Кременецького районного суду,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України,
ВСТАНОВИВ:
01.04.2022 заступник начальника СВ Кременецького РВП ГУНП в Тернопільській області капітана поліції ОСОБА_6 за погодженням із прокурором Кременецької окружної прокуратури ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді із клопотанням про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 у кримінальному провадженні №0000119 від 30.03.2022 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.
Клопотання мотивоване тим, що 24.02.2022 Верховною радою України прийнято Закон України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні»» № 2102-IX, яким затверджено Указ Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», відповідно до якого в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022.
Досудовим розслідуванням встановлено, що 30 березня 2022 року близько 08 год. 30 хв. у ОСОБА_5 , який знаходячись у одній із кімнат приватного житлового будинку, де на даний час проживає, помітивши через вікно те, що його сусід ОСОБА_7 залишив територію власного домогосподарства, якому напередодні достовірно було відомо, що в приміщенні житлового будинку ОСОБА_7 , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , останній зберігає власні грошові кошти та враховуючи те, що власник був відсутнім по місцю проживання, виник кримінально-протиправний умисел, спрямований на повторне таємне викрадення вищевказаних грошових коштів, тобто на повторне таємне викрадення чужого майна поєднане з проникненням у житло, вчинене в умовах воєнного стану.

Надалі, реалізовуючи свій кримінально-протиправний умисел, направлений на умисне, повторне таємне викрадення чужого майна, поєднане з проникненням у житло, вчинене в умовах воєнного стану, 30 березня 2022 року приблизно о 09 год. 30 хв., ОСОБА_5 шляхом підбору ключа до вхідних дверей житлового будинку, що розташований за вищевказаною адресою, проник у приватний будинок ОСОБА_7 , увійшов в одну із житлових кімнат та усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, знаючи, що його дії є таємними для інших осіб, із шухляди серванту умисно, повторно таємно викрав грошові кошти в загальній сумі 23 000 (двадцять три тисячі) гривень, належні ОСОБА_7 , після чого з викраденим майном з місця скоєння кримінального правопорушення зник, маючи реальну можливість розпоряджатись викраденим на власний розсуд.

Своїми умисними діями, ОСОБА_5 спричинив потерпілому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителю АДРЕСА_1 матеріальну шкоду на загальну суму 23 000 (двадцять три тисячі) гривень.

30.03.2022 ОСОБА_5 , згідно ч. 4 ст. 208 КПК України, затримано за вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст.185 КК України.

31.03.2022 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України.
Необхідність застосування стосовно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчий доводить обґрунтованістю його підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України та наявністю передбачених ч.1 ст.177 КПК України ризиків, зокрема: переховування від органів досудового розслідування та свуду; незаконно впливати на свідка, експерта, спеціаліста у кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення.
Також необхідно врахувати обставини, передбачені ст.178 КПК України, вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, відсутність у нього постійного місця роботи, майновий стан, репутацію, дотримання умов застосування запобіжних заходів.

ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні злочину, за який передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 8 років, а в обґрунтування застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_5 , покладається необхідність запобігання подальшим спробам вчиняти інші правопорушення, забезпечення належної процесуальної поведінки та попередження переховуванню від органу досудового розслідування та суду, на думку слідчого, є підставою для застосування щодо ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки більш м`який запобіжний захід буде недостатнім для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.
Розгляд клопотання розпочатий за минуванням трьох годин з часу вручення підозрюваному ОСОБА_5 копії клопотання та матеріалів, якими слідчий обґрунтовує доводи клопотання.
В судовому засіданні прокурор підтримала вимоги клопотання, посилаючись на зазначені в клопотанні слідчого підстави, просила застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Інший запобіжний захід в цьому кримінальному провадженні не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.
Захисник ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечував відносно задоволення клопотання, посилаючись на недоведеність наведених слідчим у клопотанні ризиків, пояснив, що ОСОБА_5 не переховуватиметься від слідства, суду та забезпечить належну процесуальну поведінку. За наведеного захисник вважав можливим та достатнім застосування щодо ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді цілодобово домашнього арешту.
Підозрюваний ОСОБА_5 в судовому засіданні підтримав думку свого захисника ОСОБА_4 , при цьому вказавши, що саме він викрав кошти, однак не погоджується із сумою в розмірі 23000 гривень, оскільки коштів було менше.
Заслухавши пояснення учасників кримінального провадження, дослідивши додані до клопотання документи, слідчий суддя приходить до висновку про наявність підстав для задоволення клопотання слідчого, з таких підстав.
Розділ ІІ Кримінального процесуального кодексу України визначає, що з метою досягнення дієвості кримінального провадження застосовуються заходи забезпечення цього провадження. До заходів забезпечення згідно з п. 9 ч. 2 ст. 131 цього кодексу віднесені також запобіжні заходи.
Згідно з ч. 1 ст. 176 КПК України запобіжними заходами є: 1) особисте зобов`язання; 2) особиста порука; 3) застава; 4) домашній арешт; 5) тримання під вартою.
Згідно ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Згідно з ч.2 ст.177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, а саме: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншими чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Запобіжні заходи під час досудового розслідування можуть застосовуватися до особи, яка набула процесуального статусу підозрюваного.
Підозрюваним є особа, якій у порядку, передбаченому ст. 276-279 КПК України, повідомлено про підозру; особа, яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення; або особа, щодо якої складено повідомлення про підозру, однак його не вручено їй внаслідок невстановлення місцезнаходження особи, проте вжито заходів для вручення у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень (ч. 1 ст. 42 КПК України).
Слідчий суддя встановив, що Кременецьким РВП ГУНП в Тернопільській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000119 від 30.03.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України.
31.03.2022 щодо ОСОБА_5 складено повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, яке останній отримав 31.03.2022, що вбачається із власноручного підпису ОСОБА_5 .
Отже, у відповідності до вимог ст. 42 КПК України ОСОБА_5 має статус підозрюваного у цьому кримінальному провадженні і щодо нього може вирішуватися питання про застосування запобіжного заходу.
За відсутності заперечень щодо процесуального статусу підозрюваного при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу дослідженню підлягають чотири групи обставин:
-чи наявна обґрунтована підозра у вчиненні особою кримінального правопорушення;
-чи наявні ризики кримінального провадження;
-чи наявні відомості на переконання того, що більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти ризикам кримінального провадження;
-індивідуальні обставини підозрюваного, передбачені статтею 178 КПК України.
Отже, при вирішенні поставленого питання слідчому судді належить дослідити кожен із зазначених критеріїв в їх взаємозв`язку.
Щодо обґрунтованості підозри.
Згідно зі ст. 8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
Оскільки чинне законодавство не розкриває поняття обґрунтованої підозри, враховуючи ст. 8, 9 КПК України, слід керуватися позиціями Європейського суду з прав людини. З точки зору практики ЄСПЛ обґрунтованість підозри - це певний стандарт доказування, який означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі "Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства" від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, N 182). При чому факти, які викликали підозру, не обов`язково мають бути одного рівня з тими, які необхідні для того, щоб не лише обґрунтувати засудження, а й пред`явити обвинувачення, що є наступною стадією в процесі розслідування кримінальної справи (рішення у справі Murrаy v.United Kingdom , 14310/88, 28.10.1994, п. 55).
В цьому кримінальному провадженні йдеться про причетність ОСОБА_5 до кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, а саме повторне таємне викрадення чужого майна (крадіжка) поєднана з проникненням у житло вчинена у період воєнного стану.
Долучені до клопотання матеріали свідчать про обґрунтованість повідомленої підозри ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, а саме це підтверджує: витяг з ЄРДР №0000119 від 30.03.2022; протокол допиту потерпілого від 30.03.2022, письмові пояснення ОСОБА_5 від 30.03.2022, протокол добровільної видачі та огляду від 30.03.2022, протокол затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 30.03.2022, протокол допиту підозрюваного від 30.03.2022, повідомлення про підозру від 31.03.2022 та інші матеріали кримінального провадження в їх сукупності.
Повідомлена ОСОБА_5 підозра є обґрунтованою, вона ґрунтується на відомостях, що об`єктивно пов`язують підозрюваного із вчиненим кримінальним правопорушенням.
Досліджені матеріали у взаємному зв`язку з обставинами кримінального правопорушення дають слідчому судді підстави дійти до висновку про наявність обґрунтованої підозри .
Необхідно зауважити, що на даному етапі провадження слідчий суддя не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, винуватість чи невинуватість особи у вчиненні кримінального правопорушення. Слідчий суддя на підставі оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення кримінального правопорушення вірогідною та достатньою (за стандартом "обґрунтованої підозри") для застосування щодо неї запобіжного заходу.
Щодо ризиків кримінального провадження.
Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. При визначенні ризиків закон не вимагає неспростовних доказів того, що підозрюваний однозначно, поза всяким сумнівом, здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає обґрунтування, що він має реальну можливість їх здійснити під час вирішення питання про застосування запобіжного заходу або в майбутньому. Отже ризики, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК, слід вважати наявними за умови встановлення вірогідності їх здійснення.
Як обов`язковий критерій застосування запобіжного заходу ризик кримінального провадження має прогностичний характер, його визначення у конкретний проміжок часу спрямоване на усунення негативного впливу на кримінальне провадження в майбутньому. Безумовно, наявність заявлених ризиків має обґрунтовуватися. Однак, в переважній більшості випадків, враховуючи їх вірогідний характер, класичні категорії доказування, притаманні судовому розгляду, при їх обґрунтуванні не застосовуються. При встановленні ризиків кримінального провадження слідчий суддя застосовує стандарт достатності підстав вважати, що підозрюваний може вдатися до дій на шкоду кримінальному провадженню. Оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного, слідчий суддя має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи.
На переконання сторони обвинувачення, в цьому провадженні існують ризики, що підозрюваний може:
-переховуватися від органів досудового розслідування та суду;
-незаконно впливати на свідка, експерта, спеціаліста у цьому кримінальному провадженні;
-вчинити інше кримінальне правопорушення.
Серед ризиків, які передбачені ст. 177 КПК України та які знайшли своє підтвердження у судовому засіданні, є ризик переховування підозрюваного ОСОБА_5 від органів досудового розслідування та суду, який передбачений п.1 ч.1 ст.177 КПК України.
Так, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України. Санкція відповідної частини статті відносить інкримінований злочин до тяжких і передбачає покарання у виді позбавленням волі на строк від п`яти до восьми років.
Досудове розслідування, як процедура, пов`язана з притягненням особи до відповідальності, не є статичним, що обумовлює можливість непрогнозованої зміни поведінки такої особи. Адже співставлення можливих негативних для підозрюваного наслідків переховування у вигляді його потенційного ув`язнення у невизначеному майбутньому, із можливим засудженням до покарання у виді позбавлення волі у перспективі робить цей ризик достатньо високим.
Відомостей про міцні соціальні зв`язки підозрюваного, яких було б достатньо для утримання підозрюваного в місці його проживання, слідчому судді не надані.
Отже, оцінюючи можливість підозрюваного переховуватися від органу досудового розслідування, слідчий суддя вважає такі дії вірогідними в будь-який момент кримінального провадження. Співставлення можливих негативних для підозрюваного наслідків переховування у вигляді його можливого ув`язнення у невизначеному майбутньому з засудженням до покарання у виді позбавлення волі у найближчій перспективі доводять, що цей ризик є достатньо високим.
При встановленні наявності ризику незаконного впливу на свідка, експерта, спеціаліста у кримінальному провадженні, тобто ризику, передбаченого п.3 ч.1 ст.177 КПК України, слідчий суддя враховує встановлену КПК процедуру отримання показань від осіб, які є потерпілими у кримінальному провадженні, а саме: спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК України). Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК України).
За таких обставин, ризик впливу на потерпілих існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й продовжує існувати на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від потерпілих та дослідження їх судом.
При цьому, є достатні підстави вважати, що перебування у статусі підозрюваного може викликати у ОСОБА_5 активні дії щодо впливу на експертів, спеціалістів у цьому кримінальному провадженні та на свідків з метою уникнення кримінальної відповідальності.
При встановленні наявності ризику вчинення іншого кримінального правопорушення, передбаченого п.5 ч.1 ст.177 КПК, слідчий суддя враховує те, що ОСОБА_5 будучи раніше судимим за корисливі злочини, на шлях виправлення не став та під час розгляду відносно нього обвинувального акту, згідно якого він обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України знову ймовірно вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст.185 КПК України в умовах воєнного стану. При цьому є достатні підстави вважати, що в разі необрання ОСОБА_5 запобіжного заходу не пов`язаного із триманням під вартою, останній матиме змогу продовжувати злочину діяльність.
За таких обставин, слідчий суддя приходить до висновку про наявність ризиків кримінального провадження, передбачених статтею 177 КПК України, і на які вказує слідчий у клопотанні та прокурор у судовому засіданні. Отже, на даному етапі кримінального провадження застосування запобіжного заходу є об`єктивно необхідним з метою дієвості відповідного кримінального провадження.
Щодо індивідуальних обставин підозрюваного відповідно до ст. 178 КПК
При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності додаткові обставини, відповідно до ст. 178 КПК України.
Дослідивши надані сторонами кримінального провадження відомості, слідчий суддя під час обрання ОСОБА_5 запобіжного заходу враховує такі обставини:
- надані відомості свідчать про вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України;
- інкриміноване кримінальне правопорушення КК України відноситься до тяжкого і у разі визнання підозрюваного винуватим йому загрожує покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років;
- станом на сьогоднішній день ОСОБА_5 виповнилося 34 повних років, відомостей про стан здоров`я слідчому судді не надано;
- підозрюваний неодружений, дітей немає;
- ОСОБА_5 не працює;
- відомостей про майновий стан підозрюваного слідчому судді не надано;
- підозрюваний ОСОБА_5 раніше судимий та відносно нього на розгляді в Кременецькому районному суді перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесенному до ЄРДР за №0000293 про обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст. 185 КК України.
- відомості про запобіжні заходи, які застосовувались до нього раніше не надані;
Щодо застосування запобіжного заходу у виді взяття під варту.
Згідно ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що в разі обрання іншого більш м`якого запобіжного заходу підозрюваний, обвинувачений може ухилитися від слідства або суду, знищити речові докази, перешкоджати встановленню істини у справі або продовжувати злочинну діяльність. При цьому суд повинен врахувати обставини, які вказані в ст. 178 КПК України.
Відповідно до п.4 ч.2 ст.183 КПК України, запобіжний захід у виді тримання під вартою не може бути застосовано, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
Санкція ч. 4 ст. 185 КК України, яка інкримінується ОСОБА_5 , передбачає покарання у виді позбавлення волі від п`яти до восьми років, що обумовлює можливість застосування запобіжного заходу взяття під варту.
З урахуванням наведеного, слідчий суддя приходить до висновку про те, що підстави і обставини, які зазначені в клопотанні слідчого, є достатньо обґрунтованими, вони вказують на те, що слідчий та прокурор в повному обсязі довели суду обставини, які виправдовують обмеження права підозрюваного ОСОБА_5 на свободу.
Щодо застосування менш суворого запобіжного заходу
Згідно ч. 1 ст. 176 КПК України встановлена відповідна ієрархія запобіжних заходів від найбільш м`якого (особисте зобов`язання) до найбільш суворого (тримання під вартою).
В свою чергу, тримання під вартою по встановленій ч. 1 ст. 176 КПК України ієрархії тяжкості запобіжних заходів є найбільш суворим заходом. За встановлених обставин слідчий суддя приходить до висновку про відсутність підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу, і що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є необхідним і таким, що забезпечить на даному етапі досудового розслідування виконання підозрюваним процесуальних обов`язків, що зможе запобігти встановленим ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
При прийнятті рішення слідчий суддя також враховує, що відповідно до сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства ( Летельє проти Франції ).
При цьому слідчий суддя, враховує, що Європейський суд з прав людини у справі Ілійков проти Болгарії зазначив, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів. У справі Летельє проти Франції вказано, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.
З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про задоволення клопотання слідчого та необхідність застосування щодо підозрюваного ОСОБА_5 виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Даний вид запобіжного заходу є співмірним з існуючими ризиками, відповідає даним про особу підозрюваного ОСОБА_5 та тяжкості пред`явленої йому підозри, зможе у повній мірі забезпечити виконання ним процесуальних обов`язків та унеможливить настання ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.
Наведені в судовому засіданні захисником доводи на захист підозрюваного в тому числі і щодо каяття, визнання вини та сприяння слідству, не можуть бути безумовною підставою для застосування щодо підозрюваного менш суворого запобіжного заходу, оскільки не спростовують висновки слідчого судді про існування ризиків, які зазначені в клопотанні слідчого.
Поряд з цим слідчий суддя враховує дані про особу підозрюваного, який, знаходячись у працездатному віці, суспільно - корисною працею не займається, міцних соціальних зв`язків не має.
Будь-яких обставин, які б свідчили про неможливість перебування ОСОБА_5 під вартою не наведено, будь-яких медичних висновків, які б засвідчували факт неможливості тримання ОСОБА_5 під вартою за станом здоров`я, слідчому судді не надано.
Крім цього, слідчий суддя враховує, тяжкість покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КПК України, вчинення кримінального правопорушення в період воєнного стану, який введено відповідно до Указу Президента України №64/2022 від 24.02.2022 та те, що ОСОБА_5 будучи раніше судимий за корисливі злочини на шлях виправлення не став та знову вчинив кримінальне правопорушення.
Застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою ОСОБА_5 , слідчий суддя своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.
У зв`язку з цим слідчий суддя враховує період воєнного стану, мотив та спосіб ймовірного вчинення ОСОБА_5 кримінального правопорушення, наявність реальних ознак справжнього суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистості.
На підставі викладеного, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання слідчого, погоджене прокурором, необхідно задовольнити і застосувати до підозрюваного запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів.
Розмір застави.
За змістом ч.3 ст.183 КПК України, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України.
Згідно ч.4 ст.182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.
Відповідно до п.2 ч.5 ст. 182 КПК України розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, визначається у межах від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
При визначенні ОСОБА_5 альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави, слідчий суддя відповідно до ст.ст. 182, 183 КПК України враховує практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкодити встановленню істини у кримінальному провадженні.
Враховуючи обставини вчинення кримінального правопорушення, матеріальне становище підозрюваного, тяжкість правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , слідчий суддя вважає, що застава у розмірі тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб з покладенням обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України, зможе забезпечити виконання ОСОБА_5 покладених на нього обов`язків.
Окрім цього, слідчий суддя вважає за необхідне відповідно до норм ч. 3 ст. 183 КПК України, у разі внесення застави покласти на підозрюваного ОСОБА_5 обов`язки, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.
За таких обставин, клопотання слідчого підлягає задоволенню.
Окремо слід зауважити, що згідно зі ст. 198 КПК України висловлені в ухвалі слідчого судді, суду за результатами розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу висновки щодо будь-яких обставин, які стосуються суті підозри, обвинувачення, не мають преюдиціального значення для суду під час судового розгляду або для слідчого чи прокурора під час цього або іншого кримінального проваджень.
Керуючись ст.ст.177, 178, 182, 183, 193, 194, 196, 205, 372, 395 КПК України, слідчий суддя,
ПОСТАНОВИВ:
Клопотання заступника начальника СВ Кременецького РВП ГУНП в Тернопільській області капітана поліції ОСОБА_6 , яке погоджено прокурором Кременецької окружної прокуратури ОСОБА_3 про застосування щодо ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - задовольнити.
Застосувати відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів, тобто до 23 год. 59 хв. 27 травня 2022 року.
Одночасно для забезпечення виконання ОСОБА_5 обов`язків, визначених КПК України, визначити заставу в розмірі 30 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 74 430 (сімдесят чотири тисячі чотириста тридцять) гривень 00 копійок, яка може бути внесена як самим підозрюваним, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на наступний депозитний рахунок: код отримувача (код за ; Банк отримувача ДКСУ м. Київ; код банку отримувача (МФО) 820172; рахунок отримувача UA0003454; призначення платежу: застава за ОСОБА_5 у справі №601/600/22; провадження №1-кс/601/270/2022 згідно ухвали слідчого судді Кременецького районного суду Тернопільської області від 01.04.2022.
У разі внесення застави у визначеному слідчим суддею розмірі вважається, що до підозрюваного обрано запобіжний захід у виді застави.
Роз`яснити, що підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, протягом дії ухвали.
У разі внесення застави покласти на підозрюваного ОСОБА_5 наступні обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України:
- прибувати до слідчого, прокурора або суду за кожним їх викликом, вимогою за визначеною ними періодичністю;
- не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає без дозволу слідчого, прокурора або суду;
- повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання;
- утримуватися від спілкування із потерпілим у даному кримінальному провадженні;
- здати на зберігання в органи ДМС України свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.
У разі внесення застави та з моменту звільнення підозрюваного ОСОБА_5 з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, підозрюваний зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.
Роз`яснити підозрюваному та заставодавцю, що у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також якщо підозрюваний, будучи належним чином повідомлений, не з`явився за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на неї при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава може бути звернута в дохід держави.
Термін дії ухвали та обов`язків, покладених судом, у разі внесення застави визначити до 23 год. 59 хв. 27 травня 2022 року.
Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, а підозрюваним в той же строк, але з моменту вручення йому копії ухвали суду.
Повний текст ухвали складено та проголошено 04.04.2022 о 14 год. 00 хв.
Слідчий суддя: ОСОБА_1