У Х В А Л А
про повернення касаційної скарги

28 квітня 2022 року
м. Київ

справа №753/21880/17
провадження № 51-3247ск20

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного кримінального суду (далі Суд):

головуюча ОСОБА_1 ,
судді: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Дарницького районного суду м. Києва від 14 грудня 2018 року та ухвалу Київського апеляційного суду від 17 лютого 2020 року,

в с т а н о в и в:

Засуджений ОСОБА_5 звернувся до Суду з касаційною скаргою, в якій виклав вимогу про скасування вказаних судових рішень і закриття кримінального провадження стосовно нього.

Крім того, засуджений заявив клопотання про поновлення строку касаційного оскарження вказаних судових рішень.

Перевіривши доводи, викладені у касаційній скарзі, суд дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає поверненню з таких підстав.
Відповідно до ч. 2 ст. 426 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК України) касаційна скарга на судові рішення може бути подана протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Як убачається з матеріалів провадження, засуджений ОСОБА_5 копію ухвали Київського апеляційного суду від 17 лютого 2020 рокуотримав 03 квітня 2020 року, тому останнім днем оскарження ухвали суду апеляційної інстанції є 03 липня 2020 року. Разом з цим, засуджений звернувся до суду зі скаргою 14 лютого 2022 року

(вх. №4223/0/170-22 від 23.02.2022), тобто поза межами визначеного процесуальним законом строку.

Частиною 1 ст. 117 КПК України встановлено, що пропущений із поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду. Поняття поважних причин пропуску строків є оціночним, а його вирішення покладається на розсуд суду.

Відповідно до висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові від 20 квітня 2017 року № 5-440кс(15)16, під поважними причинами слід розуміти лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливлювали своєчасне звернення до суду у визначений законом строк.
На обґрунтування причин поважності пропуску строку касаційного оскарження судових рішень засуджений зазначив, що з касаційною скаргою він не звертався, оскільки розраховував на звернення до суду касаційної інстанції свого захисника, який, як виявилося, подав касаційну скаргу із пропуском строку касаційного оскарження судових рішень.
Таким чином, ОСОБА_5 не вказав об`єктивних причин, що перешкодили йому оскаржити судові рішення в передбачений законом строк, а відтак колегія суддів не вбачає підстав для поновлення строку на касаційне оскарження.
Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 429 КПК України касаційна скарга подана після закінчення строку на касаційне оскарження у разі, якщо суд касаційної інстанції не знайшов підстав для його поновлення, підлягає поверненню особі, яка її подала.
За таких обставин, касаційна скарга ОСОБА_5 підлягає поверненню.
Керуючись ч. 3 ст. 429 КПК України, Верховний Суд

п о с т а н о в и в:

Відмовити ОСОБА_5 у задоволенні клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження судових рішень.
Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_5 на вирок Дарницького районного суду м. Києва від 14 грудня 2018 року та ухвалу Київського апеляційного суду від 17 лютого 2020 рокуразом з усіма доданими до неї матеріалами повернути особі, яка її подала.

Ухвала суду касаційної інстанції оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3