Справа № 308/9704/22
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 липня 2022 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участі: прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 та його захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгороді клопотання старшого слідчого Шостого слідчого відділу (з дислокацією у м. Ужгороді) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові Державного бюро розслідувань майора ОСОБА_6 , погоджене прокурором Закарпатської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні №0000072, відомості про яке внесено 06.07.2022 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками злочину, передбаченого ч. 5 ст. 407 Кримінального кодексу України, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , -
ВСТАНОВИВ:
Слідчими Шостого слідчого відділу (з дислокацією у м. Ужгороді) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, за процесуального керівництва Закарпатської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері, проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні відомості про яке внесено 06.07.2022 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000072 за ознаками злочину, передбаченого ч. 5 ст. 407 Кримінального кодексу України.
У ході досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_4 (далі ОСОБА_4 ) 10.03.2022 призваний на військову службу за мобілізацією ІНФОРМАЦІЯ_2 .
В той же день направлений для проходження військової служби до військової частини НОМЕР_1 з постійним місцем дислокації у АДРЕСА_1 .
Згідно наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 від 10.03.2022 № 53 ОСОБА_4 зараховано до списків особового складу 5 окремого стрілецького батальйону (військова частина НОМЕР_1 ) та призначено на посаду стрільця 1 стрілецького відділення 2 стрілецького взводу 1 стрілецької роти військової частини.
У відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», з моменту зарахування ОСОБА_4 до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 , він набув статусу військовослужбовця - особи, яка проходить військову службу.
У зв`язку із збройною агресією російської федерації та вторгнення її збройних сил на територію України, у відповідності до Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» №2102 ІХ від 24.02.2022 в Україні із 05:30 год. 24.02.2022 строком на 30 діб введено воєнний стан.
Указом Президента України від 24.02.2022 №69/2022 «Про загальну мобілізацію» оголошено загальну мобілізацію, яка проводиться протягом 90 діб із дня набрання чинності цим Указом.
Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні»» від 15.03.2021 №2119-IX, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб.
Надалі, Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні»» від 21.04.2021 №2212-IX, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 квітня 2022 року строком на 30 діб.
Указом Президента України від 17.05.2022 №341/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб із одночасно з набранням чинності Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні».
Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні»» від 22.05.2022 №2263-IX, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб.
Згідно Закону України «Про правовий режим воєнного стану», воєнний стан це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.
У такий спосіб, з моменту затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» №64/2022 від 24.02.2022 на території України почав діяти правовий режим воєнного стану, який продовжує діяти і на даний час.
Вимоги ст. ст. 17, 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ч. 1 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» зобов`язують кожного військовослужбовця захищати Вітчизну, суверенітет і територіальну цілісність України.
У відповідності до вимог ст. ст. 11, 16, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 №548-XIV, ст. ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 №551-XIV, ОСОБА_4 під час проходження військової служби, зобов`язаний захищати Вітчизну, суверенітет і територіальну цілісність України; свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги; віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; поважати бойові та військові традиції, допомагати іншим військовослужбовцям, що перебувають у небезпеці, стримувати їх від вчинення протиправних дій; дорожити бойовою славою Збройних Сил України та своєї військової частини, честю і гідністю військовослужбовця Збройних Сил України; зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою, які визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями; повинен постійно бути зразком високої культури, скромності й витримки, берегти військову честь, захищати свою й поважати гідність інших людей, зобов`язаний завжди пам`ятати, що за його поведінкою, як військовослужбовця судять не лише про нього, а й про Збройні Сили України, в цілому.
Натомість ОСОБА_4 , діючи всупереч інтересам служби та наведеним вимогам Статутів Збройних Сил України, став на шлях вчинення злочину проти встановленого порядку несення військової служби.
Так, ОСОБА_4 будучи військовослужбовцем військової служби за мобілізацією військової частини НОМЕР_1 займаючи посаду стрільця 1 стрілецького відділення 2 стрілецького взводу 1 стрілецької роти вказаної військової частини, у порушення вищевказаних нормативно-правових актів, через особисту недисциплінованість, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, не бажаючи переносити труднощі військової служби, з метою тимчасово ухилитися від проходження військової служби, о 21 год. 00 хв. 08.06.2022 самовільно залишив військову частину НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_1 , без відповідного дозволу командування, в умовах воєнного стану, та був незаконно відсутній на військовій службі по 21.07.2022, проводячи час на власний розсуд, не пов`язуючи свою діяльність з проходженням військової служби.
Таким чином, ОСОБА_4 будучи військовослужбовцем військової служби за мобілізацією військової частини НОМЕР_1 , займаючи посаду стрільця 1 стрілецького відділення 2 стрілецького взводу 1 стрілецької роти вказаної військової частини, у порушення вимог ст. ст. 17, 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ч. 1 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. ст. 9, 11, 12, 16, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, через особисту недисциплінованість, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, не бажаючи переносити труднощі військової служби, з метою тимчасово ухилитися від проходження військової служби, о 21 год 00 хв. 08.06.2022 без наказу командира самовільно залишив військову частину НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_1 , в умовах воєнного стану, та був незаконно відсутній на військовій службі з 21 год. 00 хв. 08.06.2022 по 21.07.2022, проводячи час на власний розсуд, не пов`язуючи свою діяльність з проходженням військової служби, чим вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 407 КК України, тобто самовільне залишення військової частини, вчинене в умовах воєнного стану.
21.07.2022 ОСОБА_4 повідомлено про підозру за ч. 5 ст. 407 КК України.
Сторона обвинувачення вважає, що з метою забезпечення належної процесуальної поведінки, з врахуванням обставин вчинення злочину, ОСОБА_4 як підозрюваного у кримінальному провадженні, з метою запобігання можливого ухилення від досудового слідства, виникла необхідність в обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
На даний час, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років.
Що стосується ризиків, передбачених ст. 177 КК України, то, на думку сторони обвинувачення, в ході досудового розслідування встановлено їх наявність, а саме те, що ОСОБА_4 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків, інших учасників кримінального провадження, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.
Злочин, який інкримінується ОСОБА_4 є тяжким і передбачає можливість призначення йому покарання у виді позбавлення волі на строк до 10 років, що може бути підставою та мотивом для підозрюваного переховуватись від органів досудового розслідування чи суду.
Вищевказані обставини, а також той факт, що Закарпатська область межує з Республікою Польща, Угорщиною, Румунією, Словаччиною дають підстави вважати, що ОСОБА_4 , усвідомлюючи тяжкість злочину та невідворотність покарання за його вчинення, може переховуватись від органів досудового розслідування чи суду та має реальні можливості покинути територію України з цією метою, як і в межах пункту пропуску через державний кордон України так і поза межами таких, а також переховуватись на території України.
Також, наявний та обґрунтований ризик - незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні.
У сторони обвинувачення є підстави вважати, що підозрюваний буде здійснювати тиск та вплив на свідків з метою дачі ними завідомо неправдивих показів чи відмови від дачі показів.
Також, ОСОБА_4 може впливати на ще невстановлених та недопитаних про обставини кримінального правопорушення свідків.
Вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.
Перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.
Вивченням особи підозрюваного, на даний час встановлено, що він працездатний, тяжкими захворюваннями, які б перешкоджали його утриманню під вартою, не страждає. Даних, які б вказували на неможливість застосування до підозрюваного вказаного запобіжного заходу, не встановлено.
Таким чином, на думку сторони обвинувачення, інший запобіжний захід, окрім як тримання під вартою, не зможе забезпечити належну процесуальні поведінку підозрюваного у кримінальному провадженні, що й зумовило звернення до слідчого судді із цим клопотанням.

Прокурор у судовому засіданні клопотання підтримав та просив задовольнити, посилаючись на обставини, викладені у клопотанні та додані до нього матеріали кримінального провадження.

Захисник підозрюваного у судовому засіданні заперечив проти клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки вважає, що такий буде занадто важким для підозрюваного, зазначив, що підозрюваний має зареєстроване місце проживання та міцні соціальні зв`язки, тому просив обрати щодо нього більш м`який запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання із покладенням на нього обов`язків, про які просить прокурор.

Підозрюваний у судовому засіданні підтримав позицію свого захисника.

Заслухавши позицію прокурора з приводу внесеного клопотання, пояснення підозрюваного та його захисника, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали кримінального провадження, а також додатково подані докази, слідчий суддя дійшов наступного висновку.
У відповідності до вимог ст. 177 КПК України - метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків. Застосування таких заходів завжди пов`язано із необхідністю запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
Підставами застосування запобіжного заходу є обґрунтованість підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення та наявність ризику (ризиків), перелік яких встановлено пунктами 1 - 5 ч. 1 ст. 177 КПК.
У відповідності до ст. 176 КПК України запобіжними заходами є: особисте зобов`язання; особиста порука; застава; домашній арешт; тримання під вартою.

Слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою.

Як зазначено у ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.

Якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Відповідно до ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як: до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

В ході розгляду клопотання слідчим суддею встановлено, що слідчими Шостого слідчого відділу (з дислокацією у м. Ужгороді) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, за процесуального керівництва Закарпатської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері, проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні відомості про яке внесено 06.07.2022 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000072 за ознаками злочину, передбаченого ч. 5 ст. 407 Кримінального кодексу України.
21.07.2022 ОСОБА_4 повідомлено про підозру за ч. 5 ст. 407 КК України.
Перевіряючи обґрунтованість підозри, слідчий суддя виходить з практики Європейського суду з прав людини та вважає, що дані, які вказують на обґрунтовану підозру, та навіть в сторонньої людини не можуть викликати розумних сумнівів щодо можливого вчинення підозрюваним ОСОБА_4 інкримінованого йому кримінального правопорушення, містяться в їх сукупності в матеріалах, здобутих в ході проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні та доданих до клопотання, а саме: показах свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ; акті службового розслідування від 11.08.2022 та інших матеріалах, наданих слідчому судді.
Приймаючи вказані дані з точки зору належності, допустимості, достовірності, а їх сукупність з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, слідчий суддя вважає їх достатніми для визначення поняття обґрунтованої підозри ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованому йому кримінального правопорушення на даній стадії досудового розслідування.

Між тим, поняття «обґрунтована підозра» з позиції Європейського суду з прав людини (справа «Нечипорук і Йонкало проти України» (заява № 42310/04), рішення від 21.04.2011 року) означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Також вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справах «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28.10.1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990 року).

Водночас слідчий суддя констатує, що під час вирішення питання щодо застосування запобіжних заходів оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті доведення чи не доведення винуватості особи, з метою досягнення таких висновків, які необхідні суду при постановленні вироку, а з тією метою, щоб встановити чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

Вирішуючи клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя враховує вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним інкримінованих йому кримінального правопорушення, а також той факт, що в разі визнання ОСОБА_4 винуватим у вказаному вище кримінальному правопорушенні останньому загрожує покарання у вигляді позбавлення волі на строк до десяти років позбавлення волі, вік підозрюваного який є молодим за віком, не має хронічних захворювань, які перешкоджають триманню під вартою, оскільки пояснення надані ним слідчому судді у судовому засіданні не підтверджуються медичною характеристикою від 21.07.2022 року доданою до клопотання.

Підозрюваний має зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 , проте як повідомив слідчому судді не проживає за цією адресою, тому, що проживає разом із співмешканкою ОСОБА_10 за адресою: АДРЕСА_3 та її дев`ятьма дітьми. Слідчий суддя оцінює критично пояснення підозрюваного про утримання цих осіб, оскільки 27.07.2022 року йому повідомлено про підозру у іншому кримінальному провадженні № 0000200 за ч. 1 ст. 125 КК України щодо його співмешканки.
Своїх дітей підозрюваний не має.
Суд також оцінює критично пояснення підозрюваного про утримання ним своїх братів та сестер, оскільки з ними він не проживає та будь яких доказів такого утримання слідчому судді надано не було.
Слідчий суддя дослідивши матеріали клопотання та додані до нього докази також дійшов висновку про обґрунтованість ризиків, передбачених у п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: можливість переховуватися від органів досудового розслідування та суду, оскільки злочин, який інкримінують ОСОБА_4 є тяжким і передбачає можливість призначення покарання у виді позбавлення волі на строк до 10 років.

Також, підозрюваний ОСОБА_4 , будучи на свободі може впливати на свідків: ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , з метою зміни ними показів.

Окрім того ризик вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється ОСОБА_11 підтверджується тим, що він раніше притягувався до кримінальної відповідальності за аналогічний злочин тільки в умовах особливого періоду, проте належних висновків для себе не зробив і підозрюється у вчиненні цього кримінального правопорушення. Більш того, підозрюваному ОСОБА_4 27.07.2022 року повідомлено про підозру у іншому кримінальному провадженні № 0000200 за ч. 1 ст. 125 КК України щодо його співмешканки.
Всі вищезазначені обставини у їх сукупності дають суду підстави вважати, що слідчим та прокурором доведено належними та допустимими доказами недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання вищезазначеним ризикам.

З урахуванням викладеного слідчий суддя дійшов висновку, що для убезпечення вищезазначених ризиків слід обрати щодо підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Разом з тим, при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання від вартою, суд, відповідно до ч. 2 ст. 183 КПК України, визначаючи розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених цим Кодексом, бере до уваги, що відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави визначається у таких межах: щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Визначаючи розмір застави для підозрюваного, суд враховує розмір доходів професійних військових.

З урахуванням викладеного, беручи до уваги всі обставини, перелічені у ст. 178 КПК, суд приходить до переконання, що для забезпечення виконання підозрюваним, передбачених КПК України вимог, слід визначити заставу у двадцять п`ять розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що відповідно становить 62 025 грн. 00 коп., що на думку слідчого судді є посильною заставою, та достатньою для забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків у разі її внесення.

У разі внесення застави, на ОСОБА_4 відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України, слід покласти на строк протягом двох місяців наступні обов`язки:

-прибувати до слідчого, прокурора або суду за кожним їхнім викликом, вимогою та визначеною ними періодичністю;

-не відлучатися із населеного пункту, в якому дислокується військова частина НОМЕР_1 - АДРЕСА_1 , без дозволу слідчого, прокурора або суду;

-повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання та місця роботи;

-утримуватися від спілкування з свідками у кримінальному провадженні;

- здати на зберігання до Головного управління Державної міграційної служби у Закарпатській області свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Також роз`яснити підозрюваному ОСОБА_4 , що в разі невиконання вище перерахованих обов`язків до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Керуючись ст. ст. 177-178, 183, 186, 193, 194, 309, 335, 392, 395 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого задовольнити частково.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Дубрівка Іршавського району Закарпатської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , громадянина України, з повною загальною середньою освітою, неодруженого, військовослужбовця військової служби за мобілізацією, солдата, на посаді стрільця 1 стрілецького відділення 2 стрілецького взводу 1 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 60 днів, тобто до 20 вересня 2022 року включно (в межах строку досудового розслідування).
Визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обов`язків, передбачених КПК України у двадцять п`ять розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що відповідно становить 62 025 грн. 00 коп. (Шістдесят дві тисячі двадцять п`ять гривень 00 копійок).
Роз`яснити, що відповідно до ч. 7 ст. 182 КПК України підозрюваний ОСОБА_4 або заставодавець мають право в будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

У разі внесення застави, на ОСОБА_4 відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України, слід покласти на строк протягом двох місяців наступні обов`язки:

-прибувати до слідчого, прокурора або суду за кожним їхнім викликом, вимогою та визначеною ними періодичністю;

-не відлучатися із населеного пункту, в якому дислокується військова частина НОМЕР_1 - АДРЕСА_1 , без дозволу слідчого, прокурора або суду;

-повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання та місця роботи;

-утримуватися від спілкування з свідками у кримінальному провадженні;

- здати на зберігання до Головного управління Державної міграційної служби у Закарпатській області свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Також роз`яснити підозрюваному ОСОБА_4 , що в разі невиконання вище перерахованих обов`язків до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Під час досудового розслідування можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали слідчого судді про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або відмову в його застосуванні.
Оскарження ухвал слідчого судді здійснюється в апеляційному порядку до Закарпатського апеляційного суду. Апеляційна скарга подається на судові рішення, ухвалені судом першої інстанції, - через суд, який ухвалив судове рішення Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області. Апеляційна скарга може бути подана на ухвалу слідчого судді - протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1