Справа № 303/5260/22
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и

20.09.2022 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю секретарки судових засідань ОСОБА_4 ,
та учасників судового розгляду: прокурора ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали судового провадження № 11-сс/4806/428/22, за апеляційною скаргою, яку подав прокурор ОСОБА_5 ,

В С Т А Н О В И В :
Ухвалою слідчого судді Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 10 серпня 2022 року, частково задоволено погоджене з прокурором клопотання слідчого СВ відділу поліції № 1 Мукачівського РУП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_6 (далі - слідчий) у кримінальному провадженні № 0000339, внесеному 05 серпня 2022 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі - ЄРДР) про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України,

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, не одруженого, раніше не судимого.

Цією ухвалою щодо підозрюваного ОСОБА_7 обрано запобіжний захід - цілодобовий домашній арешт із застосуванням засобу електронного контролю до 09 жовтня 2022 року включно із покладенням на підозрюваного таких процесуальних обов`язків: прибувати до слідчого, прокурора, суду за першою вимогою; не залишати місце фактичного проживання, по АДРЕСА_1 без дозволу слідчого, прокурора, суду в залежності від стадії кримінального провадження.

З матеріалів клопотання убачається, що 09 серпня 2022 року, до слідчого судді Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області звернувся слідчий із погодженим з прокурором клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 . Відповідно до клопотання, ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, яке є тяжким злочином, у разі визнання ОСОБА_7 винуватим за його скоєння, йому загрожує покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років. Слідчий у клопотанні вказує на наявність доказів, які слугували підставою для висунення підозри, на існування передбачених ст. 177 КПК України ризиків, а саме: перебуваючи на волі, ОСОБА_7 може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду. Вказаний ризик обґрунтовує тим, що підозрюваний усвідомлює тяжкість покарання, що йому загрожує, у разі визнання його винуватим, може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, окрім того, підозрюваний не має постійного місця роботи, родини і утриманців та офіційних джерел доходів, не одружений, що свідчить про відсутність у нього міцних соціальних зв`язків. У клопотанні слідчий вказує і на те, що ОСОБА_7 може незаконно впливати на потерпілого ОСОБА_8 , та свідків у кримінальному провадженні - ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , які судом не допитані; що існує ризик того, що ОСОБА_7 може вчинити інше кримінальне правопорушення, пов`язане із посяганням на життя та здоров`я потерпілого та свідків. Окрім цього, слідчий зазначає, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення із застосуванням насильства, а саме спричиненні тяжких тілесних ушкоджень, тому відповідно до вимог п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України, слідчий суддя вправі не визначати розмір застави. З огляду на наведене, слідчий вважає, що інші, більш м`які, запобіжні заходи не забезпечать належну процесуальну поведінку підозрюваного, - просив обрати щодо ОСОБА_7 запобіжний захід тримання під вартою.

В ухвалі слідчий суддя зазначив, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, за яке він може понести покарання у виді позбавлення волі на строк до 8 років. Разом з тим, слідчий суддя вважає, що доводи сторони обвинувачення про те, що ОСОБА_7 , перебуваючи на волі, переховуватиметься від органу досудового слідства, незаконно впливатиме на потерпілого та свідків, та перешкоджатиме встановленню істини у справі, є припущеннями, оскільки не ґрунтуються на матеріалах справи. Слідчий суддя вважає, що твердження прокурора щодо тяжкості вчиненого злочину не можуть бути визначальним фактором при вирішенні питань, пов`язаних із застосуванням запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Під час розгляду клопотання встановлено, що після оголошення підозри, ОСОБА_7 прибув для надання пояснень, що підтверджується протоколом допиту підозрюваного від 09 серпня 2022 року, після чого підозрюваний безперешкодно отримав клопотання про застосування запобіжного заходу та прибув до суду для його розгляду. Також, у судовому засіданні підозрюваний підтвердив, що саме він спричинив потерпілому тілесне ушкодження, проте оспорює фактичні обставини справи, зазначив, що діяв виключно з метою захисту від нападу потерпілого. Слідчим суддею з`ясовано, що наявними у матеріалах справи доказами встановлено, що підозрюваний має постійне місце проживання, мешкає з батьками, за місцем проживання характеризується позитивно, що підтверджує факт міцних соціальних зв`язків. Тому, на думку слідчого судді, запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту із застосування засобу електронного контролю строком на два місяці забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного.

В апеляційній скарзі прокурор вказує на те, що оскаржувана ухвала слідчого судді є необґрунтованою, незаконною, такою, що підлягає скасуванню. Зазначає, що слідчий суддя під час розгляду клопотання залишив поза увагою наявність ризиків, передбачених у ст. 177 КПК України, а саме те, що підозрюваний ОСОБА_7 , усвідомлюючи невідворотність призначення йому покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, у виді позбавлення волі строком до восьми років, перебуваючи на волі може: переховуватись від слідства та суду; незаконно впливати на потерпілого ОСОБА_8 та свідків у кримінальному провадженні, тобто вчиняти погрози, підкуп, умовляння свідків, схиляючи їх до надання неправдивих показів, враховуючи те, що свідки у судовому засіданні наразі не допитані; вчинити інше кримінальне правопорушення. Апелянт звертає увагу на те, що суд дослідив колективне звернення осіб, які проживають на території Великолучківської ЗОШ І-ІІІ ступенів і підтверджують те, що ОСОБА_7 до вчинення злочину поводив себе зухвало, постійно погрожував вимушеним переселенцям фізичною розправою та всіляко їх принижував, при цьому неодноразово акцентував увагу на його безкарності, однак, при обранні запобіжного заходу суд безпідставно зазначене не взяв до уваги. Стверджує, що застосований слідчим суддею запобіжний захід у вигляді цілодобового домашньому арешту із застосуванням засобу електронного контролю ніяк не зможе запобігти вказаним ризикам. На підставі вищенаведеного, просить ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову, якою відносно підозрюваного ОСОБА_7 обрати запобіжний захід тримання під вартою на строк 60 днів без визначення застави.

Заслухавши доповідь судді про суть ухвали слідчого судді, повідомлення про те, ким і в якому обсязі вона оскаржена, пояснення учасників судового розгляду: прокурора ОСОБА_5 , який підтримав апеляційну скаргу, перевіривши матеріали судового провадження, колегія суддів вважає, що підстав для задоволення апеляційної скарги не має.

Доводи апеляційної скарги про незаконність та необґрунтованість судового рішення колегія суддів відхиляє з таких підстав.

Так, відповідно до ст. 177 КПК України запобіжні заходи застосовуються з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганню спробам: переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста в цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою статті 177 КПК України. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України для цього підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби, а відповідно до ч. 6 даної статті строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців. У разі необхідності строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовжений за клопотанням прокурора в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу. Сукупний строк тримання особи під домашнім арештом під час досудового розслідування не може перевищувати шести місяців. По закінченню цього строку ухвала про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту припиняє свою дію, і запобіжний захід вважається скасованим.

Відповідно до ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно в разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти передбаченим статтею 177 цього Кодексу ризикам, крім випадків, передбачених частиною п`ятою ст. 176 цього Кодексу.

Колегія суддів вважає, що висновок слідчого судді місцевого суду про те, що клопотання про застосування запобіжного заходу щодо підозрюваного ОСОБА_7 подано до суду в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування й відповідає вимогам ст. 184 КПК України, ґрунтується на вимогах закону та змісті викладених у ньому доводів.

При цьому, колегія суддів бере до уваги те, що у провадженні старшого слідчого СВ ВП № 1 Мукачівського РУП ГУНП в Закарпатській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_6 знаходиться кримінальне провадження, внесене 05.08.2022 до ЄРДР, за № 0000339, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.
Із журналу судового засідання вбачається, що у розгляді клопотання брали участь підозрюваний ОСОБА_7 та його захисник адвокат ОСОБА_11 , що свідчить про дотримання права підозрюваного ОСОБА_7 на захист.

Обґрунтованим є й висновок слідчого судді про те, що органом досудового розслідування доведено наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення. Указаний висновок підтверджується приєднаними до клопотання доказами, зокрема копіями протоколів: допиту потерпілого ОСОБА_8 , допитів свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , протоколами огляду місця події та іншими матеріалами кримінального провадження, на підставі яких ОСОБА_7 повідомлено про підозру в скоєнні передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України кримінального правопорушення. Погоджуючись з указаним висновком, колегія суддів також бере до уваги позицію Європейського суду з прав людини, відображену в п. 175 рішення від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990, п. 32, Series A, N 182). При цьому, колегія суддів доходить висновку про те, що додані до клопотання докази підтверджують причетність ОСОБА_7 до скоєння кримінального правопорушення, а також підтверджують існування фактів та інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що підозрюваний міг вчинити кримінальне правопорушення. Разом із тим, колегія суддів зазначає, що висловлені в ухвалі слідчого судді, суду за результатами розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу висновки щодо будь-яких обставин, які стосуються суті підозри, обвинувачення, не мають преюдиціального значення для суду під час судового розгляду або для слідчого чи прокурора під час цього або іншого кримінальних проваджень. Також апеляційний суд бере до уваги те, що обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення сторонами кримінального провадження не оспорюється.

Поряд із цим, апеляційний суд вважає, що слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про те, що ризики переховування підозрюваного ОСОБА_7 від органу досудового розслідування та суду, незаконного впливу на потерпілого та свідків, мають характер припущення та не ґрунтуються на матеріалах кримінального провадження. При цьому, колегія суддів бере до уваги те, що жодних доказів у підтвердження таких ризиків не надано, і вважає, що наявність таких ризиків зведена до формалізму.

Разом із тим, апеляційний суд погоджується і з висновками слідчого судді про те, що слідчим та прокурором не доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку ОСОБА_7 , як підозрюваного у кримінальному провадженні, зокрема й запобігти будь-яким із передбачених ст. 177 КПК України ризикам. Погоджуючись з указаним висновком, апеляційний суд вважає, що слідчий суддя дав належну оцінку відомостям про особу підозрюваного, який раніше не судимий, має постійне місце проживання, за яким позитивно характеризується, а також поведінку підозрюваного, зокрема те, що після оголошення підозри ОСОБА_7 прибув для надання пояснень, після чого безперешкодно отримав клопотання про застосування запобіжного заходу та прибув до суду для його розгляду, а у судовому засіданні підозрюваний підтвердив, що саме він спричинив потерпілому тілесне ушкодження, проте оспорює фактичні обставини справи, зазначив, що діяв виключно з метою захисту від нападу потерпілого. Разом із тим, апеляційний суд бере до уваги і те, що стороною обвинувачення не надано доказів, які б свідчили про те, що інший, більш м`який, запобіжний захід, ніж тримання під вартою, буде недостатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_7 . Тому, доводи слідчого та прокурора в цій частині апеляційний суд вважає такими, що ґрунтуються на припущеннях, які не підтверджені будь-якими доказами як під час розгляду клопотання, так і в апеляційному суді під час розгляду апеляційної скарги.

Апеляційний суд також вважає, що клопотання слідчого та доводи апеляційної скарги прокурора не містять переконливого обґрунтування про наявність у підозрюваного наміру перешкоджати ходу досудового розслідування у такий спосіб, що застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, буде недостатнім для забезпечення його належної процесуальної поведінки, зокрема й запобіганню будь-яким із передбачених ст. 177 КПК України ризикам.

Разом із тим, до апеляційної скарги прокурором не додано доказів, які б свідчили про те, що підозрюваний ОСОБА_7 не виконував, не виконує чи не виконуватиме покладені на нього процесуальні обов`язки.

При цьому, колегія суддів зазначає, що сама по собі тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 , не може бути безумовною підставою для застосування щодо нього найбільш суворого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки ця обставина повинна братись до уваги у сукупності разом з іншими обставинами.

На підставі вищенаведеного, колегія суддів вважає, що слідчим та прокурором не доведено, що інший, більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою, зокрема цілодобовий домашній арешт, буде недостатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки ОСОБА_7 та виконання покладених на нього обов`язків як підозрюваного, а також запобіганню будь-яким із передбачених ст. 177 КПК України ризикам.

Приймаючи судове рішення беруться до уваги положення, які містяться у п. п. 3 і 4 ст. 5 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод і практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. Тому, колегія суддів доходить висновку про те, що запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту буде достатнім і необхідним для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_7 у кримінальному провадженні.

Доводи апеляційної скарги прокурора про те, що підозрюваний ОСОБА_7 , перебуваючи на волі, усвідомлюючи невідворотність призначенння йому покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, у виді позбавлення волі строком до восьми років, може: переховуватись від слідства та суду; незаконно впливати на потерпілого ОСОБА_8 та свідків у кримінальному провадженні, тобто вчиняти погрози, підкуп, умовляння свідків, схиляючи їх до надання неправдивих показів, враховуючи те, що свідки у судовому засіданні наразі не допитані; вчинити інше кримінальне правопорушення, - апеляційний суд, з огляду на наведене вище, відхиляє як такі, що не підтверджені жодними доказами, а відтак ґрунтуються виключно на припущеннях.

Доводи апеляційної скарги про те, що відповідно до колективного звернення осіб, які проживають на території Великолучківської ЗОШ І-ІІІ ступенів і підтверджують те, що ОСОБА_7 до вчинення злочину поводив себе зухвало, постійно погрожував вимушеним переселенцям фізичною розправою та всіляко їх принижував, при цьому неодноразово акцентував увагу на його безкарності, - апеляційний суд відхиляє як такі, що не спростовують висновків слідчого судді про можливість забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_7 у цьому кримінальному провадженні за допомогою запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Із цих підстав, як такі, що не знайшли свого підтвердження та спростовуються наведеним вище, апеляційний суд відхиляє і доводи апеляційної скарги про те, що застосований слідчим суддею запобіжний захід у вигляді цілодобового домашньому арешту із застосуванням засобу електронного контролю ніяк не зможе запобігти вказаним ризикам.

Тому, наведені прокурором в апеляційній скарзі доводи, апеляційний суд відхиляє як такі, що не свідчать про необхідність застосування щодо підозрюваного ОСОБА_7 найбільш суворого за видом запобіжного заходу.

Відхиляючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що слідчим та прокурором не доведено, що лише за допомогою застосування щодо ОСОБА_7 заходу забезпечення кримінального провадження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, може бути виконане завдання досудового розслідування щодо встановлення та з`ясування всіх обставин вчинення ним кримінального правопорушення.

Тому, апеляційний суд вважає, що запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту буде достатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки ОСОБА_7 як підозрюваного у кримінальному провадженні.

На інші доводи в обґрунтування незаконності судового рішення в апеляційній скарзі не вказується, і таких даних у ході розгляду апеляційної скарги колегією суддів не встановлено.

Колегія суддів також вважає, що слідчим суддею обґрунтовано, з огляду на положення ч. 1 ст. 181 та ч. 5 ст. 194 КПК України, покладено на підозрюваного ОСОБА_7 обов`язки, передбачені п. п. 1, 2 ч. 5 ст. 194 КПК України, а також відповідно до ч. 7 цієї статті визначено строк їхньої дії.

Процесуальних порушень, які б могли слугувати підставами для скасування ухвали слідчого судді, колегією суддів не встановлено.

На підставі вищенаведеного, колегія суддів доходить висновку, що підстав для задоволення апеляційної скарги немає, а ухвала слідчого судді, відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 407 КПК України, як законна та обґрунтована, підлягає залишенню без зміни.

Приймаючи рішення колегія суддів також бере до уваги положення ст. 26 КПК України, зокрема, те, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та в спосіб, передбачених цим Кодексом; положення ст. 404 цього Кодексу в частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; що під час апеляційного розгляду не встановлено фактів, які б могли вплинути на висновки слідчого судді чи спростувати їх, і на такі прокурор не вказує як в апеляційній скарзі, так і не вказував під час її розгляду.

Керуючись ст. ст. 176 - 179, 183, 194, 376, 404, 405, 407, 418, 419, 422 КПК України, апеляційний суд
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу, яку подав прокурор ОСОБА_5 , залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 10 серпня 2022 року, якою частково задоволено погоджене з прокурором клопотання слідчого про обрання щодо підозрюваного за ч. 1 ст. 121 КК України, ОСОБА_7 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою й обрано запобіжний захід - цілодобовий домашній арешт із застосуванням електронного засобу контролю із забороною цілодобово залишати житло, за адресою, де він фактично проживає: по АДРЕСА_1 , до 09 жовтня 2022 року включно, - залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною й відповідно до ч. 4 ст. 424 КПК України оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: