Справа № 554/5183/22
Провадження № 1-кп/554/558/2022
Дата документу 19.08.2022
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.08.2022 м.Полтава

Октябрський районний суд м. Полтави у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Октябрського районного суду м. Полтави кримінальне провадження № 0000206 від 03.06.2022 за обвинуваченням,

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України уродженця м.Полтави, з середньою освітою, вдовця, офіційно не працевлаштованого, раніше не судимого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України,-

В С Т А Н О В И В :

01.06.2022 в нічний час доби, ОСОБА_4 , розуміючи, що на території України діє період воєнного стану, запровадженого Указом Президента України №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022, який затверджений Верховною Радою України 24.02.2022, продовжений Указом Президента України №341/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 17.05.2022, затвердженого Законом України від 22.05.2022, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , діючи таємно, з прямим умислом, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з корисливих мотивів та з метою особистого збагачення, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу, вирішив здійснити крадіжку електросамокату марки "NinebotbySegwayMax G30", серійний номер N4GCD2050K1430.
У подальшому, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, без реєстрації права користування електросамокатом в електронному додатку «EAZZY» та без сплати послуг за користування ним, ОСОБА_4 , відключивши звук сигналізації, викрав електросамокат марки "NinebotbySegwayMax G30", серійний номер N4GCD2050K1430, блакитно-чорного кольору, вартість якого становить 14159,60 грн., спричинивши потерпілому ФОП ОСОБА_5 матеріальної шкоди на вказану суму.
Після цього ОСОБА_4 з місця вчинення кримінального правопорушення зник, викраденим розпорядився на власний розсуд.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, визнав повністю та підтвердив обставини час, місце, механізм вчинення ним злочину, як зазначено вище у вироку суду. Обвинувачений у суді зазначив про те, що він розумів, що скоював злочин, та щиро розкаявся у його вчинені, причину скоєння ним кримінального правопорушення пояснив як необдуманою поведінкою, відсутністю коштів на життя.

Потерпілий ОСОБА_5 звернувся до суду із письмовою заявою, в якій прохав розгляд справи провести без його участю, претензій матеріального характеру до обвинуваченого не має.

За таких обставин справи, згідно положень ч. 3 ст. 349 КПК України, враховуючи, що проти цього не заперечували учасники судового провадження, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин справи, які ніким не оспорюються. При цьому судом встановлено, що зазначені особи правильно розуміють зміст цих обставин, добровільність їх позицій не викликає сумнівів. Судом роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Суд вважає доведеною винуватість ОСОБА_4 у скоєні ним кримінального правопорушення, та кваліфікує дії обвинуваченого за ч. 4 ст.185 КК України, оскільки він скоїв таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану в Україні.
При призначенні покарання ОСОБА_4 , суд враховує тяжкість вчиненого ним кримінального правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України є тяжким злочином. Обвинувачений раніше не судимий, офіційно не працевлаштований, на обліку у лікаря психіатра не перебуває. Перебував на обліку КП «ПО Центр терапії залежності ПОР» з 1985 року з діагнозом: «Психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання алкоголю, синдром залежності», знятий з нагляду 14.03.2017 як не оглянутий лікарем більше року, не лікувався. ОСОБА_4 має реєстрацію та місце фактичного мешкання, за яким посереднє характеризується.

При вирішенні питання про вид та міру покарання ОСОБА_4 , суд враховує його щире каяття та визнає цю обставину, відповідно до ст.66 КК України, такою, що пом`якшує його покарання. Обставин, що обтяжують покарання останнього, які передбачені ст. 67 КК України, судом не визнано.

З урахуванням викладеного, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_4 покарання за ч.4 ст.185 КК України у виді позбавлення волі в межах санкції частини статті, за якою кваліфіковані його дії.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України, щодо законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року № 7 "Про практику призначення судами кримінального покарання", згідно з яким суди повинні призначати покарання менш суворе - особам, які щиро розкаялись у вчиненому, активно сприяли розкриттю кримінального правопорушення, тощо, з метою перевиховання та виправлення обвинувачених, попередження вчинення ними нових кримінальних правопорушень, суд, враховуючи тяжкість вчиненого ОСОБА_4 кримінального правопорушення, дані про особу винного, позиції потерпілого та сторони обвинувачення, вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства, у зв`язку з чим суд на підставі ст. 75 КК України вважає за можливе звільнити обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням. Саме таке покарання суд вважає пропорційним, необхідним, достатнім і справедливим для виправлення винного та запобігання вчиненню ним нових злочинів і в даному випадку мета застосування кримінального покарання буде досягнута при призначенні ОСОБА_4 саме такого виду покарання. В силу положень ч. 1 ст. 76 КК України, суд звільняючи ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, покладає на нього обов`язки, передбачені п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України.
Стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 клопотань про обрання запобіжного заходу до суду не надходило.

Цивільний позов не заявлено.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст.100 КПК України.

Процесуальні витрати, які пов`язані із залученням експертів під час здійснення досудового розслідування, суд стягує з ОСОБА_4 на користь держави.

Керуючись ст. ст. 369-371, 373, 374 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України та призначити йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 (один) рік.
Згідно ч.1 п.п.1,2 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати у розмірі 686 (шістсот вісімдесят шість ) гривень 48 копійки.

Речові докази: самокат чорно-синього кольору, марки "NinebotbySegwayMax G30", який переданий на відповідальне зберігання ОСОБА_6 повернути власнику.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених статтею 394 КПК України до Полтавського апеляційного суду через Октябрський районний суд м. Полтави протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копію вироку вручити негайно після його проголошення ОСОБА_4 та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

СуддяОСОБА_1