Провадження № 1-кп/127/120/22
УХВАЛА

09 вересня 2022 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області
в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
потерпілої ОСОБА_6 ,
представника потерпілої ОСОБА_7 ,
розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, внесене 14 травня 2017 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002327за обвинуваченням:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Немирів Вінницької області, громадянина України, одруженого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,-

ВСТАНОВИВ:
В провадженні Вінницького міського суду Вінницької області перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.
Згідно з обвинувальним актом 14.05.2017 року біля 11.20 години водій ОСОБА_4 , керуючи технічно-справним автомобілем марки «LEXUS LX 470», державний номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись по проїзній частині вулиці Соборної у місті Вінниці в напрямку проспекту Коцюбинського в районі будинку № 10-А, не переконавшись, що перед передньою частиною невстановленого автомобіля, який зупинився перед нерегульованим пішохідним переходом, справа-наліво проїзну частину перетинала пішохід ОСОБА_6 та не надавши перевагу останній, продовжив свій рух, внаслідок чого, з необережності, допустив на неї наїзд.
Внаслідок даної пригоди ОСОБА_6 , відповідно до висновку судово-медичної експертизи №838 від 25.07.2017, отримала тілесні ушкодження у вигляді сполучної травми тіла: відкритої черепно-мозкової травми - струсу головного мозку, забійної рани лобної ділянки, закритої травми грудної клітки - забою грудної клітки, закритого перелому кісток тазу - лівої лобкової та сідничної кісток, бічної маси крижа зліва та крила здухвинної кістки із пошкодженням здухвинно-крижового з`єднання зліва без зміщення, перелому передньої стінки лівої вертлюгової западини, закритого перелому головки лівої малогомілкової кістки, закритого крайового перелому зовнішнього виростка лівої великогомілкової кістки без зміщення, садна правої стопи і правої кисті. Дані ушкодження у ОСОБА_6 не являлись небезпечними для життя в момент спричинення і не супроводжувались загрозливими для життя явищами, за ступенем тяжкості належать до середньої тяжкості, оскільки закриті переломи кісток тазу, лівої малогомілкової кістки і лівої великогомілкової кістки за своїм характером спричинили тривалий (понад 21 день) розлад здоров`я.
Відповідно до висновку судово-авто-технічної експертизи №430а від 21.06.2017 «в діях водія автомобіля марки «LEXUS LX 470», державний номерний знак НОМЕР_1 ОСОБА_4 вбачається невідповідність дій вимогам п.п. 18.1, 18.4 Правил дорожнього руху України, які з технічної точки зору знаходяться в причинному зв`язку з виникненням події даної дорожньо-транспортної пригоди».
Таким чином, водій ОСОБА_4 порушив вимоги п.п. 1.5, 4.16(а), 10.1, 11.9, 18.1, 18.4 Правил дорожнього руху України, де вказано:
п. 1.5 - «дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків»;
п. 4.16а - «пішохід мас право: а) на перевагу під часу переходу проїзної частини позначеними нерегульованими пішохідними переходами, а також регульованими переходами за наявності на те відповідного сигналу регулювальника чи світлофора»;
п. 10.1 - «перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху»;
п. 11.9 - «забороняється виїжджати на трамвайну колію зустрічного напрямку, відокремлені від проїзної частини трамвайні колії та розділювальну смугу»;
п. 18.1 - «водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека»;
п. 18.4 - «якщо перед нерегульованим пішохідним переходом зменшує швидкість чи зупинився транспортний засіб, водії інших транспортних засобів, що рухаються по сусідніх смугах повинні зменшити швидкість, а у разі потреби зупинитися і можуть продовжити (відновити) рух лише переконавшись, що на пішохідному переході немає пішоходів, для яких може бути створена перешкода чи небезпека».
Порушення вимог Правил дорожнього руху України водієм ОСОБА_4 знаходяться в причинному зв`язку з наслідками.
Дані дії обвинуваченого ОСОБА_4 кваліфіковані стороною обвинувачення за ч. 1 ст. 286 КК України як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.
В підготовчому судовому засіданні захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 заявив клопотання про звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 286 КК України в зв`язку із закінченням строків давності на підставі ст. 49 КК України.
Обвинувачений ОСОБА_4 підтримав клопотання захисника, просив звільнити його від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України.
Прокурор ОСОБА_3 клопотання підтримала, вказала що дійсно строки притягнення ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності сплили.
Представник потерпілої адвокат ОСОБА_7 не заперечував щодо звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України. Разом з тим, просив суд не скасовувати застосований у даному кримінальному провадженні захід забезпечення кримінального провадження у виді арешту майна - автомобіля, так як потерпіла має намір звертатись з позовом про відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушення у порядку цивільного судочинства і зазначений арешт, застосований у кримінальному провадженні, буде забезпечувати вказаний позов.
Потерпіла ОСОБА_6 не заперечувала щодо звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України. Підтримала доводи представника щодо арешту автомобіля обвинуваченого.
Суд, заслухавши думку учасників судового провадження, потерпілої та її представника, дійшов висновку, що клопотання є обґрунтованим та підлягає задоволенню.
Згідно ч. 4 ст. 286 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.
Таким чином, законом безальтернативно встановлено обов`язок суду розглянути вказане клопотання відразу після надходження, в незалежності від стадії провадження.
Згідно ст. 285 КПК України особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.
Статтею 49 КК України визначено, що особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули визначені Законом строки.
Дії обвинуваченого ОСОБА_4 кваліфіковані за ч. 1 ст. 286 КК України як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.
Згідно обвинувачення, кримінальне правопорушення вчинено ОСОБА_4 14.05.2017 року.
Санкція ч. 1 ст. 286 КК України (станом на 14.05.2017 року), передбачала покарання у виді штрафу від двохсот до п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправні роботи на строк до двох років, або арешт на строк до шести місяців, або обмеження волі на строк до трьох років, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років або без такого.
Положення ст. 12 КК України (станом на 14.05.2017 року) в сукупності із вказаною вище санкцією ч. 1 ст. 286 КК України свідчать, що ОСОБА_4 обвинувачувався у вчиненні злочину невеликої тяжкості.
Пункт 2 ч. 1 ст. 49 КК України (редакція станом на 14.05.2017 року ) визначав, що особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минуло три роки - у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачене покарання у виді обмеження або позбавлення волі.
Санкція ч. 1 ст. 286 КК України в чинній редакції передбачає покарання у виді штрафу від трьох тисяч до п`яти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправні роботи на строк до двох років, або арешт на строк до шести місяців, або обмеження волі на строк до трьох років, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України в чинній редакції, у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років, особа, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло три роки.
Згідно обвинувального акту датою вчинення кримінального правопорушення є 14.05.2017 року.
Сукупність вказаного свідчить, що строк давності у вказаному кримінальному правопорушенні, перебіг якого розпочався з моменту вчинення кримінального правопорушення (14.05.2017 року), сплив, оскільки станом на 09.09.2022 року три роки строку давності притягнення особи до кримінальної відповідальності минули.
Підстави для зупинення перебігу давності відсутні, оскільки обвинувачений не ухилявся від досудового розслідування та суду. Підстави для переривання перебігу давності у справі відсутні, що підтверджується вимогою про судимість щодо обвинуваченого.
Вказане свідчить, що ОСОБА_4 підлягає звільненню від кримінальної відповідальності на підставі п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України.
Відповідно ч. 3 ст. 285 КПК України підозрюваному, обвинуваченому, який може бути звільнений від кримінальної відповідальності, повинно бути роз`яснено суть підозри чи обвинувачення, підставу звільнення від кримінальної відповідальності і право заперечувати проти закриття кримінального провадження з цієї підстави. У разі якщо підозрюваний чи обвинувачений, щодо якого передбачене звільнення від кримінальної відповідальності, заперечує проти цього, досудове розслідування та судове провадження проводяться в повному обсязі в загальному порядку.
Обвинуваченому судом роз`яснено суть обвинувачення, підставу звільнення його від кримінальної відповідальності і право заперечувати проти закриття кримінального провадження. ОСОБА_4 після роз`яснення вказаного в судовому засіданні надав свою згоду на закриття провадження, повідомив про розуміння та усвідомлення підстав звільнення, права заперечувати щодо закриття провадження.
Відповідно до ч. 3 ст. 288 КПК України суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.
Таким чином, враховуючи, що обвинувачений в судовому засіданні просив звільнити його від кримінальної відповідальності, не заперечував щодо закриття кримінального провадження у зв`язку із закінченням строків давності, суд оцінивши всі обставини у справі, дійшов висновку, що клопотання підлягає задоволенню та вважає за можливе звільнити ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 286 КК України, а кримінальне провадження щодо нього на підставі ч. 3 ст. 288 КПК України, закрити.
Вирішуючи питання щодо скасування арешту на транспортний засіб суд звертає увагу на наступне.
Частиною 4 статті 174 КПК України передбачено, що суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, непризначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.
Вказана норма є імперативною та передбачає обов`язкове скасування арешту майна при закритті кримінального провадження.
Єдиним виключенням з вказаного правила є майно, що підлягає спеціальній конфіскації.
Статтею 96-1 КК України визначено, що спеціальна конфіскація полягає у примусовому безоплатному вилученні за рішенням суду у власність держави грошей, цінностей та іншого майна у випадках, визначених цим Кодексом, за умови вчинення умисного кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, за які передбачено основне покарання у виді позбавлення волі або штрафу понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а так само передбаченого частиною першою статті 150, статтею 154, частинами другою і третьою статті 159-1, частиною першою статті 190, статтею 192, частиною першою статей 204, 209-1, 210, частинами першою і другою статей 212, 212-1, частиною першою статей 222, 229, 239-1, 239-2, частиною другою статті 244, частиною першою статей 248, 249, частинами першою і другою статті 300, частиною першою статей 301, 302, 310, 311, 313, 318, 319, 362, статтею 363, частиною першою статей 363-1, 364-1, 365-2 цього Кодексу.
Зміст вказаної норми в сукупності з обвинуваченням ОСОБА_4 у вчинені необережного кримінального правопорушення свідчить, що спеціальна конфіскація в даному кримінальному проваджені не може бути застосована.

На підставі вказаного суд приймає рішення про скасування накладеного арешту на майно.
Стосовно заявленого потерпілою ОСОБА_6 цивільного позову суд зазначає наступне.
Частиною 1 ст. 129 КПК України, яка регулює вирішення цивільного позову у кримінальному провадженні, визначено, що ухвалюючи обвинувальний вирок, постановляючи ухвалу про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.
Таким чином, за змістом ст. 129 КПК суд наділений правом вирішення цивільного позову у кримінальному провадженні лише при ухваленні вироку або постановленні ухвали про застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру. Тому, у випадку звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК та закриття кримінального провадження, цивільний позов у кримінальному провадженні не підлягає вирішенню по суті, натомість може бути переданий для розгляду в порядку цивільного судочинства.
Про вказане наголошено у правовому висновку Верховного Суду (постанова від 15 січня 2019 року у справі № 185/442/16-к (провадження № 51-7731км18)).
Таким чином, враховуючи, що кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 закривається судом у зв`язку із закінчення строків давності притягнення його до кримінальної відповідальності, заявлений потерпілою ОСОБА_6 цивільний позов про стягнення з ОСОБА_4 шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, слід залишити без розгляду.
В той же час, суд роз`яснює потерпілій її право звернутись з позовом про відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушення в порядку цивільного судочинства на підставі ч. 7 ст. 128 КПК України.
Питання речових доказів суд вирішує у відповідності до ст. 100 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст. 44, 49 КК України, ст. 285, 286, 288 КПК України, суд, -
УХВАЛИВ:
Клопотання сторони захисту задоволити.
Звільнити ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 286 КК України на підставі ст. 49 КК України.
Кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України відомості про яке внесено 14 травня 2017 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002327 закрити у зв`язку із звільненням ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України.
Цивільний позов потерпілої ОСОБА_6 залишити без розгляду.
Роз`яснити потерпілій ОСОБА_6 її право звернутись з позовом про відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушення в порядку цивільного судочинства.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати за проведення експертиз у кримінальному провадженні в сумі 1581,92 гривень.
Арешт накладений ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 16.05.2017 року на автомобіль марки «LEXUS», д.н.з. НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 скасувати.
Речовий доказ: автомобіль марки «LEXUS», д.н.з. НОМЕР_1 , що переданий на відповідальне зберігання ОСОБА_4 залишити останньому.
Речові докази у кримінальному провадженні, а саме: відеозаписи із камер зовнішнього спостереження залишити у матеріалах справи.
Ухвала може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду через Вінницький міський суд Вінницької області протягом семи днів з дня її оголошення.
Суддя: