Справа № 308/1243/16-к
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30.08.2022 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в складі суддів: ОСОБА_1 (головуючого), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , засудженого ОСОБА_6 та його захисника адвоката ОСОБА_7 , розглянув у відкритому судовому засіданні в м.Ужгороді матеріали провадження 11-кп/4806/815/20 за апеляційною скаргою захисника - адвоката ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 10.06.2020.

Цією ухвалою задоволено подання Ужгородського МРВ філії ДУ «Центр пробації» в Закарпатській області в особі провідного інспектора про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням, щодо засудженого:
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , призначеного вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 30.11.2017 покарання у виді позбавлення волі на строк 05 (п`ять) років.
Ухвала мотивована тим, що засуджений ОСОБА_6 за відсутності поважних причин у період з 04.09.2019 по 05.02.2020 допустив шість неявок до органу з питань пробації, його письмові та усні пояснення підтверджують, що він свідомо не виконував обов`язок періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, встановлений п.1 ч.1 ст.76 КК України та покладений на нього судом, оскільки переховувався від органу досудового розслідування у іншому кримінальному провадженні. З цих же причин засуджений ОСОБА_6 протягом тривалого проміжку часу також порушував, покладений на нього судом обов`язок повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи, передбачений п.2 ч.1 ст.76 КК України. Що ж стосується обов`язку: за направленням уповноваженого органу з питань пробації звернутися до органів державної служби зайнятості для реєстрації як безробітного та працевлаштуватися, якщо йому буде запропоновано відповідну посаду (роботу), додатково покладеного на нього судом та встановленого п.3 ч.3 ст.76 КК України, то у період часу із травня 2019 року, цей обов`язок також засудженим ОСОБА_6 не виконувався, оскільки останній переховувався від органу з питань пробації через, що був оголошений у розшук, відповідно, повторне направлення не отримував. Таким чином, суд першої інстанції, враховуючи викладене, особу засудженого ОСОБА_6 , не виконання останнім покладених на нього обов`язків, що свідчить про небажання засудженого стати на шлях виправлення дійшов висновку про те, що клопотання інспектора Ужгородського МРВ філії ДУ «Центр пробації» в Закарпатській області підлягає задоволенню.

-2-

Не погодившись із вказаною ухвалою суду першої інстанції, захисник адвокат ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та відмовити в задоволенні клопотання інспектора Ужгородського МРВ філії ДУ «Центр пробації» в Закарпатській області про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлення засудженого ОСОБА_6 для відбування покарання у виді позбавлення волі строком на 05(п`ять) років, згідно вироку Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 31.07.2017. В обґрунтування вимог, захисник посилається на те, що ухвала винесена з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, при цьому суд не повно з`ясував усі фактичні обставини справи та не дослідив і не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам, підійшов формально до вивчення обставин справи, не сприяв повному, об`єктивному та неупередженому її розгляду, у зв`язку чим ухвала суду першої інстанції не відповідає фактичним обставинам справи, є незаконною та необґрунтованою. Так, в судовому засіданні засуджений ОСОБА_6 пояснював, що причини пропуску ним явок до органу пробації зумовлені життєвими ситуаціями та пошуком роботи, які не підтверджують наявність в його діях умислу на порушення покладених на нього судом обов`язків. Також до подання не додано доказів про належне повідомлення ОСОБА_6 про виклик до органу з питань пробації, а також доказів про порушення засудженим покладених на нього судом обов`язків. Органом пробації не з`ясовувалось чи мав ОСОБА_6 реальні можливості виконати покладені на нього обов`язки та чи можна розглядати факти, викладені у поданні, як небажання засудженого стати на шлях виправлення. Також захисник зазначає про те, що не може враховуватись наявність відкритих кількох кримінальних проваджень щодо ОСОБА_6 , оскільки питання вчинення злочинів в період іспитового строку вирішується судом при призначені покарання. Також вказує й на те, що в матеріалах провадження відсутні дані про систематичне вчинення ОСОБА_6 правопорушень, що потягли за собою адміністративні стягнення (3 і більше). Захисник також зазначає і про те, що суд першої інстанції вирішуючи питання про скасування звільнення від відбування покарання засудженому ОСОБА_6 , вийшов за межі подання і встановив обставини, які не були зазначені у поданні. Таким чином, захисник стверджує, що надані суду докази не доводять те, що поведінка засудженого ОСОБА_6 свідчить про свідоме ухилення від виконання обов`язків покладених судом, та систематичне вчинення ним адміністративних правопорушень, у зв`язку з чим клопотання мало бути залишено без задоволення.
Заслухавши доповідь судді, пояснення засудженого ОСОБА_6 та його захисника-адвоката ОСОБА_7 , які підтримали апеляційну скаргу, думку прокурора, який висловив заперечення проти задоволення апеляційної скарги та просив ухвалу суду першої інстанції залишити без змін, дослідивши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.
Згідно з ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Відповідно до вимог ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

-3-

У відповідності до п.8 ч.1 ст.537 КПК України, суду надано право під час виконання вироків вирішувати питання про направлення звільненого від відбування покарання з випробуванням для відбування покарання, призначеного судом.
Частиною 2 статті 78 КК України передбачено, що, якщо засуджений не виконує покладені на нього обов`язки або систематично вчиняє правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, суд направляє засудженого для відбування призначеного покарання.
Для направлення засудженого для відбування призначеного покарання під час іспитового строку, згідно ч.2 ст.78 КК України, достатньо невиконання ним хоча б однієї із двох умов: невиконання покладених на нього обов`язків, визначених у ст.76 КК України, або систематичного вчинення правопорушень, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення. У цьому випадку суд зобов`язаний направити засудженого для відбування покарання, призначеного за вироком суду.
Невиконання засудженим покладених обов`язків вважається невиконання ним хоча б одного з обов`язків, які були покладені на нього судом.
Згідно положень ч.3 ст.166 КВК України, у разі невиконання засудженим, звільненим від відбування покарання з випробуванням, обов`язків, визначених законом та покладених на нього судом, систематичного вчинення правопорушень, що тягнуть за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, уповноважений орган з питань пробації застосовує до нього письмове попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання.
Відповідно до практики призначення кримінального покарання встановлено, що згідно ч.2 ст.78 КК України, суд за поданням органу, який здійснює контроль за поведінкою засудженого, звільненого від відбування покарання з випробуванням, може прийняти рішення про скасування звільнення та направлення засудженого для відбування призначеного покарання в разі невиконання покладених на нього обов`язків, визначених ст.76 КК України, або систематичного (три і більше разів) вчинення правопорушень, що потягли адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення.
На переконання апеляційного суду, судом першої інстанції зазначені вимоги закону дотримано в повному обсязі.
Як вбачається з матеріалів провадження, вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 30.11.2017, ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.358, ч.2 ст.15, ч.1 ст.186, ч.2 ст.186 КК України, та призначено остаточне покарання із застосуванням ст.70 КК України у виді позбавлення волі на строк 05 (п`ять) років. На підставі ст.75 КК України ОСОБА_6 звільнено від відбування призначеного покарання терміном на 03 (три) роки, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.У відповідності до ч.1 та п.3 ч.2 ст.76 КК України, на засудженого ОСОБА_6 покладено обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; за направленням уповноваженого органу з питань пробації звернутися до органів державної служби зайнятості для реєстрації як безробітного та працевлаштуватися, якщо йому буде запропоновано відповідну посаду (роботу). Зазначений вирок набрав законної сили 07.02.2018.

-4-
19.02.2018 засуджений ОСОБА_6 поставлений на облік до Ужгородського МРВ філії ДУ «Центр пробації» в Закарпатській області. При цьому засудженого ОСОБА_6 ознайомлено з порядком і умовами відбування покарання та попереджено про те, що у разі ухилення від виконання покладених на нього судом обов`язків або систематичного порушення громадського порядку, звільнення від відбування покарання з випробуванням може бути скасоване судом і він буде направлений для відбування призначеного покарання, про що від засудженого відібрана підписка від 23.02.2018 (а.о.с.29), його пояснення (а.о.с.37), винесена постанова про встановлення днів явки на реєстрацію перша та третя середа кожного місяця, яка 18.07.2020 у зв`язку з офіційним працевлаштуванням ОСОБА_6 на ТОВ «Еко сервіс», була змінена та встановлено днем явки першу середу кожного місяця з 9 до 18 год. (а.о.с.64).
Під час перебування на обліку, ОСОБА_6 у період з 04.09.2019 по 05.02.2020 не з`являвся для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та допустив шість неявок у наступні дати: 04.09.2019, 02.10.2019, 06.11.2019, 04.11.2019, 02.01.2020, 05.02.2020.
Оскільки ОСОБА_6 без поважних причин не прибував для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, 13.02.2020 до суду направлено подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлення ОСОБА_6 для відбування покарання, призначеного вироком суду (а.о.с.155).
Переглядаючи рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що за вказаних вище обставин, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про необхідність скасування звільнення ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням та направлення його для відбування покарання, призначеного вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 30.11.2017, оскільки зазначені факти свідчать про невиконання засудженим покладених на нього судом обов`язків, а відтак і про небажання стати на шлях виправлення.
Доводи захисника про те, що ОСОБА_6 не прибував для реєстрації з поважних причин, апеляційний суд вважає безпідставними, оскільки ні засуджений, ні захисник не навели жодних доказів на підтвердження обставин щодо поважності причин неприбуття засудженого ОСОБА_6 до органу пробації для реєстрації, а посилання в апеляційній скарзі на те, що він перебував у пошуках роботи в м.Мукачево, де працевлаштувався неофіційно, не може бути безумовною підставою для скасування рішення суду першої інстанції.
Доводи захисника про неналежне повідомлення ОСОБА_6 про виклик до органу з питань пробації, а також відсутність доказів про порушення засудженим покладених на нього судом обов`язків суперечать фактичним обставинам справи і також не спростовують висновків суду першої інстанції про обгрунтованість клопотання уповноваженого органу з питань пробації про ухилення засудженого від відбування покарання.
Засуджений ОСОБА_6 підтвердив в судовому засіданні апеляційного суду, що неодноразово змінював місце проживання, при цьому орган пробації не повідомляв про зміну місця проживання, оскільки був зайнятий своїми справами. Згідно письмових пояснень засудженого ОСОБА_6 від 17.12.2019 (а.о.с.164,194), він не з`являвся на реєстрацію до органу з питань пробації тому, що переховувався від працівників поліції, оскільки відносно нього відкрито декілька кримінальних проваджень. Місце проживання регулярно змінює, тому точної адреси проживання надати не може. Офіційно не працевлаштувався.
Крім того, за поданням органу з питань пробації від 12.11.2019, засудженого ОСОБА_6 було оголошено у розшук та заведено розшукову справу №1105219 від 26.11.2019 (а.о.с.158). 17.12.2019 працівниками ВКП Ужгородського ВП було встановлене місце знаходження розшукуваного ОСОБА_6 та повідомлено ініціатору розшуку, а ОРС «Розшук» закрито.

-5-

Таким чином, враховуючи наведене та ту обставину, що засуджений ОСОБА_6 свідомо ухилявся від виконання покладених на нього судом обов`язків, порушуючи умови та порядок відбування покарання у виді іспитового строку, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що поведінка ОСОБА_6 свідчить про його небажання стати на шлях виправлення.
За наведених обставин, апеляційний суд вважає, що ухвала Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 10.06.2020 про скасування щодо ОСОБА_6 звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлення його для відбування призначеного вироком суду покарання є законною та обґрунтованою, а тому підстав для її скасування апеляційний суд не вбачає.
Істотних порушень кримінального процесуального закону, передбачених ст.412 КПК України, які би тягнули за собою безумовне скасування чи зміну судового рішення, у кримінальному провадженні не встановлено, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

При прийнятті рішення колегія суддів враховує вимоги ст.26 КПК України, зокрема, те, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та в спосіб, передбачених цим Кодексом; ст.404 цього Кодексу в частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; що саме за клопотанням учасників процесу сторони обвинувачення чи захисту апеляційний суд визначає необхідність дослідження тих чи інших доказів для з`ясування фактичних обставин справи; що захисником не надано будь-яких доказів, які б спростовували висновки суду й будь-яких обґрунтованих клопотань із цього приводу не заявлялось.

Керуючись ст.ст.404,405,407, 419, 424,537,539 КПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника - адвоката ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 10.06.2020, щодо ОСОБА_8 ,- без змін.
Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: