Справа № 135/1368/21
Провадження №11-кп/801/725/2022
Головуючий у суді 1-ї інстанції ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 вересня 2022 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

з участю учасників судового провадження:
прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці в режимі відеоконференції кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 23.10.2021 за № 0000037,

за апеляційною скаргою заступника керівника Вінницької обласної прокуратури ОСОБА_8 на вирок Ладижинського міського суду Вінницької області від 06.01.2022 року, яким:

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , зареєстрованого по АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, військовозобов?язаного, з середньо-спеціальною освітою, непрацюючого, неодруженого, раніше судимого:

- вироком Ладижинського міського суду Вінницької області від 17.12.2010 за ч. 2 ст. 296 КК України на 1 рік обмеження волі;
- вироком Ладижинського міського суду Вінницької області від 30.03.2011 за ч. 3 ст. 185, ст. ст. 71, 72 КК України на 3 роки 3 місяці позбавлення волі, звільнений умовно-достроково 11.11.2013 на 4 місяці 22 днi;
- вироком Гайсинського районного суду Вінницької області від 20.10.2017 за ч. 1 ст. 309 КК України на 2 роки позбавлення волі;
- вироком Ладижинського міського суду Вінницької області від 08.11.2021 за ч. 1 ст. 185 КК до 240 годин громадських робіт.

-визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України.

Зміст судового рішення та встановлені судом першої інстанції обставини

Вироком Ладижинського міського суду Вінницької області від 06.01.2022 року ОСОБА_10 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, і призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком три роки шість місяців.

На підставі ст. 75, 76 КК України звільнено ОСОБА_10 від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком два роки, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; працевлаштуватися або за направленням уповноваженого органу з питань пробації звернутися до органів державної служби зайнятості для реєстрації як безробітного та працевлаштуватися, якщо йому буде запропоновано відповідну посаду (роботу).

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, остаточне покарання визначено за сукупністю кримінальних правопорушень і покарання призначене цим вироком та покарання призначене вироком Ладижинського міського суду Вінницької області від 08.11.2021 - виконувати самостійно.

Речові докази по справі, а саме: велосипед марки «Салют» залишено потерпілому ОСОБА_11 , скасувавши арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Ладижинського міського суду Вінницької області від 27.10.2021.

Стягнуто з ОСОБА_10 на користь держави процесуальні витрати на залучення експертів в сумі 1887 грн 79 коп.

Судом першої інстанції встановлено, що 21.10.2021 в першій половині дня (точного часу досудовим розслідуванням не встановлено), ОСОБА_12 , реалізуючи свій кримінально-протиправний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, з корисливим мотивом та метою, вiдчинив дверi, якi були прикритi на навісний замок, та зайшов до приміщення літньої кухні, яка розташована на території домогосподарства АДРЕСА_3 , власником якого являється ОСОБА_13 . У подальшому, з метою проникнення до приміщення будівлі, ОСОБА_14 вiдчинив дверi, якi були прикритi, проник всередину літньої кухні, де умисно, протиправно, таємно, з корисливих мотивів, маючи на меті збагачення за рахунок чужого майна, руками виволік через вищезазначені дверi велосипед, належний ОСОБА_11 марки «Салют», вартість якого згідно висновку експерта №7493/21-21 від 01.11.2021 становить 720 грн.. Викраденим велосипедом ОСОБА_14 розпорядився на власний розсуд, а саме зберігав до 06 год. 34 хв. 24.10.2021 за місцем свого проживання.

Такі дії обвинуваченого ОСОБА_10 судом першої інстанції кваліфіковані за ч. 3 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднана з проникненням у інше приміщення, вчинена повторно.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, що її подала

В апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи правову кваліфікацію дій обвинуваченого та доведеність його винуватості у вчиненні даного кримінального правопорушення, вважає, що ухвалений вирок місцевого суду щодо ОСОБА_7 підлягає скасуванню в частині призначеного покарання та звільнення від його відбування з випробовуванням та іспитовим строком, через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність. що потягло невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості на підставі п. 4 ч. 1, ч. 2 ст. 409, ст. ст. 413, 414 КПК України. Просить ухвалити новий вирок, яким засудити ОСОБА_7 за ч. 3 ст. 185 КК України на 3 роки 6 місяців позбавлення волі. На підставі ч. 4 ст. 70, ст. 72 КК України остаточне покарання визначити за сукупністю кримінальних правопорушень з урахуванням покарання, призначеного вироком Ладижинського міського суду Вінницької області від 08.11.2021, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим у виді 3 років 6 місяців позбавлення волі. В строк покарання зарахувати відбуту частину покарання за вироком Ладижинського міського суду Вінницької області від 08.11.202.1, за правилами, передбаченими ст. 72 КК України. Початок строку відбування покарання ОСОБА_7 рахувати з дня його фактичного затримання на виконання вироку.
Також просить вказати у вступній частині вироку, що ОСОБА_7 раніше судимий: вироком Ладижинського міського суду Вінницької області від 17.12.2010 за ч. 2 ст. 296 КК України на 1 рік обмеження волі; вироком Ладижинського міського суду Вінницької області від 30.03.2011 за ч. 3 ст. 185, ст. ст. 71, 72 КК України на 3 роки 3 місяці позбавлення волі, звільнений умовно-достроково 11.11.2013 на 4 місяці 22 днi; вироком Гайсинського районного суду Вінницької області від 20.10.2017 за ч. 1 ст. 309 КК України на 2 роки позбавлення волі; вироком Ладижинського міського суду Вінницької області від 08.11.2021 до 240 годин громадських робіт. У решті вирок залишити без змін.
В доводах апеляційної скарги прокурор посилається на те, що вирішуючи питання щодо міри покарання ОСОБА_7 , місцевий суд не в повній мірі врахував ступінь тяжкостi скоєного кримінального правопорушення, особу винного і призначив ОСОБА_7 покарання, яке є явно несправедливим внаслідок м`якості, оскільки до вчинення даного кримінального правопорушення він був раніше тричі судимим, як за вчинення кримінального правопорушення у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів, так і за вчинення кримінального правопорушення проти громадського порядку та моральності та кримінального правопорушення проти власності, яке відноситься до категорії тяжких злочинів. При цьому, судимості за попередніми вироками не знятi та не погашенi, а також не всі зазначені у вступній чатині вироку суду. Проте, навіть призначення за попередніми двома вироками судів покарання у виді реального позбавлення волі не попередило вчинення ним нових умисних, корисливих, кримінальних правопорушень проти власності, у тому числі і тяжкого.

Позиції учасників судового провадження

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_6 апеляційну скаргу прокурора підтримав та наполягав на її задоволенні, посилаючись на викладені у ній доводи.

Обвинувачений ОСОБА_7 заперечив проти задоволення апеляційної скарги прокурора та просив вирок щодо нього залишити без змін.

Потерпілий ОСОБА_11 повідомлявся апеляційним судом про дату, час і місце апеляційного розгляду, проте до суду з`явився, а тому відповідно до вимог ч.4 ст.405 КПК України кримінальне провадження розглянуто у його відсутність.

Мотиви суду

Заслухавши доповідача, виступи учасників кримінального провадження, дослідивши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає до задоволення, з огляду на наступне.

Відповідно до ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим, тобто ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України; ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог ст.94 КПК України; з наведенням належних і достатніх мотивів та підстав його ухвалення.

На думку колегії суддів, при ухваленні оскаржуваного вироку зазначених вимог закону місцевим судом було дотримано не повністю.

Так, як убачається з оскаржуваного вироку, суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини кримінального правопорушення, вірно кваліфікував дії обвинуваченого і дійшов обґрунтованого висновку про доведеність його вини у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України.

Даний висновок суду першої інстанції в апеляційній скарзі прокурора не заперечується і перевірці в апеляційній інстанції не підлягає.

Водночас, наведені в апеляційній скарзі прокурора доводи про неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність. що потягло невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду апеляційним судом, а тому вирок суду стосовно ОСОБА_7 за ч. 3 ст. 185 КК України підлягає скасуванню в частині призначеного покарання та звільнення від його відбування з випробуванням та іспитовим строком на підставі п. 4 ч. 1, ч. 2 ст. 409, ст. ст. 413, 414, 420 КПК України.
Так, згідно ст. 50 КК України рішення суду про призначення покарання, з-поміж інших завдань, повинно досягти мети виправлення та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так й іншими особами.
Відповідно до вимог ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Суд, призначаючи покарання, зобов`язаний враховувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Виходячи з положень ст. 65 КК України, а також роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 № 7 "Про практику призначення судами кримінального покарання", суди повиннi суворо додержуватись вимог даної норми закону стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
Проте, на переконання апеляційного суду доводи апеляційної скарги прокурора дають достатні підстави вважати, що при призначенні обвинуваченому покарання, суд першої інстанції не виконав вимоги названого закону та, вирішуючи питання щодо міри покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , не в повній мірі врахував ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, особу винного і призначив ОСОБА_7 покарання, яке є явно несправедливим внаслідок м`якості.
Зокрема, як вбачається з матеріалів кримінального провадження, до вчинення даного кримінального правопорушення, за яке ОСОБА_7 засуджено оскаржуваним вироком, він був раніше тричі судимим, як за вчинення кримінального правопорушення у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів, так і за вчинення кримінального правопорушення проти громадського порядку та моральності та кримінального правопорушення проти власності, яке відноситься до категорії тяжких злочинів. При цьому, судимості за попередніми вироками не знятi та не погашені. Разом з тим, навіть призначення за попередніми двома вироками покарання у виді реального позбавлення волі не попередило вчинення ним нових умисних, корисливих, кримінальних правопорушень проти власності, у тому числі і тяжкого злочину.
Також, ухвалюючи вирок від 06.01.2022 стосовно ОСОБА_7 , Ладижинський міський суд Вінницької області не звернув належної уваги на те, що вчинивши крадіжку 19.10.2021, за яку у подальшому його було засуджено вироком Ладижинського міського суду Вінницької області від 08.11.2021 за ч. 1 ст. 185 КК України, 21.10.2021 він знову вчинив нове корисливе кримінальне правопорушення проти власності.
Крім цього, як вбачається з наявної у матеріалах кримінального провадження вимоги про судимість, ОСОБА_15 вже раніше призначалося покарання зі звільненням від його відбування з випробуванням та іспитовим строком вироком Ладижинського міського суду Вiнницької вiд 29.05.2007 за ч. 3 ст. 185, ст. 75 КК України. Проте він на шлях виправлення не став та після закінчення іспитового строку вчинив нове умисне кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 296 КК України, за що був засуджений вироком Ладижинського міського суду Вінницької області від 14.11.2010 до реального обмеження волі.
Таким чином на переконання апеляційного суду зазначене вище свідчить, що попередне звільнення від відбування покарання з випробуванням ОСОБА_7 та навіть неодноразове призначення йому покарання у виді позбавлення волi на нетривалий строк, не призвело до позитивних змін в його особистості і не створило у нього готовності до самокерованої правослухняної поведінки у суспільстві. За таких обставин колегія суддів апеляційного суду дійшла до переконання про те, що ОСОБА_14 не надав критичну оцінку своiй злочиннiй поведінці, не усвідомив суспільну небезпеку вчиненого кримінального правопорушення, не бажав виправити ситуацію, що склалася, та ставати на шлях виправлення, а відтак і про неможливість його перевиховання без призначення покарання, пов`язаного з реальним позбавленням волі. В протилежному випадку мета покарання не може бути досягнута.
До таких самих висновків щодо неможливості повторного застосування до особи ст. 75 КК України дійшла колегії суддів Кримінального касаційного суду Верховного Суду у справі № 755/6254/17.
Зазначене вище обставини кримінального провадження та дані про особу обвинуваченого у своїй сукупності, те, що ОСОБА_7 за місцем проживання характеризується негативно, наявність лише однієї пом`якшуючої покарання обставини (щире каяття), вказують на те, що рішення місцевого суду про звільнення його від відбування покарання з випробуванням та іспитовим строком суперечить загальним засадам призначення кримінального покарання, наведеним у ст. ст. 50, 65 КК України та у роз`ясненнях постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 вiд 24.10.2003 "Про практику призначення судами кримінального покарання", а тому є неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність (ст. ст. 50, 65, 75 КК України) та, відповідно до ст. 413 КПК України, є підставою для скасування судового рішення.
На переконання колегії суддів апеляційного суд таке неправильне застосування судом першої інстанції закону України про кримінальну відповідальність (ст. ст. 50, 65, 75 КК України) також призвело до невідповідності призначеного ОСОБА_7 покарання тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості (ст. 414 КПК України).
Окрім цього, відповідно до вимог п. 4 ч. 2 ст. 374 КПК України та роз`яснень п. 14 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 вiд 29.06.1990 «Про виконання судами України законодавства і постанов Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку» до відомостей про особу підсудного, які мають значення для справи і які належить зазначати у вступній частині вироку, крім тих, що прямо передбачені у ст. 374 КПК України, належать, зокрема, й данi про непогашену і незняту судимість.
Разом з тим, як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_14 раніше неодноразово судимий. Також з поміж зазначеної у вступній частині вироку однієї судимості, він також судимий і іншими вироками, які не зазначені місцевим судом у вступній частині вироку, незважаючи на те, що дані судимості за вказаними вироками не зняті та не погашена, хоча вони мають значення для провадження та впливають на правильність призначення покарання обвинуваченому.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 413, 414, 420, 425, 426, 532, 615 КПК України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу заступника керівника Вінницької обласної прокуратури ОСОБА_8 задовольнити.

Вирок Ладижинського міського суду Вінницької області від 06.01.2022 стосовно ОСОБА_7 за ч. 3 ст. 185 КК України в частині призначеного покарання та звільнення від його відбування з випробуванням та іспитовим строком - скасувати через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, що потягло невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості та ухвалити в цій частині новий вирок.
Засудити ОСОБА_7 за ч. 3 ст. 185 КК України на 3 (три) роки 6 місяців позбавлення волі.
На підставі ч. 4 ст. 70, ст. 72 КК України визначити ОСОБА_7 остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень з урахуванням покарання, призначеного вироком Ладижинського міського суду Вінницької області від 08.11.2021, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим у виді 3 (трьох) років 6 місяців позбавлення волі.
В строк покарання зарахувати відбуту частину покарання за вироком Ладижинського міського суду Вінницької області від 08.11.2021, за правилами, передбаченими ст. 72 КК України.
Початок строку відбування покарання ОСОБА_7 рахувати з дня його фактичного затримання на виконання вироку апеляційного суду.
У решті вирок залишити без змін.
Відповідно до ч.4 ст.532 КПК України судове рішення апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення.

Вирок може бути оскаржений безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4