Провадження № 1-кс/127/6076/22
У Х В А Л А
Іменем України
13 липня 2022 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:
слідчого судді: ОСОБА_1 ,
секретар судового засідання: ОСОБА_2 ,
за участю:
прокурора: ОСОБА_3 , захисника: адвоката ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого в ОВС слідчого відділу УСБУ у Вінницькій області підполковника юстиції ОСОБА_5 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, щодо підозрюваної ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Кострома, Російська Федерація, громадянки України, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , яка підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 258-3 КК України, -
ВСТАНОВИВ:
Старший слідчий в ОВС слідчого відділу УСБУ у Вінницькій області підполковник юстиції ОСОБА_5 звернувся до суду з клопотанням, погодженим з прокурором ОСОБА_3 , про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваної ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 258-3 КК України.
Клопотання мотивовано тим, що слідчим відділом УСБУ у Вінницькій області за процесуального керівництва Вінницької обласної прокуратури здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000011 від 03.02.2021 за підозрою ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 258-3 КК України.

Досудовим розслідуванням установлено, що ОСОБА_6 , маючи умисел на вчинення злочину стосовно безпеки особи, суспільства та держави, вчинила злочин за наступних обставин.

Так, ОСОБА_6 , громадянці України та особі, яка має вищу юридичну освіту, достовірно відомо, що 07 квітня 2014 року на території Донецької області утворено терористичну організацію Донецьку народну республіку (далі- ДНР).

Поняття терористичної організації визначено у ст. 1 Закону України «Про боротьбу з тероризмом», як стійке об`єднання трьох і більше осіб, яке створене з метою здійснення терористичної діяльності, у межах якого здійснено розподіл функцій, встановлено певні правила поведінки, обов`язкові для цих осіб під час підготовки і вчинення терористичних актів. Організація визнається терористичною, якщо хоч один з її структурних підрозділів здійснює терористичну діяльність з відома хоча б одного з керівників (керівних органів) усієї організації.

Відповідно до ст. 17 Конституції України (далі - КУ), на території України забороняється створення і функціонування будь-яких збройних формувань, не передбачених законом.

Крім того, ст. 72 КУ передбачено, що виключно всеукраїнським референдумом вирішуються питання про зміну території України.

Не дивлячись на це, одним із основних завдань ДНР, є зміна меж території та державного кордону України в спосіб, що суперечить порядку, встановленому Конституцією України.

Метою створення ДНР є вчинення терористичних актів, залякування населення, захопленням адміністративних будівель органів державної влади та місцевого самоврядування, збройне протистояння правоохоронним органам та Збройним силам України, фізичне знищення їх особового складу, вербування, озброєння, підготовка та використання терористів, пропаганда та поширення ідеології тероризму, що призводить до дестабілізації суспільно-політичної ситуації у державі, тобто ДНР є терористичною організацією.

Вказана терористична організація є стійкою, має чітку ієрархію та структуру, яка складається з політичного та силового блоків, а також розподілу ролей між її учасниками. Зокрема, на учасників силового блоку терористичної організації ДНР покладаються наступні обов`язки: організація та ведення збройного опору, незаконної протидії та перешкоджанню виконання службових обов`язків працівниками правоохоронних органів і військовослужбовцями Збройних сил України, задіяними у проведенні антитерористичної операції; вербування нових учасників до складу силового блоку ДНР та керівництва їх діями; захоплення населених пунктів, будівель, військових частин та інших об`єктів на території Донецької області; скоєння терактів та диверсій на території України; захоплення зброї, боєприпасів, вибухових речовин, військової техніки, транспортних засобів та будівництва укріплень, з метою протидії діяльності осіб задіяних у проведенні антитерористичної операції та забезпечення власної злочинної діяльності; викрадення осіб, з метою отримання матеріальної вигоди та залякування мешканців, які підтримують діючу владу в Україні; організація поставок зброї, боєприпасів, вибухових речовин, військової техніки та їх розподіл серед учасників терористичної організації ДНР.

Однак, не дивлячись на вказані обставини, ОСОБА_6 , маючи умисел на вчинення злочину стосовно безпеки особи, суспільства та держави, розуміючи, що основною метою діяльності терористичної організації ДНР є насильницька зміна та повалення конституційного ладу, захоплення державної влади в Україні, а також зміна меж території і державного кордону України, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, в кінці 2014 року - на початку 2015 року, більш точну дату в ході досудового розслідування не встановлено, приєдналась до складу терористичної організації ДНР - Горлівської міжрайонної прокуратури, що розташована за адресою: Донецька область, м. Горлівка, вул. Свердлова, 32 на посаду помічника прокурора м. Горлівки.

У зв`язку із зарахуванням до складу терористичної організації Горлівської міжрайонної прокуратури, прокурор ОСОБА_6 отримала формений одяг із знаками розрізнення характерними для учасників терористичної організації ДНР, спеціальне звання, класний чин - юрист 1 класу.

Перебуваючи у складі терористичної організації, діяла в інтересах ДНР, при цьому реалізовуючи повноваження прокурора.

Таким чином, ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 258-3 КК України - участь у терористичній організації.
21.06.2022, на підставі отриманих під час досудового розслідування фактичних даних, за погодженням із процесуальним керівником складено повідомлення про підозру ОСОБА_6 та вручено у спосіб, передбачений для вручення повідомлення.

Обставини, що дають підстави підозрювати ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого їй злочину підтверджується зібраними у кримінальному провадженні беззаперечними доказами, зокрема, протоколом допиту свідка ОСОБА_7 , протоколом пред`явлення особи для впізнання, протоколом огляду веб-сайтів, протоколом за результатами проведення негласної (слідчої) розшукової дії, а також іншими документами, матеріалами кримінального провадження в їх сукупності та взаємозв`язку, що в повній мірі підтверджують обставини, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.

На думку органу досудового розслідування зібрані докази є вагомими та дають підстави підозрювати ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення.

Так, надаючи оцінку можливості підозрюваної переховуватися від органу досудового розслідування та суду, що передбачено п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, сторона обвинувачення вважає такі дії цілком вірогідними, беручи до уваги те, яке загрожує підозрюваній покарання у разі визнання її винуватою в інкримінованому їй злочині (у виді позбавлення волі на строк від 8 до 15 років з конфіскацією майна або без такої).

Існує ризик, передбачений п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки ОСОБА_6 , реалізовуючи повноваження прокурора, як учасник терористичної організації має доступ до документів щодо її діяльності, тобто документів, які зберегли сліди вчинення злочинів та містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту та обставин, що підлягають доказуванню під час кримінального провадження.

Тому, вказане свідчить про те, що ОСОБА_6 , перебуваючи на волі має можливість знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.

Крім того, в ході досудового розслідування встановлено, що існує ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Так, ОСОБА_6 на даний час переховується від органів досудового розслідування з метою ухилення від кримінальної відповідальності, що свідчить про можливість незаконно впливати на свідка у даному кримінальному провадженні шляхом реалізації повноважень як учасника терористичної організації.

Під час досудового розслідування встановлено, що існує ризик, передбачений п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Однак, підозрювана ОСОБА_6 під час досудового розслідування на неодноразові виклики до слідчого не з`явилась, не дивлячись на те, що була повідомлена про виклики у спосіб, передбачений кримінальним процесуальним законодавством, шляхом публікації в засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора. Про поважні причини неприбуття підозрювана ОСОБА_6 не повідомила.

Вказане свідчить про умисні дії ОСОБА_6 щодо затягування досудового розслідування у кримінальному провадженні та уникнення кримінальної відповідальності.

Крім того, існує ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Так, ОСОБА_6 , будучи громадянкою України та особою, яка має вищу юридичну освіту, підозрюється у вчиненні злочину, передбаченому ч. 1 ст. 258-3 КК України.

Вказаний злочин підозрювана вчинила, діючи з прямим умислом, тобто бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків для громадян України, усього громадянського суспільства України та держави України.

Перебуваючи на посаді прокурора терористичної організації ДНР, підозрювана ОСОБА_6 , реалізовуючи повноваження прокурора, при цьому не будучи прокурором у системі прокуратури України, всупереч ст. 131-1 Конституції України та ст. ст. 1, 7, 15, 16, 19, Закону України «Про прокуратуру», своїми умисними протиправними діями, вчиняє злочини щодо громадян України, які проживають на території Донецької області, на території України.

Таким чином, існує ризик того, що підозрювана ОСОБА_6 може вчинити інше кримінальне правопорушення.

Досудовим розслідуванням встановлено, що підозрювана ОСОБА_6 переховується від органів слідства, перебуває на тимчасово окупованій території України з метою уникнення кримінальної відповідальності.
На підставі викладеного, приймаючи до уваги те, що підозрювана ОСОБА_6 переховується від органів досудового розслідування та знаходиться на тимчасово окупованій території України, враховуючи те, що наявні ризики для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий звернувся до суду з даним клопотанням.
Прокурор ОСОБА_3 , в судовому засіданні клопотання підтримала повністю та просила обрати підозрюваній запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Підозрювана ОСОБА_6 в судове засідання не з`явилась та не була доставлена, остання перебуває на тимчасово окупованій території України.
Захисник підозрюваної ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_4 заперечував, щодо задоволення клопотання, посилаючись на те, що матеріали спраи не містять доказів вручення ОСОБА_6 повідомлення про підозру.
Відповідно до частини шостої статті 193 КПК України слідчий суддя, суд розглядає клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та може обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого лише у разі доведення прокурором наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, а також наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, та/або оголошений у міжнародний розшук.

Відповідно до частини четвертої статті 107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження під час розгляду питань слідчим суддею, крім вирішення питання про проведення негласних слідчих (розшукових) дій, та в суді під час судового провадження є обов`язковим. У разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.
Враховуючи наведене, судовий розгляд клопотання здійснювався за фіксації судового процесу технічними засобами.
Суд, дослідивши вказане клопотання, матеріали кримінального провадження №0000011, заслухавши думку прокурора, захисника дійшов висновку, що клопотання підлягає задоволенню, з огляду на наступне.
Відповідно до частини першої статті 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводяться надані сторонами кримінального провадження докази обставин, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального провадження; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Згідно з частиною першою статті 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
За приписами частини другої статті 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.
Статтею 183 КПК України передбачено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
З матеріалів справи вбачається, що Слідчим відділом УСБУ у Вінницькій області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000011 від 03.02.2021, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 258-3 КК України.
З витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000011 від 03.02.2021 слідує, що відділом контррозвідки УСБУ у Вінницькій області отримано інформацію про те, що ряд осіб, з числа громадян України, у 2016 році підавшись інформаційній пропаганді, вступили до так званого «правоохоронного органу» терористичної організації ДНР» - Горлівської міжрайонної прокуратури». Вказані особи займають адміністративні посади, зокрема посади «помічників прокурора» та відповідно до своїх функціональних обов`язків відповідають за виконанням вимог «Закону ДНР «О прокуратуре», наказів та вказівок «Генерального прокурора ДНР», здійснюють нагляд за діяльністю «органів МГБ та МВД» Горлівсько-Єнакієвської агломерації псевдодержавного утворення «ДНР».
Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_6 , громадянці України та особі, яка має вищу юридичну освіту, достовірно відомо, що 07 квітня 2014 року на території Донецької області утворено терористичну організацію Донецьку народну республіку (далі- ДНР).

Поняття терористичної організації визначено у ст. 1 Закону України «Про боротьбу з тероризмом», як стійке об`єднання трьох і більше осіб, яке створене з метою здійснення терористичної діяльності, у межах якого здійснено розподіл функцій, встановлено певні правила поведінки, обов`язкові для цих осіб під час підготовки і вчинення терористичних актів. Організація визнається терористичною, якщо хоч один з її структурних підрозділів здійснює терористичну діяльність з відома хоча б одного з керівників (керівних органів) усієї організації.

Відповідно до ст. 17 Конституції України (далі - КУ), на території України забороняється створення і функціонування будь-яких збройних формувань, не передбачених законом.

Крім того, ст. 72 КУ передбачено, що виключно всеукраїнським референдумом вирішуються питання про зміну території України.

Не дивлячись на це, одним із основних завдань ДНР, є зміна меж території та державного кордону України в спосіб, що суперечить порядку, встановленому Конституцією України.

Метою створення ДНР є вчинення терористичних актів, залякування населення, захопленням адміністративних будівель органів державної влади та місцевого самоврядування, збройне протистояння правоохоронним органам та Збройним силам України, фізичне знищення їх особового складу, вербування, озброєння, підготовка та використання терористів, пропаганда та поширення ідеології тероризму, що призводить до дестабілізації суспільно-політичної ситуації у державі, тобто ДНР є терористичною організацією.

Вказана терористична організація є стійкою, має чітку ієрархію та структуру, яка складається з політичного та силового блоків, а також розподілу ролей між її учасниками. Зокрема, на учасників силового блоку терористичної організації ДНР покладаються наступні обов`язки: організація та ведення збройного опору, незаконної протидії та перешкоджанню виконання службових обов`язків працівниками правоохоронних органів і військовослужбовцями Збройних сил України, задіяними у проведенні антитерористичної операції; вербування нових учасників до складу силового блоку ДНР та керівництва їх діями; захоплення населених пунктів, будівель, військових частин та інших об`єктів на території Донецької області; скоєння терактів та диверсій на території України; захоплення зброї, боєприпасів, вибухових речовин, військової техніки, транспортних засобів та будівництва укріплень, з метою протидії діяльності осіб задіяних у проведенні антитерористичної операції та забезпечення власної злочинної діяльності; викрадення осіб, з метою отримання матеріальної вигоди та залякування мешканців, які підтримують діючу владу в Україні; організація поставок зброї, боєприпасів, вибухових речовин, військової техніки та їх розподіл серед учасників терористичної організації ДНР.

Однак, не дивлячись на вказані обставини, ОСОБА_6 , маючи умисел на вчинення злочину стосовно безпеки особи, суспільства та держави, розуміючи, що основною метою діяльності терористичної організації ДНР є насильницька зміна та повалення конституційного ладу, захоплення державної влади в Україні, а також зміна меж території і державного кордону України, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, в кінці 2014 року - на початку 2015 року, більш точну дату в ході досудового розслідування не встановлено, приєдналась до складу терористичної організації ДНР - Горлівської міжрайонної прокуратури, що розташована за адресою: Донецька область, м. Горлівка, вул. Свердлова, 32 на посаду помічника прокурора м. Горлівки.

У зв`язку із зарахуванням до складу терористичної організації Горлівської міжрайонної прокуратури, прокурор ОСОБА_6 отримала формений одяг із знаками розрізнення характерними для учасників терористичної організації ДНР, спеціальне звання, класний чин - юрист 1 класу.

Перебуваючи у складі терористичної організації, діяла в інтересах ДНР, при цьому реалізовуючи повноваження прокурора.

Таким чином, досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 258-3 КК України, тобто участь у терористичній операції.
Так, 21 червня 2022 року, прокурором у кримінальному провадженні прокурором Калинівського відділу Хмільницької окружної прокуратури ОСОБА_3 , у відповідності до статті 277 КПК України, складено повідомлення про підозру ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 258-3 КК України.
Вирішуючи питання щодо обґрунтованості підозри у вчиненні ОСОБА_6 інкримінованого їй кримінального правопорушення, суд зважає на те, що, як зазначено у рішенні Європейського суду з прав людини від 28.10.2004 у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства», для вирішення питання про обрання запобіжного заходу факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеню, необхідного для засудження або навіть пред`явлення обвинувачення, а згідно з рішенням Європейського суду з прав людини від 30.08.1998 у справі «Кемпбелл та Хартлі проти Сполученого Королівства» наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин.
Також, суд звертає увагу на те, що при вирішенні питання про застосування (обрання) запобіжного заходу має враховуватись саме обґрунтованість підозри, а не її доведеність, бо це завдання покладається на слідчого під час проведення ним досудового розслідування (рішенні у справі «Феррарі-Браво проти Італії» від 14.03.1984).
Проаналізувавши зміст клопотання про обрання запобіжного заходу, а також доданих до клопотання доказів, слідчий суддя дійшов висновку, що на час розгляду даного клопотання підозра щодо вчинення ОСОБА_6 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 258-3 КК України обґрунтована.
Однак, вручити дане повідомлення ОСОБА_6 , у день його складення, не представилось можливим, так як остання перебуває на тимчасово окупованих територіях та на виклики до слідчого та прокурора не з`являється.
Відповідно до частини першої статті 278 КПК України письмове повідомлення про підозру вручається в день його складення слідчим або прокурором, а у випадку неможливості такого вручення - у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.
Частиною восьмою статті 135 КПК України повістка про виклик особи, стосовно якої існують достатні підстави вважати, що така особа виїхала та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, у випадку обґрунтованої неможливості вручення їй такої повістки згідно з частинами першою, другою, четвертою - сьомою цієї статті, публікується в засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора.

Особа, зазначена в абзаці першому цієї частини, вважається такою, яка належним чином повідомлена про виклик, з моменту опублікування повістки про її виклик у засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора.
У випадку наявності в особи, зазначеної в абзаці першому цієї частини, захисника (захисників) копія повістки про її виклик надсилається захиснику (захисникам).
Враховуючи зазначене вище, повідомлення про підозру ОСОБА_6 розміщено в офіційному друкованому виданні загальнодержавної сфери розповсюдження "Урядовий кур`єр" та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора.
Крім того, ОСОБА_6 викликалась до слідчого в особливо важливих справах слідчого відділу УСБУ у Вінницькій області ОСОБА_5 на 24 червня, 27 червня та 28 червня 2022 року для допиту як підозрюваної та проведення інших слідчих і процесуальних дій у статусі підозрюваної в кримінальному провадженні №0000011, шляхом розміщення повісток в офіційному друкованому виданні загальнодержавної сфери розповсюдження "Урядовий кур`єр" та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора
Проте, підозрювана до слідчого не з`явилась та поважність причин не повідомила.
Таким чином, органом досудового розслідування встановлено, що підозрювана ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на даний час перебуває на тимчасово окупованій території України (так званої ДНР), та остання переховується від органів досудового розслідування.
Наведене свідчить про те, що перебуваючи на волі підозрювана і в подальшому буде переховуватися від органів досудового розслідування або суду, може вчинити інше кримінальне правопорушення, а також перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.
Вказані вище ризики є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів в даному конкретному випадку є недоцільними і саме тримання під вартою може запобігти зазначеним ризикам.
Відповідно до частини шостої статті 193 КПК України слідчий суддя, суд розглядає клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та може обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого лише у разі доведення прокурором наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, а також наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, та/або оголошений у міжнародний розшук. У такому разі після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

Таким чином, враховуючи те, що підозрювана ОСОБА_6 перебуває на тимчасово окупованій території України, слідчий суддя приходить до переконання про необхідність обрання ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Відповідно до частини четвертої статті 197 КПК України у разі постановлення слідчим суддею, судом ухвали про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного, обвинуваченого на підставі частини шостої статті 193 цього Кодексу строк дії такої ухвали не зазначається.
З урахуванням вищевикладеного, враховуючи положення частини четвертої статті 197 КПК України, суд вважає за можливе та необхідне не зазначати строк дії даної ухвали.
При цьому, слідчий суддя звертає увагу, що обрання підозрюваній запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не є тотожним поняттю застосування такого запобіжного заходу, а тому після затримання ОСОБА_6 питання можливості застосування до неї обраного запобіжного заходу або його зміну на більш м`який запобіжний захід буде повторно розглядатися судом у встановленому законом порядку.
На підставі наведеного, керуючись ст. 176, 177, 178, 183, 184, 186, 193, 196, 197, 400 КПК України, слідчий суддя,-
УХВАЛИВ:
Клопотання слідчого задовольнити.
Обрати підозрюваній ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянці України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Після затримання ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваної, обвинуваченої розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.
Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.
Подача апеляційної скарги на дану ухвалу суду зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.
Слідчий суддя