ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2359/22 Справа № 629/4058/20 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 серпня 2022 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
судді-доповідача ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі ОСОБА_5
за участю:
прокурора ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції)

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, матеріали за апеляційною скаргою прокурора Лозівської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_6 на ухвалу Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 25 липня 2022 року в частині повернення прокурору обвинувального акта щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Лозова Харківської області, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого та мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України, у кримінальному провадженні № 0000690,-

ВСТАНОВИЛА:
Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 25 липня 2022 року обвинувальний акт щодо ОСОБА_7 повернуто прокурору, як такий, що не відповідає вимогам КПК України.
Обґрунтовуючи вказане рішення, суд першої інстанції зазначив, що обвинувальний акт не містить посилання на відповідний висновок судово-товарознавчої експертизи, відповідно до якої було встановлено вартість викраденого ОСОБА_7 майна, що суперечить п.5 ч.2 ст. 291 КПК України, та має істотне значення для вірності кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_7 .
Прокурор не погодився з даним рішенням суду. В апеляційній скарзі просить ухвалу скасувати, обвинувальний акт у даному кримінальному провадженні повернути до суду першої інстанції для розгляду зі стадії підготовчого провадження.
Посилається на те, що частиною 2 статті 291 КПК України встановлено вичерпний перелік відомостей, які має містити обвинувальний акт. У даному переліку відсутні вимоги щодо зазначення доказі на підтвердження тих чи інших обставин справи, зокрема зазначення висновків товарознавчих експертиз, які вказують на вартість викрадених речей. Таким чином, слідчий не був зобов`язаний викладати в обвинувальному акті вказані дані, і їх відсутність не є порушенням вимог ст. 291 КПК України.
Вважає, що повертаючи обвинувальний акт прокурору з наведених підстав, суд вийшов за межі предмета судового розгляду, який вирішується у підготовчому судовому засіданні, та фактично вдався до дослідження обставин кримінального провадження, оцінка яких надається під час розгляду справи по суті.
Апелянт вважає, що фактичні обставини кримінального правопорушення викладені повно і зрозуміло, із зазначенням усіх необхідних і юридично значимих ознак.
Заслухавши прокурора, який підтримав доводи та вимоги апеляційної скарги, перевіривши надані матеріали, співставивши їх з доводами апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до наступних висновків.
Відповідно до ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції перевіряє законність та обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Згідно з положеннями п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, до повноважень суду першої інстанції віднесено прийняття рішення під час підготовчого судового засідання про повернення обвинувального акту прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.
За висновком суду першої інстанції, обвинувальний акт складений в порушення п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, оскільки не містить виклад усіх суттєвих обставин кримінального правопорушення, які підлягають встановленню та доказуванню.
Однак, з таким висновком колегія суддів не погоджується, оскільки він не відповідає фактичним обставинам справи і не ґрунтується на кримінальних процесуальних нормах закону та суперечить по своїй суті.
Відповідно до п. 5 ч. 2 статті 291 КПК України, обвинувальний акт має містити в собі, зокрема, виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення, з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
Таким чином, закон вимагає обов`язкове відображення в обвинувальному акті трьох складників: 1) фактичних обставин кримінального правопорушення; 2) правової кваліфікації (в теорії кримінального процесу використовується назва "формула обвинувачення"); 3) формулювання обвинувачення.
В позиції, викладеної в постанові Верховного Суду України від 24.11.2016 року № 5-238кс16, визначено, що важливим є виклад саме фактичних обставин кримінального правопорушення, бо правильне їх відображення має суттєве значення не тільки для аргументації висновків слідчого, але і для дослідження обставин вчиненого кримінального правопорушення в суді та для реалізації права на захист. Фабула обвинувачення є фактичною моделлю вчиненого злочину, а юридичне формулювання (формула та формулювання обвинувачення) - це правова модель злочину, вказівка на кримінально-правові норми, порушення яких інкримінується обвинуваченому.
Повернення обвинувального акту прокурору передбачає не формальну невідповідність такого акту вимогам закону, а наявність у ньому таких недоліків, які перешкоджають суду призначити судовий розгляд.
В ст. ст. 109, 291 КПК України викладено вичерпні вимоги до змісту обвинувального акта та його додатків. Повернення обвинувального акта прокурору зі стадії підготовчого провадження в суді першої інстанції допускається лише у разі порушення прокурором чи слідчим цих вимог.
У відповідності до ч. 4 ст. 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування, тобто підводиться підсумок стадії досудового розслідування шляхом формулювання офіційного обвинувачення.
Перевіривши обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000690 щодо ОСОБА_7 , колегія суддів вважає, що при його складанні дотримано вимоги, передбачені ст. 291 КПК України, а висновки суду першої інстанції є такими, що не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства.
Суд, в порушення вимог ст. 372 КПК України не навів мотивів, з яких він дійшов висновку щодо невідповідності обвинувального акта вимогам ст. 291 КПК України.
Зі змісту пред`явленого обвинувачення слідує, що в ньому викладені фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, та наведена правова кваліфікація.
Посилання суду в оскаржуваній ухвалі на те, що обвинувальний акт не містить посилання на відповідний висновок судово-товарознавчої експертизи, відповідно до якої було встановлено вартість викраденого ОСОБА_7 майна, що суперечить п.5 ч.2 ст. 291 КПК України та має істотне значення для вірності кваліфікації дій обвинуваченого, на думку колегії суддів, не є обґрунтованими, оскільки обвинувальний акт містить всі необхідні елементи з зазначенням саме тих обставин, які прокурор вважає встановленими.
Зазначені висновки суду першої інстанції є помилковими, зважаючи на норми КПК України, які не містять вимоги при викладенні фактичних обставин чи формулюванні обвинувачення посилатися на висновки судових експертиз.
Саме прокурор, як сторона обвинувачення, зобов`язаний доводити обґрунтованість пред`явленого обвинувачення, надаючи вже під час судового розгляду відповідні докази. Фактично суд надав оцінку окремим елементам пред`явленого обвинувачення, що на стадії підготовчого судового засідання є недопустимим.
За наведених обставин, рішення суду про повернення прокурору обвинувального акту не можна визнати обґрунтованим, а викладені в ухвалі суду першої інстанції підстави, які слугували поверненню прокурору обвинувального акту, колегія суддів вважає такими, що не відповідають зазначеним вище нормам закону, а тому ухвала підлягає скасуванню з підстав невідповідності висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження та такі висновки не ґрунтуються на кримінальних процесуальних нормах закону, що є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.
Згідно ст. 409 КПК України, у зв`язку з істотним порушенням кримінального процесуального закону, оскаржувана ухвала суду підлягає скасуванню, а кримінальне провадження поверненню на новий розгляд у суді першої інстанції.
З огляду на викладене, колегія суддів вважає необхідним задовольнити апеляційну скаргу прокурора, а ухвалу суду скасувати і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.
Окрім цього, 09 серпня 2022 року, від прокурора Лозівської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_6 надійшло клопотання про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_7 .
На думку апеляційного суду клопотання про продовження ОСОБА_7 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не підлягає задоволенню, оскільки прокурором, в порушення вимог ч. 2 ст. 184, ст. 199 КПК України, не надано доказів на підтвердження того, що стороні захисту було вручено це клопотання завчасно, також, на переконання апеляційного суду, клопотання прокурора є передчасно поданим, та питання доцільності продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою може бути вирішено судом першої інстанції під час підготовчого судового засідання.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу Лозівської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_6 - задовольнити.
Ухвалу Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 25 липня 2022 року в частині повернення прокурору обвинувального акта щодо ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України, у кримінальному провадженні № 0000690, - скасувати і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з дня її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.
Судді:

____________________ ____________________ ____________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4