УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 жовтня 2022 року

м. Харків

справа № 638/6135/21
провадження № 1 - кп/638/727/22

Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого судді - ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,
прокурора - ОСОБА_3 ,
захисника - адвоката ОСОБА_4 (в режимі відеоконференції),
обвинуваченої - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0000025 від 04 січня 2021 року стосовно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Одеси, українки, громадянки України, із середньо - спеціальною освітою, офіційно непрацевлаштованої, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ,

за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень - злочинів, передбачених частиною другою статті 185, частиною третьою статті 15 частини другої статті 185, частиною другою статті 15 частини другої статті 185 КК України,

у с т а н о в и в:

У провадженні Дзержинського районного суду м. Харкова знаходиться обвинувальний акт з реєстром матеріалів досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000025 від 04 січня 2021 року стосовно ОСОБА_5 за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень - злочинів, передбачених частиною другою статті 185, частиною третьою статті 15 частини другої статті 185, частиною другою статті 15 частини другої статті 185 КК України.

Обвинуваченій ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор», який ухвалою суду продовжено, зокрема до 09 жовтня 2022 року включно.

У судовому засіданні прокурор Шевченківської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_3 заявив клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді триманні під вартою, в якому просив продовжити строк запобіжного заходу стосовно ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор» на 60 днів.

Клопотання прокурора обгрунтовано тим, що під час досудового розслідування та під час судового провадження обвинуваченій ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді триманні під вартою, з огляду на існування ризиків, передбачених частиною першою статті 177 КПК України.

Вважає, що на даний час продовжують існувати ризики, передбачені пунктами 1, 2, 3, 5, частини першої статті 177 КПК України, встановлені під час обрання запобіжного заходу: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілих у цьому ж кримінальному провадженні; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення. Враховуючи роз`яснення Верховного Суду, вказав на те, що обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в умовах воєнного стану є недоцільним, а жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе забезпечити виконання обвинуваченою процесуальних обов`язків та запобігати зазначеним ризикам.

Прокурор вказує на те, що ОСОБА_5 не має постійного джерела доходів, не працевлаштована, не має міцних соціальних зв`язків, а відтак обрання більш м`якого запобіжного заходу може негативно вплинути на поведінку обвинуваченої з огляду на те, що ОСОБА_5 , достовірно будучи обізнаною про те, що обвинувальні акти стосовно неї вже перебували на розгляді у суді, продовжувала вчиняти злочини.

Прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні клопотання підтримав з наведених у ньому підстав та просив його задовольнити.

Захисник ОСОБА_4 у судовому засіданні проти задоволення клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою заперечував, посилаючись на те, що заявлені прокурором ризики є недоведеними. Зазначив, що обвинувачена не має наміру переховуватись від суду. Вважав за можливе обрати стосовно обвинуваченої запобіжний захід у вигляді домашнього арешту або особистого зобов`язання.

Обвинувачена ОСОБА_5 у судовому засіданні підтримала позицію захисника.

Суд, вислухавши думку прокурора, захисника, обвинуваченої, оцінивши ступінь обґрунтованості заявленого клопотання та дослідивши матеріали справи, доходить таких висновків.

Відповідно до статті 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до частини першої статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Статтею 177 КПК України визначено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також, наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою статті 177 КПК України.

Згідно з частиною першою статті 333 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються під час судового провадження згідно з положеннями розділу ІІ цього Кодексу з урахуванням особливостей, встановлених цим розділом.

Відповідно до частини другої, третьої статті 331 КПК України вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Розглядаючи клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченій суд враховує вимоги статті 29 Конституції України, статті 9 Загальної Декларації прав людини, статті 5 Європейської Конвенції про захист прав людини та основних свобод і статті 12 КПК України.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

У рішенні від 26 січня 1993 року у справі «W. проти Швейцарії» Європейський суд з прав людини зазначив, що тривале тримання під вартою може виявитись виправданим лише за наявності конкретних ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

В розумінні практики Європейського суду з прав людини тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.

У справі «Ілійков проти Болгарії» Європейський суд з прав людини зазначив, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів.

Суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Тримання під вартою є виправданим якщо конкретні ознаки розкривають наявність публічного інтересу, що переважає, попри презумпцію невинуватості, над повагою до особистої свободи (Рішення «Лабіта проти Італії»).

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 20 травня 2021 року у підготовчому судовому засіданні клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_5 задоволено, стосовно ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, яку ухвалою Харківського апеляційного суду від 31 травня 2021 року скасовано, постановлено нову ухвалу, якою клопотання прокурора задоволено, застосовано стосовно обвинуваченої запобіжний захід у виді тримання під вартою у Державній установі «Харківський слідчий ізолятор». Визначено суму застави в розмірі 100 000 (сто тисяч) гривень.

У подальшому ухвалою суду запобіжний захід у вигляді тримання під вартою продовжено, зокрема до 09 жовтня 2022 року включно.

Судом встановлено, що на даний час продовжують існувати ризики, передбачені п. п. 1, 2, 3, 5 частини першої статті 177 КПК України, а саме: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілих у цьому ж кримінальному провадженні; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення.

Водночас прокурором також доведено, що ризики, передбачені частиною першою статті 177 КПК України, які існували при обранні запобіжного заходу, наразі не зменшилися та продовжують існувати, які виправдовують подальше тримання обвинуваченої під вартою.

Розглядаючи клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченій, суд враховує обставини кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_5 , зокрема кількість епізодів вчинення нею кримінального правопорушення, тяжкість покарання, яке може бути призначено у разі доведення її винуватості у вчиненні злочинів, а також дані про особу обвинуваченої, яка незаміжня, осіб на утриманні не має, офіційно не працевлаштована, а відтак не має постійного джерела доходу, стійких соціальних зв`язків.

Крім того, суд бере до уваги, що обвинувальні акти стосовно ОСОБА_5 вже перебували на розгляді у суді, водночас вона продовжувала злочинні дії, та 18 серпня 2021 року Дзержинським районним судом у об`єднаному кримінальному провадженні стосовно ОСОБА_5 було постановлено вирок, який наразі не набрав законної сили, оскільки переглядається в апеляційному порядку.

За таких обставин на даний час залишається достатньо підстав вважати, що обвинувачена, опинившись на волі, може ухилитися від суду та не виконати його процесуальні рішення (ризик переховування), впливати на свідків, вчинити інші кримінальні правопорушення, чим перешкодити встановленню істини у справі під час судового провадження.

Також, вирішуючи питання продовження ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд бере до уваги, що ОСОБА_5 вчинила корисливі злочини проти власності та завданий розмір матеріальної шкоди, вчинення останньою злочину, за яке передбачене покарання у вигляді позбавлення волі строком до 5 років, обставини, зокрема кількість епізодів, вчинення кримінального правопорушення, враховуючи дані про особу обвинуваченої, яка незаміжня, осіб на утриманні не має, офіційного джерела доходу та міцних соціальних зв`язків не має, а також той факт, що у провадженні суду знаходились обвинувальні акти у об`єднаному кримінальному провадженні та 18 серпня 2021 року стосовно ОСОБА_5 було постановлено вирок, яким призначено реальну міру покарання, що не набрав законної сили, виходячи з наявності ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, що були враховані судом при обранні їй запобіжного заходу, та продовжують на цей час існувати, суд доходить висновку про доцільність збереження застосованого до обвинуваченої ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, який повністю відповідає меті його застосування та забезпечить належну процесуальну поведінку обвинуваченої.

Враховуючи вищевикладене, зважаючи на те, що судовий розгляд даного кримінального провадження не закінчено, свідків, потерпілих та обвинувачену не допитано, докази у повному обсязі не досліджено, суд доходить висновку, що строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченій ОСОБА_5 слід продовжити ще на 60 днів, тобто до 03 грудня 2022 року включно.

Під час розгляду клопотання судом вивчалась можливість застосування стосовно ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу для запобігання вищезазначених ризиків.

Разом із тим, як встановлено у судовому засіданні, заявлені стороною обвинувачення ризики наразі продовжують існувати та не зменшилися, з метою забезпечення виконання покладених на обвинувачену процесуальних обов`язків, запобігання спробам переховування від суду, незаконно впливати на свідків, вчинення інших кримінальних правопорушень, суд вважає, що на даній стадії судового провадження наявні правові підстави для продовження застосування стосовно ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Що стосується застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, який полягає в забороні залишати житло цілодобово або в певний період доби, суд виходить з того, що у випадку наявної загрози життю та/або здоров`ю, він не надасть у повній мірі можливості уникнути існуючої небезпеки, зокрема пройти в укриття, що за таких обставин може створити обвинуваченій небезпечні умови, а тому його застосування в умовах воєнного стану суд вважає недоцільним.

Водночас відсутні підстави вважати, що інші (менш суворі) запобіжні заходи, передбачені статтею 176 КПК України, можуть забезпечити виконання обвинуваченою процесуальних обов`язків та запобігати спробам вчинити дії, передбачені частиною першою статті 177 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись статтями 176 - 178, 183, 194, 197, 199, 331, 369 - 372, 376, 392-395 КПК України, суд -

постановив:

Клопотання захисника ОСОБА_4 та обвинуваченої ОСОБА_5 , про зміну запобіжного заходу - залишити без задоволення.

Клопотання прокурора Шевченківської окружної прокуратури міста Харкова ОСОБА_3 про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - задовольнити.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишити без змін - у вигляді тримання під вартою, продовживши строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор» на 60 (шістдесят) днів, тобто до 03 грудня 2022 року включно.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня оголошення, а ОСОБА_5 - в той же строк з моменту вручення копії ухвали суду.

Строк дії ухвали до 03 грудня 2022 року.

Повний текст ухвали складено та проголошено 05 жовтня 2022 року.

Суддя ОСОБА_1