Провадження № 1-кп/712/160/22
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2022 року Соснівський районний суд м. Черкаси у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретарів судових засідань ОСОБА_2 , ОСОБА_3

прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

ОСОБА_8

обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_10

захисника ОСОБА_11

представників потерпілого (адвокатів) ОСОБА_12 , ОСОБА_13

потерпілого ОСОБА_14

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Черкаси кримінальне провадження по обвинуваченню:

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Черкаси, з середньою спеціальною освітою, одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину, 2016 року народження, офіційно не працюючого, проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , раніше не судимого

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КК України,

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянина України, уродженця м. Києва, з вищою освітою, одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину, 2020 року народження, ФОП, проживаючого за адресою АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_9 23.07.2017 в період часу з 01 год. 40 хв. по 01 год. 50 хв. разом із ОСОБА_10 , перебуваючи в громадському місці на поверсі ресторану - клубу «Манхеттен» в приміщенні ТРЦ «Любава», що розташований за адресою: м. Черкаси, бул. Шевченка, 208/1, використавши незначний привід, а саме словесний конфлікт з ОСОБА_14 , який розпочався близько 01 год. 30 хв. в середині ліфту приміщення ТРЦ «Любава», за раптово виниклим умислом, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки свого діяння та бажаючи їх настання, діючи з прямим умислом, направленим на спричинення тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_14 , наніс останньому один удар кулаком лівої руки в грудну клітину, від чого останній отримав фізичний біль без спричинення тілесних ушкоджень.

ОСОБА_10 23.07.2017 в період часу з 01 год. 40 хв. по 01 год. 50 хв. перебуваючи на поверсі ресторану - клубу «Манхеттен» в приміщенні ТРЦ «Любава», що розташований за адресою: м. Черкаси, бул. Шевченка, 208/1, за раптово виниклим умислом, з метою заподіяння тілесних ушкоджень, використавши незначний привід, а саме словесний конфлікт з ОСОБА_14 , який розпочався близько 01 год. 30 хв. в середині ліфту приміщення ТРЦ «Любава», умисно наніс потерпілому один удар кулаком правої руки в нижню частину щелепи правої сторони обличчя ОСОБА_14 .

Своїми умисними діями ОСОБА_10 спричинив ОСОБА_14 тілесні ушкодження у вигляді перелому нижньої щелепи справа в ділянці кута, що згідно висновку експерта № 02-01/2238 від 27.12.2017 відноситься до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості, що спричинили тривалий розлад здоров`я.

Органами досудового розслідування дії обвинуваченого ОСОБА_9 було кваліфіковано за ч. 2 ст. 296 КК України, дії обвинуваченого ОСОБА_10 кваліфіковано за ч. 2 ст. 296, ч. 1 ст. 122 КК України.

Під час розгляду справи прокурором Черкаської окружної прокуратури надано затверджений обвинувальний акт відповідно до якого дії обвинуваченого ОСОБА_9 перекваліфіковано на ч. 1 ст. 126 КК України та дії обвинуваченого ОСОБА_10 на ч. 1 ст. 122 КК України.

Потерпілий та його представники підтримували попереднє обвинувачення за яким дії обвинуваченого ОСОБА_9 було кваліфіковано за ч. 2 ст. 296 КК України, дії обвинуваченого ОСОБА_10 кваліфіковано за ч. 2 ст. 296, ч. 1 ст. 122 КК України та підтримали цивільний позов.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_10 вину за ч. 2 ст. 296, ч. 1 ст. 122 КК України не визнав та ОСОБА_9 вину за ч. 2 ст. 296, ч. 1 ст. 126 КК України не визнав, та пояснили, що в той день відпочивали в клубі « Манхетен». Між ними та потерпілим виник словесний конфлікт, в ході якого потерпілий до них застосовував ненормативну лексику. ОСОБА_9 підійшов до нього та попросив повторити сказані слова на його адресу, на що потерпілий зреагував агресивно та на його думку, був готовий нанести йому удар. ОСОБА_9 , побачивши для себе небезпеку, правою рукою відштовхнув від себе потерпілого. ОСОБА_14 різко скоротив дистанцію до ОСОБА_9 і лівою рукою намагався вдарити в обличчя, але ОСОБА_9 увернувся і удар прийшовся йому в плече. ОСОБА_10 побачивши дії потерпілого і зрозумівши, що останній може продовжити бійку, наніс удар ОСОБА_14 . Також обвинувачені додали, що конфлікт спровокував потерпілий, оскільки був в стані алкогольного сп`яніння. Вів себе агресивно, а вони лише намагалися себе захистити. Крім того зазначили, що із за провокативної поведінки потерпілого виникла ще одна бійка між ним та іншими особами. Тому де саме ОСОБА_14 отримав тілесні ушкодження встановити неможливо. Цивільний позов не визнали повністю.

Обвинувачений ОСОБА_9 в судових дебатах просив звільнити його від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_10 просив його виправдати.

Незважаючи на невизнання вини обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_10 їх вина підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами, які узгоджуються між собою, зокрема:

- показами потерпілого ОСОБА_14 , який пояснив, що в той день приїхав відпочивати з друзями в клуб « Манхетен», що в м. Черкаси. Він спустився вниз до входу для того, щоб зустріти свою дівчину, яка приїхала в клуб зі своєю подругою. Коли вони їхали в ліфті, він зустрів свого знайомого, привітався з ним, на що обвинувачений ОСОБА_9 відповів «я таких не знаю, бо в тебе чолка стоїть» На що він останньому відповів, що у «нього нічого не стоїть». На цьому конфлікт був вичерпаний. Пізніше вони стояли біля каси, повз них проходив ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , які звернулися до його дівчини, вказавши на нього образливими словами та запропонували їй поїхати з ними. Він відповів їм щоб вони йшли далі, раптом він відчув удар в груди, який наніс ОСОБА_9 , він відмахнувся і одразу ж йому був нанесений удар в щелепу ОСОБА_10 . Після чого він пішов шукати своїх друзів, а коли вийшов з клубу, то друзі обвинувачених почали також наносити йому удари по обличчю. В результаті дій обвинувачених йому була нанесена моральна та матеріальна шкода;

- показами свідка ОСОБА_15 , яка пояснила що в той день вона перебувала з подругою в клубі « Манхетен». Їх на в ході зустрів ОСОБА_16 і вони попрямували до ліфта. Там вони зустріли обвинуваченого ОСОБА_9 , який щось сказав з ліфта Богдану, а останній відшутився на цьому розмова закінчилась і вони пішли до входу в клуб. Трохи згодом , вони стояли з подругою та з потерпілим біля каси, в той час один із обвинувачених щось сказав в їх сторону нецензурною лайкою, однак що саме вона не пам`ятає. Богдан на це зреагував і щось йому відповів, після чого ОСОБА_9 підійшов до них і вдарив ОСОБА_17 в груди, і одразу ж другий обвинувачений ОСОБА_10 вдарив його в щелепу. Що відбувалось після конфлікту, вона не пам`ятає, оскільки була в шокованому стані. Причину конфлікту також не пам`ятає, з одним із обвинуваченим була знайома до цього .

- даними протоколу про прийняття усної заяви ОСОБА_14 від 23.07.2017 з медичними довідками про вчинене кримінальне правопорушення, яке сталося 23.07.2017, з якого вбачається, що за адресою: м. Черкаси, вул. Т.Шевченка ТРЦ «Любава» ОСОБА_10 наніс ОСОБА_14 тілесні ушкодження, після яких останній звернувся до Третьої міської лікарні, після у Черкаську обласну лікарню;

- даними протоколу тимчасового доступу до речей і документів від 26.07.2017 та опису до нього, відповідно до якого встановлено відео запис з камер відеоспостереження, щодо розташування приміщень у ТРЦ «Любава»;

- даними протоколу тимчасового доступу до речей і документів та опису до нього від 21.12.2012 відповідно до якого надано тимчасовий доступ до медичних документів, які перебувають КЗ «Черкаської обласної лікарні Черкаської обласної ради», а саме: медичної картки стаціонарного хворого № 8603 ОСОБА_14 , перебував на стаціонарному лікуванні з 23.07.2017 по 08.08.2017;

- даними протоколу огляду від 20.12.2017 предметом огляду був відеозапис на лазерному диску на якому містяться два відео файла, який було оглянуто в присутності понятих;

- даними постанови від 20.12.2017 про визнання і долучення до матеріалів кримінального провадження відеозапису з камер спостереження ТРЦ «Любава» за 23.07.2017 та інформацією з вказаного диску;

- даними протоколу проведення слідчого експерименту за участю потерпілого ОСОБА_14 від 14.11.2017 у присутності понятих, з таблицею зображень відповідно яких ОСОБА_14 відтворив обставини події, яка відбулась 23.07.2017 близько 01:40 год. на території ТРЦ «Любава» за адресою м. Черкаси бул. Шевченка, 208/1 на 4 поверсі біля входу до нічного закладу «Манхетен» та показав як йому було нанесені удари ОСОБА_10 ;

- даними протоколу проведення слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_15 від 14.11.2017 у присутності понятих, з таблицею зображень відповідно яких ОСОБА_15 відтворила обставини події, яка відбулась 23.07.2017 близько 01:40 год. на території ТРЦ «Любава» за адресою м. Черкаси бул. Шевченка, 208/1 на 4 поверсі біля входу до нічного закладу «Манхетен» та показала як ОСОБА_14 було нанесені удари ОСОБА_10 ;

- даними протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 26.04.2018, згідно з якого потерпілий ОСОБА_14 на фотознімку №3 впізнав чоловіка, який 23.07.2017 наніс йому тілесні ушкодження у вигляді одного удару кулаком в груди;

- даними протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 13.06.2018, згідно з якого свідок ОСОБА_18 на фотознімку №2 впізнала чоловіка, який 23.07.2017 наніс ОСОБА_14 тілесні ушкодження у вигляді удару кулаком в щелепу ОСОБА_14 ;

- даними протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 13.06.2018, згідно з якого свідок ОСОБА_15 на фотознімку №3 впізнала чоловіка, який 23.07.2017 наніс ОСОБА_14 тілесні ушкодження у вигляді удару кулаком в щелепу ОСОБА_14 ;

- даними протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 13.06.2018, згідно з якого свідок ОСОБА_18 на фотознімку №3 впізнала чоловіка ( ОСОБА_9 ), який 23.07.2017 наніс ОСОБА_14 тілесні ушкодження у вигляді удару кулаком в груди ОСОБА_14 ;

- даними протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 13.06.2018, згідно з якого свідок ОСОБА_15 на фотознімку №4 впізнала чоловіка ( ОСОБА_9 ), який 23.07.2017 наніс ОСОБА_14 тілесні ушкодження у вигляді удару кулаком в груди ОСОБА_14 ;

- даними висновку експерта 3 02-01/2238 від 21.12.2017 за № б/н згідно з яким у ОСОБА_14 , згідно даних медичної карти, мало місце ушкодження: перелом нижньої щелепи справа в ділянці кута. Вказане ушкодження виникло від дії тупого предмета, по давності виникнення може відповідати часу вказаному в постанові про призначення експертизи та відноситься до категорії тілесних ушкоджень СЕРЕДНЬОЇ тяжкості, що спричинили тривалий розлад здоров`я. Перелом нижньої щелепи справа в ділянці кута не характерний для тих ушкоджень, які виникають від падіння з положення стоячи або наближеного до такого з наступним ударом об твердий тупий предмет або площину. Перелом нижньої щелепи справа у ОСОБА_14 міг виникнути, як за обставин на які він вказав в протоколі проведення слідчого експерименту від 14.11.2017, так і за обставин на які вказала ОСОБА_15 в протоколі проведення слідчого експерименту від 14.11.2017;.

- даними висновку експерта 3 02-01/694 від 14.06.2018 за № б/н згідно з яким тілесні ушкодження у ОСОБА_14 , які відмічені у висновку експерта №02-01/2238 від 27.12.2017 могли виникнути, як за обставин на які вказала ОСОБА_15 в протоколі проведення слідчого експерименту від 13.06.18, так і за обставин на які вказала ОСОБА_18 в протоколі проведення слідчого експерименту від 13.06.2017;

- даними протоколу проведення слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_15 від 13.06.2018 у присутності понятих, з таблицею зображень відповідно яких ОСОБА_15 відтворила обставини події, яка відбулась 23.07.2017 близько 01:40 год. на території ТРЦ «Любава» за адресою м. Черкаси бул. Шевченка, 208/1 на 4 поверсі біля входу до нічного закладу «Манхетен» та показала як ОСОБА_14 було нанесені удари ОСОБА_9 ;

- даними протоколу проведення слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_18 від 13.06.2018 у присутності понятих, з таблицею зображень відповідно яких ОСОБА_18 відтворила обставини події, яка відбулась 23.07.2017 близько 01:40 год. на території ТРЦ «Любава» за адресою м. Черкаси бул. Шевченка, 208/1 на 4 поверсі біля входу до нічного закладу «Манхетен» та показала як ОСОБА_14 було нанесені удари ОСОБА_9 .

Показання свідків, інші докази, які узгоджуються між собою, беззаперечно вказують на вчинення ОСОБА_9 та ОСОБА_10 вказаних кримінальних правопорушень, протягом судового розгляду жодних даних щодо їх недопустимості не встановлено, а отже наведені докази суд приймає як належні та допустимі докази вини обвинувачених.

При цьому суд частково бере до уваги покази свідка ОСОБА_19 в частині провокативної поведінки потерпілого ОСОБА_14 в конфлікті між обвинуваченими та останнім, однак не бере до уваги його твердження, що потерпілий перший розпочав бійку, оскільки дані покази спростовуються показами потерпілого, свідка ОСОБА_15 та матеріалами кримінального провадження.

Суд також не погоджується з твердженнями сторони захисту, щодо необхідної оборони, оскільки вказана позиція не знайшла свого підтвердження під час судового розгляду і розцінює, як спосіб захисту.

Згідно з положеннями ч. 1, 2, 6 ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими КПК. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених вказаним Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Що стосується доводів потерпілого щодо необхідності залишення попередньої кваліфікації дій обвинувачених за ч. 2 ст. 296 КК України, то суд вважає їх неспроможними, з огляду на таке.

Як убачається з матеріалів вказаного кримінального провадження, прокурором Черкаської окружної прокуратури надано затверджений обвинувальний акт відповідно до якого дії обвинуваченого ОСОБА_9 перекваліфіковано на ч. 1 ст. 126 КК України та дії обвинуваченого ОСОБА_10 на ч. 1 ст. 122 КК України.

При цьому, слід зазначити, що безпосереднім об`єктом кримінально-правової охорони за ст. 296 КК України є громадський порядок, тобто суспільні відносини, що сформовані внаслідок дії правових норм, а також морально-етичних засад, звичаїв.

За зовнішніми ознаками хуліганство певним чином схоже на ряд інших злочинів, зокрема на ті з них, що посягають на здоров`я, честь і гідність людини, її майно. Критеріями розмежування цих діянь є насамперед об`єкт посягання, що визначає правову природу та суспільну небезпечність кожного з них, і мотив як ознака суб`єктивної сторони злочину. Хуліганські дії завжди посягають на громадський порядок.

Обов`язковою ознакою суб`єктивної сторони хуліганства є мотив явної неповаги до суспільства. Домінування у свідомості винного такого внутрішнього спонукання і відсутність особистого мотиву посягання на потерпілого є головним критерієм відмежування хуліганства як злочину проти громадського порядку та моральності від злочинів проти особи.

З урахуванням викладеного дії, що супроводжувалися завданням побоїв, заподіянням тілесних ушкоджень, обумовлені особистими неприязними стосунками, підлягають кваліфікації за статтями КК України, що передбачають відповідальність за злочини проти особи. Як хуліганство зазначені дії кваліфікують лише в тих випадках, коли вони були поєднані з очевидним для винного грубим порушенням громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства та супроводжувались особливою зухвалістю чи винятковим цинізмом.

Отже, для юридичної оцінки діяння за статтею 296 КК України обов`язковим є поєднання ознак об`єктивної сторони цього злочину у виді грубого порушення громадського порядку, що супроводжується особливою зухвалістю чи винятковим цинізмом, і суб`єктивної сторони, зокрема, мотиву явної неповаги до суспільства.

Зміст і спрямованість протиправного діяння, що має істотне значення для його правової оцінки, в кожному конкретному випадку визначається виходячи з часу, місця, обстановки й інших обставин його вчинення, характеру дій винного, а також поведінки потерпілого і стосунків, що склалися між ними.

Така позиція міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року (справа № 288/1158/16-к).

Таким чином, суд, оцінюючи всі обставини кримінального правопорушення у їх сукупності, доходить до висновку, що у діяннях обвинувачених відсутній мотив явної неповаги до суспільства, до того ж в діях ОСОБА_9 та ОСОБА_10 відсутні ознаки особливої зухвалості чи виняткового цинізму. Зазначене позбавляє суд можливості кваліфікувати дії останніх за ч. 2 ст. 296 КК України.

При цьому, з огляду на зміст вказаної правової позиції та положення кримінального закону, дії обвинувачених слід кваліфікувати за статтями, що передбачають кримінальну відповідальність особи за кримінальні правопорушення проти життя та здоров`я особи (Розділ ІІ КК України).

Дії ОСОБА_9 суд кваліфікує за:

- ч. 1 ст. 126 КК України, тобто умисне завдання побоїв, які завдали фізичного болю і не спричинили тілесних ушкоджень.

Дії ОСОБА_10 суд кваліфікує за:

- ч. 1 ст. 122 КК України, тобто умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.

Згідно зі статтями 50, 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Виходячи з принципів співмірності та індивідуалізації, це покарання за своїм видом і розміром повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі покарання мають значення і повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують та обтяжують.

Норми закону України про кримінальну відповідальність наділяють суд правом вибору у визначених законом межах заходу примусу певного виду і розміру. Названа функція суду за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки передбачає вибір однієї з альтернативних форм реалізації кримінальної відповідальності і потребує взяття до уваги й оцінки відповідно до визначених законом орієнтирів усіх конкретних обставин справи, без урахування яких обрана міра покарання не може вважатися справедливою. Справедливість покарання має визначатися з урахуванням інтересів усіх суб`єктів кримінально-правових відносин, а також інших осіб з погляду підвищення рівня їх безпеки шляхом запобігання вчиненню нових злочинів і надання підстав правомірно очікувати відповідну протиправному діянню реакцію держави, що є важливим чинником юридичної захищеності людини.

Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини, який у своїх рішеннях (справа «Довженко проти України») зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи із відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права.

Обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченим ОСОБА_9 та ОСОБА_10 судом не встановлено.

Обвинувачений ОСОБА_9 звернувся до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності за ст. 49 КК України.

Вирішуючи дане клопотання суд зазначає наступне.

Відповідно до положень п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального проступку, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі, і до дня набрання вироком законної сили минуло два роки.

Так, приписами ст. 285 КПК України встановлено, що особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність. При цьому особі, яка підозрюється, обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення та щодо якої передбачено можливість звільнення від кримінальної відповідальності у разі здійснення передбачених законом України про кримінальну відповідальність дій, роз`яснюється право на таке звільнення.

За змістом статей 284-288 КПК України підставами для звільнення особи від кримінальної відповідальності при розгляді справи в суді є наявність відповідної норми кримінального закону, яка передбачає таке звільнення, клопотання сторони кримінального провадження про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності та згода обвинуваченого на закриття кримінального провадження на цих підставах.

Отже, наявність таких умов є правовою підставою для прийняття судом рішення про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності. Визнання обвинуваченим своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення як обов`язкової умови такого звільнення кримінальним процесуальним законом не передбачено.

Враховуючи те, що ОСОБА_9 скоїв кримінальний проступок, передбачений ч. 1 ст. 126 КК України, 23 липня 2017 року, то з моменту його вчинення сплинуло більше двох років, а тому суд вважає за можливе звільнити його від кримінальної відповідальності за скоєння даного кримінального правопорушення на підставі положень статтей 49, 74 КК України у зв`язку з закінченням строків давності.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_10 , відповідно до положень ст. 65 КК України, суд враховує: суспільну небезпечність та ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, який згідно ст. 12 КК України є нетяжким злочином, вчинений умисно та посягає на вкрай важливий об`єкт охорони кримінального закону - здоров`я людини, особу обвинуваченого, який характеризується по місцю проживання посередньо, його відношення до скоєного, відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, те, що обвинувачений не перебуває на обліку у лікарів нарколога та психіатра, має на утриманні малолітню дитину, і на підставі викладеного, суд вважає за потрібне призначити покарання в межах санкції ч. 1 ст. 122 КК України у виді обмеження волі.

Що стосується питання застосування положень статті 75 КК України при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_10 , то слід зазначити таке.

Положеннями ч. 1 ст. 75 КК України визначено, що, якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

У межах реалізації дискреційних повноважень суд вправі застосувати ст. 75 КК України та звільнити особу від відбування покарання з випробуванням за наявності передбачених цією статтею обов`язкових умов та достатніх підстав для висновку про можливість виправлення винного без відбування покарання.

Суд, враховуючи конкретні обставини кримінального правопорушення, особу обвинуваченого ОСОБА_10 , те, що раніше він до кримінальної та адміністративної відповідальності не притягувався, вважає, що виправлення винного можливе без реального відбування покарання. Саме тому, суд вважає за потрібне ухвалити рішення про звільнення ОСОБА_10 від відбування призначеного йому покарання з випробуванням.

На думку суду, саме такий вид покарання буде необхідним та достатнім для виправлення, перевиховання ОСОБА_10 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

В судовому засіданні потерпілим ОСОБА_14 заявлено цивільний позов з уточненням до ОСОБА_10 , ОСОБА_9 про відшкодування матеріальної шкоди у сумі 100 грн та моральної шкоди у сумі 263 250,00 грн яку просив стягнути солідарно.

При вирішенні цивільного позову суд керується наступним.

Згідно з ч.2 ст. 127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Частиною 5 ст. 128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Щодо вимог позивача до про відшкодування матеріальної шкоди суд вважає наступне

Відповідно до ст.1166 ЦК України - майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

У судовому засіданні достовірно встановлено, що шкода ОСОБА_14 завдана внаслідок неправомірних дій обвинувачених, разом з тим, матеріальна шкода в розмірі 100 грн не підтверджена, а тому не підлягає до задоволення.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_14 про відшкодування моральної шкоди, в розмірі 263 250,00 гривень підлягає частковому задоволенню. При цьому, визначаючи розмір відшкодування спричиненої моральної шкоди, суд керується ст.ст. 1167, 1168 ЦК України та враховує характер правопорушення, вищевказані обставини, глибину та тривалість моральних страждань і переживань, які переніс потерпілий ОСОБА_14 в зв`язку з отриманням середньої тяжкості ушкоджень. Враховуючи характер та ступень тяжкості отриманих тілесних ушкоджень суд погоджується з доводами потерпілого, що він відчував фізичний біль та страждання, душевні переживання з приводу свого здоров`я, його лікування тривало значний час, на який потерпілий втратив працездатність, зазначені обставини призвели до змін його звичайного життя та погіршили його психологічний стан.

При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди суд приймає до уваги також наданий висновок експерта № СЕ-19/124-21/8913-ПС від 18.10.2021 за результатами проведення психологічної експертизи, згідно якого у ОСОБА_14 є зміни в емоційному стані, індивідуально-психологічних проявах, які перешкоджають активному соціальному функціонуванню його як особистості, зворотні зміни у функціонуванні окремих структур особистості, що призвели до тимчасових порушень в основних сферах діяльності. Орієнтовний розмір її грошової компенсації може становити від 13,5 або 27, або 40,5, або 54 мінімальних заробітних плат, розмір якої встановлюється рівним розміру мінімальної заробітної плати в Україні, чинному на момент винесення рішення суду.

При цьому суд відхиляє доводи захисника обвинувачених щодо недопустимості вищезазначеного висновку, оскільки зазначений висновок відповідає вимогам ст..101 КПК України, виконаний на підставі ухвали суду про призначення судово психологічної експертизи на підтвердження цивільного позову, що відповідає положенням ст.ст. 56, 128 КПК України.

Але, враховуючи, матеріальний стан обвинуваченого ОСОБА_10 , наявність на утримані малолітньої дитини, суд вважає, що відшкодування потерпілому моральної шкоди у розмірі, визначеному висновком психологічної експертизи буде непомірним тягарем для обвинуваченого, а тому керуючись принципами розумності та справедливості, при цьому враховує провокативну поведінку потерпілого, яка, була спрямована на розпалювання конфлікту між ним та обвинуваченими в момент вчинення кримінального правопорушення, і вважає можливим зменшити суму відшкодування завданої потерпілому моральної шкоди до 40000 гривень.,

Враховуючи, що до обвинуваченого ОСОБА_9 застосовано положення п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України, згідно чого останній звільняється від кримінальної відповідальності, суд позбавлений можливості вирішити цивільний позов потерпілого в частині стягнення матеріальної та моральної шкоди в солідарному порядку.

Відносно обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_10 був обраний запобіжний захід, у вигляді домашнього арешту, із визначенням часу, дія якого закінчилась, клопотань щодо обрання запобіжного заходу від учасників процесу не надходило.

Крім того, суд, виконуючи вимоги ч. 2 ст. 124 КПК України, вважає за необхідне стягнути з обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_10 процесуальні витрати в рівних частинах на залучення експерта за проведення судово - психологічної експертизи у сумі 7722,90 грн.

Долю речових доказів необхідно вирішити в порядку ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст.370,374,377 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Звільнити ОСОБА_9 від кримінальної відповідальності за обвинуваченням у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 126 КК України, на підставі ст.ст. 49, 74 КК України у зв`язку із закінченням строків давності.

Визнати ОСОБА_10 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України та призначити йому покарання у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_10 від відбування покарання з випробуванням на 1 (один) рік, зобов`язавши у відповідності до ст. 76 КК України періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Позовну заяву ОСОБА_14 до ОСОБА_10 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_10 на користь ОСОБА_14 40 000,00 грн моральної шкоди, в іншій частині відмовити.

Стягнути з ОСОБА_9 на користь держави процесуальні витрати на залучення експерта під час проведення судово - психологічної експертизи в сумі 3870,45 грн.

Стягнути з ОСОБА_10 на користь держави процесуальні витрати на залучення експерта під час проведення судово - психологічної експертизи в сумі 3870,45 грн.

Речовий доказ, який зберігається в матеріалах кримінального провадження, а саме: диск DVD+R «Axent» залишити при матеріалах кримінального провадження.

На вирок протягом 30 діб може бути подана апеляція до Черкаського апеляційного суду.

Головуючий ОСОБА_1