ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

іменем України

Справа № 210/2741/22

Провадження № 1-в/210/411/22

"21" вересня 2022 р.

Дзержинський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді Чайкіної О.В., за участі секретаря судових засідань - Перог Р.О.

учасники провадження, які беруть участь у розгляді справи: прокурор Криворізької південної окружної прокуратури Петров В.І., представник ДУ "КВК № 80" - Дегтяр Р.В. засуджений ОСОБА_1 , захисник засудженого - адвокат Козак А.В..

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в режимі дистанційного судового провадження заяву засудженого ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Кривому Розі, українця, громадянина України, засудженого по даній справі: 1) 21.05.2020 року Довгинцівським районним судом міста Кривого Рогу за ст. 185 ч.2 КК України до 1 року позбавлення волі. На підставі статті 71 КК України частково приєднати не відбуту частину покарання за вироком від 15.05.2019 року, остаточно призначити строк 3 роки 1 місяць позбавлення волі. Вирок набрав законної сили 23.06.2020 року. 2). 28.10.2020 року Жовтневим районним судом міста Кривого Рогу за ст.ст. 185 ч. З, 185 ч. 2, 70 ч. 1 КК України строком 3 роки позбавлення волі. На підставі статті 70 ч. 4 КК України шляхом часткового складання покарання за вироком від 21.05.2020 року, остаточно призначити строк 3 роки 2 місяці позбавлення волі. Вирок набрав законної сили 03.12.2020 року, відбуває покарання в Державній установі «Криворізька виправна колонія (№80)»

початок строку відбування покарання 27.11.2019 р., кінець 27.01.2023 р.,

про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання (ст. 81 КК України)

ВСТАНОВИВ:

Засуджений ОСОБА_1 звернувся до суду з клопотанням про застосування відносно нього умовно-дострокового звільнення (за статтею 81 КПК України).

Клопотання подане в порядку статей 537-539 КПК України до суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок.

Ухвалою Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 06 вересня 2022 року призначено розгляд подання в режимі відеоконференції за місцем відбування покарання останнього.

Позиції сторін.

Засуджений ОСОБА_1 підтримав клопотання, просив його задовольнити. Зазначив, що усвідомив свою провину.

Захисник засудженого адвокат Козак А.В. підтримав клопотання засудженого, просив його задовольнити.

Представник ДУ «КВК № 80» Дегтяр Р.В. просив суд відмовити у задоволенні заяви засудженого про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, оскільки останній не довів своє виправлення.

Прокурор Петров В.І. заперечував проти задоволення клопотання. На думку прокурора, кінцева мета покарання не досягнута, а звернення до суду із заявою про застосування пільги за статтею 81 КК України є передчасним.

Обставини, встановлені судом.

Вироком Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу від 21.05.2020року визнано винним ОСОБА_1 за ст. 185 ч.2 КК України до 1 року позбавлення волі. На підставі статті 71 КК України частково приєднано не відбуту частину покарання за вироком від 15.05.2019 року, остаточно призначено строк 3 роки 1 місяць позбавлення волі. Вирок набрав законної сили 23.06.2020 року.

Крім того, 28.10.2020 року Жовтневим районним судом міста Кривого Рогу визнано винним ОСОБА_1 за ст.ст. 185 ч. З, 185 ч. 2, 70 ч. 1 КК України строком 3 роки позбавлення волі. На підставі статті 70 ч. 4 КК України шляхом часткового складання покарання за вироком від 21.05.2020 року, остаточно призначено строк 3 роки 2 місяці позбавлення волі. Вирок набрав законної сили 03.12.2020 року.

Засуджений ОСОБА_1 в місцях позбавлення волі знаходиться з 28.11.2019 року.

Під час утримання в Установі виконання покарань № 3 (місто Кривий Ріг) , характеризувався негативно, 7 (сім) разів притягувався до дисциплінарної відповідальності, заохочень не мав.

З 30.12.2020 року по теперішній час відбуває покарання в Державній установі «Криворізька виправна колонія (№80)».

За допущені порушення установленого порядку відбування покарання 4 (чотири) рази притягувався до дисциплінарної відповідальності, у тому числі 1 (один) раз був поміщений до ДІЗО. Допущені порушення виражалися у самовільному пересуванні, порушенні локалізації, вилученні заборонених речовин. На теперішній час стягнення погашенні у встановленому законом порядку, характеризується посередньо. Заохочень не має. Не виявив бажання бути залученим до праці на виробництві установи. Підтримує рівні взаємовідносини з іншими засудженими, адекватно реагує на критику на свою адресу. Дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом з метою

встановлення з ним неслужбових стосунків. Не приділяє уваги необхідності дбайливого ставлення до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснення за ними належного догляду, використання їх тільки за призначенням. До виконання передбачених законом вимог персоналу установи ставиться не завжди сумлінно через особисту неорганізованість. Безвідповідально ставиться до виконання робіт із благоустрою установи, не вбачає суспільної необхідності у їх виконанні. Намагається дотримуватись вимог пожежної безпеки і безпеки праці. Відповідно статті 123 КВК України бере участь в програмі диференційованого виховного впливу «Правова просвіта». Участі у виховних заходах установи не бере. До професійно-технічного навчання не виявив бажання бути залученим.

З індивідуальної програми соціально-виховної та психологічної роботи із засудженим вбачається, що ОСОБА_1 станом на 14.09.2022 року став на шлях виправлення.

Мотиви та висновку суду

Відповідно до ст. 81 КК України до осіб, що відбувають покарання у вигляді позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання.

Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за корупційний нетяжкий злочин або кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисне кримінальне правопорушення і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисне кримінальне правопорушення, за яке вона засуджена до позбавлення волі (ч.2, п. 2 ч.3 ст. 81 КК України).

Як слідує зі змісту кримінального закону, положення про те, що засуджений довів своє виправлення, означає, що його сумлінна поведінка і ставлення до праці свідчать про успішність процесу виправлення і можливості ефективного продовження його при умові застосування умовно-дострокового звільнення.

Передумовою застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання згідно з ч.1 ст. 81 КК України є фактичне відбування особою певного виду покарання.

Разом з тим, підставами для такого звільнення є не лише фактичне відбуття засудженим певної частини покарання, а й доведення засудженим свого виправлення.

Доведення засудженим свого виправлення означає досягнення ним такого стану, за якого від даної особи не доводиться очікувати вчинення в майбутньому нових злочинів. Виправлення засудженого має бути підтверджене його сумлінною поведінкою і ставленням до праці. При цьому сумлінна поведінка характеризується дотриманням режиму відбування покарання, виконанням покладених на засудженого законних обов`язків; виконанням законних вимог представників адміністрації органу, що виконує покарання; підвищенням загальноосвітнього і професійно-технічного навчання; поведінкою у побуті; стримуванням від порушень режиму відбування покарання, від порушень правил внутрішнього розпорядку, неухильним додержанням загальноприйнятих норм і правил поведінки; активною участю у суспільному житті і сумлінним виконанням громадських доручень у процесі відбування покарання; прагненням своєю діяльністю спокутувати вину за вчинений злочин тощо.

Ставлення до праці характеризується постійною свідомою участю у суспільній корисній праці; систематичним виконанням трудових обов`язків, виробничих завдань і дорученої роботи; відсутністю відмов від роботи, невиходів на роботу без поважних причин і порушень трудової дисципліни; відсутністю трудових порушень тощо.

Суд зазначає, що сумлінна поведінка і ставлення до праці є необхідним і достатнім доказом виправлення засудженого.

Крім того, засуджений ОСОБА_1 має 11 (одинадцять) стягнень, останнє стягнення погашене лише в серпні місяці. Крім того, засуджений ОСОБА_1 не має взагалі жодного заохочення, не працює та не має доходу.

Згідно до ст. 6 КВК України виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки, свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства; повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві.

Критерієм сумлінної поведінки є неухильне дотримання всіх вимог режиму місця відбування покарання та всіх покладених на засудженого обов`язків. Чесним ставленням до праці є постійна старанність у роботі, прагнення до кращого виконання дорученої роботи, підвищення кваліфікації, бережливе ставлення до матеріалів, обладнання. Висновок про виправлення засудженого має ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь період відбування покарання, а не за час, що безпосередньо передує розгляду питання про можливість застосування умовно-дострокового звільнення від покарання.

Розглядаючи клопотання засудженого щодо застосування умовно-дострокового звільнення, та оцінюючи ступінь виправлення засудженого, суд враховує дані про його поведінку і ставленні до праці за весь час відбування покарання.

Згідно з пунктом 9 розділу І наказу Міністерства юстиції України від 04 листопада 2013 року за № 2300/5 зі змінами та доповненнями "Про організацію соціально-виховної та психологічної роботи із засудженими" (зі змінами та доповненнями, надалі Наказ № 2300/5) ступінь виправлення засуджених визначається з урахуванням оцінки ризиків вчинення повторного кримінального правопорушення та стану реалізації індивідуальної програми соціально-виховної роботи із засудженим.

Кожні шість місяців здійснюється перегляд оцінки ризиків, під час якого враховуються отримані результати соціально-виховної роботи із засудженим за попередній період та інформація щодо факторів ризику засудженого. За результатами перегляду оцінки складається індивідуальна програма соціально-виховної роботи із засудженим на наступні шість місяців, яка може містити як нові цілі та заходи до них, так і передбачати продовження роботи над цілями, поставленими на попередньому етапі, та включати актуальні заходи на цей період.

З метою контролю результатів реалізації індивідуальних програм роботи із засудженими, фіксації соціально-виховних та психологічних заходів ведуться у кримінально-виконавчих установах - Щоденник індивідуальної роботи із засудженим.

Тобто, оцінка ступеню виправлення здійснюється за такими критеріями: дотримання вимог режиму відбування покарання; поведінка стосовно персоналу; поведінка стосовно інших засуджених; ставлення до виконання робіт із самообслуговування, благоустрою колонії; дотримання правил санітарії та гігієни; ставлення до участі в програмах диференційованого виховного впливу. В кінці відповідного Розділу Щоденника передбачається виставлення середнього балу та фіксації загальних зауважень.

Так, в основу оцінки ступеню виправлення засуджених покладається виконання ними обов`язків, передбачених ч. 3 ст. 107 КВК України. Серед важливих критеріїв вважається оцінка «ставлення до участі в програмах диференційованого виховного впливу», як засобу стимулювання правослухняної поведінки засуджених та елементу виховного впливу (ст. 123 КВК України). Крім того, має враховуватись загальноосвітнє і професійно-технічне навчання засуджених (ч. 2 ст. 126 КВК України); участь засуджених у самодіяльних організаціях, його соціально корисна активність (ч. 2 ст. 127 КВК України).

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 відбуває покарання за вчинення умисного тяжкого злочину, зокрема за вчинення таємного викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненною за попередньою змовою группою осіб, поєднана з проникненням у інше приміщення яке вчинено повторно..

За весь час відбування з 28.11.2019 року засуджений не мав жодного заохочення, які передують зверненню до суду із клопотанням про застосування статті 81 КК України.

Проте у засудженого ОСОБА_1 наявні 11 (одинадцять) стягнень, останнє з яких погашено лише у серпні 2022 року, що характеризує особу, як таку, що не бажає ставати на шлях виправлення.

Жодних даних про те, що засуджений своєю сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів виправлення та його поведінка не зазнає позитивних змін в матеріалах справи не має..

Крім того, об`єктивно згідно з даними адміністрації установи виконання покарань, засуджений згідно вироку суду визнав свою провину повністю, позову не має. Крім того, суд з довідки про доходи ОСОБА_1 вбачає, що останній взагалі не виконував роботи згідно яких отримував би дохід, тобто не виявив бажання бути залученим до робіт на підприємстві, що свідчить про непослідовний процес виправлення і у сукупності із дослідженими даними не може бути безсумнівним підтвердженням його виправлення та готовності до самокерованої правослухняної поведінки.

Як вбачається з щоденника індивідуальної роботи із засудженим та характеристики, ОСОБА_1 станом на 14.09.2022 року стає на шлях виправлення.

28.01.2021року засудженого було розглянуто на адміністративній комісії згідно ст. 101 КВК України, але у зв`язку з наявністю діючих стягнень йому було відмовлено у переведенні до дільниці соціальної реабілітації.

02.07.2021 року засудженого було розглянуто на комісії установи відповідно до ст. 82 КК України, але у зв`язку з наявністю діючих стягнень йому було відмовлено у заміні невідбутої частини покарання більш м`яким.

02.02.2022 року засудженого було розглянуто на комісії установи відповідно до ст. 81 КК України, але у зв`язку з невідповідністю оцінки ступеню виправлення «лише стає на шлях виправлення» йому було відмовлено в умовно достроковому звільненні.

На профілактичному обліку установи не перебуває.

Згідно вироку суду вину визнав, позову не має.

01.06.2022року проведено оцінку ризику вчинення повторного кримінального правопорушення, за результатами якої підсистема «КАСАНДРА» Єдиного реєстру засуджених та осіб, узятих під варту, визначила ступінь рівня ймовірної небезпеки для суспільства як «СЕРЕДНІЙ».

В той же час, суспільно-корисна праця та роботи з благоустрою є обов"язком засуджених.

Отже, оцінюючи у сукупності всі дані, які можуть служити чинником для визнання поведінки ОСОБА_1 такою, що свідчить про його виправлення, враховуючи, що не відбутий строк становить 6 місяців 9 днів, суд вважає, що останнім не надано конкретних переконливих даних про те, що процес його виправлення досяг тієї стадії, на якій відбування засудженим призначеного покарання перестає бути доцільним і подальше його виправлення можливе в умовах перебування на волі.

Згідно частини 2 статті 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

В сукупності з зазначеним та наявною в матеріалах справи інформацією щодо особи засудженого, суд не знаходить підстав для застосування до засудженого умовно-дострокового звільнення.

На думку суду, звільнення від відбування покарання умовно-достроково з огляду на те, що ОСОБА_1 не довів свого виправлення, не виявив бажання бути залученим до робіт на підприємстві, а також тяжкість злочину, скоєного ОСОБА_1 не буде гарантувати такої цілі покарання як кара, тобто не буде відповідати засадам призначення покарання, визначеним у ст.ст. 50, 65 КК України, тому клопотання є передчасним.

В сукупності з зазначеним та наявною в матеріалах особової справи інформацією, суд не знаходить підстав для застосування до засудженого умовно-дострокового звільнення.

На підставі викладеного, керуючись ч. 2 ст. 376 КПК України, ст. 81 КК України, ст.ст. 537, 539 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву засудженого ОСОБА_1 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання - залишити без задоволення.

Направити до Державної установи "Криворізька виправна колонія №80" копії ухвал - для відома , а так само і для вручення засудженому.

Копію ухвали вручити прокурору.

Ухвала може бути оскаржена протягом семи днів з дня її оголошення шляхом подання апеляції до Дніпровського апеляційного суду через Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, а засудженим, який відбуває покарання в місцях позбавлення волі - в той же строк з моменту отримання її копії.

Повний текст ухвали складено та проголошено 22 вересня 2022 року о 09год.45хв. в залі судового засідання № 309 Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області (м. Кривий Ріг, пр-т. Миру 24, третій поверх).

Суддя: О. В. Чайкіна