Єдиний унікальний номер справи 185/279/21
Провадження № 1-кп/185/146/22
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 травня 2022 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у період воєнного стану матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001233 від 25 липня 2020 року за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ханлара, Азербайджан, громадянин України, не працюючий, має середню освіту, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, -

за участю:

прокурора - ОСОБА_4

обвинуваченого - ОСОБА_3

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5

потерпілого ОСОБА_6 ,

представника потерпілого адвоката ОСОБА_7

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 , 25 липня 2020 приблизно о 12:00 год. світлий час доби, в умовах обмеженої видимості, керував технічно справним автомобілем марки «ВАЗ 21213» реєстраційний номер НОМЕР_1 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 від 01.07.2020 року належить йому і рухався зі швидкістю 20 кілометрів на годину по автодорозі сполученням «Петропавлівка-Сонцево-Богданівка» в Павлоградському районі з боку шахти Дніпровська у напрямку села Богданівка та наближався до місця з`їзду з асфальтованої дороги на ґрунтову дорогу, по якій мав намір продовжити рух у напрямку міста Павлограда Дніпропетровської області.

Під час руху водій ОСОБА_3 при з`їзді з асфальтованої дороги на ґрунтову дорогу, маючи об`єктивну можливість своїми односторонніми діями забезпечити безпеку дорожнього руху, не врахував дорожню обстановку, не впевнився що його дії будуть безпечними та не створять небезпеки іншим учасникам дорожнього руху, не маючи будь-яких перешкод технічного і фізичного характеру для забезпечення безпеки дорожнього руху, грубо порушуючи Правила дорожнього руху, під час виконання повороту праворуч не переконавшись у безпечності своїх дій, перебуваючи на ґрунтовій дорозі, виїхав на смугу зустрічного руху, по якій рухався мотоцикл марки «ZONGSHEN ZS150-10» реєстраційний номер НОМЕР_3 під керуванням водія ОСОБА_6 , з боку с. Богданівка у напрямку шахти Дніпровська. В процесі подальшого зближення зазначених транспортних засобів по ґрунтовій дорозі сполученням «Петропавлівка-Сонцево-Богданівка» в Павлоградському районі, водій автомобіля марки «ВАЗ 21213» реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_3 допустив зіткнення з мотоциклом марки «ZONGSHEN ZS150-10» реєстраційний номер НОМЕР_3 під керуванням водія ОСОБА_6 . В результаті дорожньо-транспортної пригоди водій мотоцикла марки «ZONGSHEN ZS150-10» ОСОБА_6 отримав тілесні ушкодження.

Своїми діями водій ОСОБА_3 грубо порушив вимоги п. 10.5 Правил дорожнього руху України, в якому вказано, що «Поворот необхідно виконувати так, щоб при виїзді з перехрещення проїзних частин транспортний засіб не опинився на смузі зустрічного руху, а у разі повороту праворуч слід рухатися ближче до правого краю проїзної частини, крім випадку виїзду з перехрестя, де організовано круговий рух, де напрямок руху визначено дорожніми знаками чи дорожньою розміткою або де рух можливий лише в одному напрямку».

Порушення п. 10.5 Правил дорожнього руху України, з технічної точки зору, знаходиться в причинному зв`язку з настанням події даної дорожньо-транспортної пригоди та з наслідками, що настали і невиконання п.10.3 Правил дорожнього руху України призвело до даної дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок чого водій мотоцикла «ZONGSHEN ZS150-10» ОСОБА_6 отримав тілесні ушкодження, які за відносяться до тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки в життя в момент заподіяння та за ознакою стійкої втрати працездатності не менш ніж на одну третину/не менш 33%.

Обвинувачений ОСОБА_3 під час судового розгляду свою вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення визнав повністю, та пояснив, що 25.07.2020 року о 12:00 год. рухаючись на автомобілі «ВАЗ 21213» в напрямку с. Богданівка, виконуючи виїзд з об`їздної дороги впевнившись у безпечності своїх дій, але маючи обмежену видимість деревами, не побачив мотоцикл, різко почав гальмувати, проте не зміг уникнути зіткнення. Дуже шкодує з цього приводу та щиро розкаюється. Цивільний позов визнає частково. Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України просив подальше судове слідство по кримінальному провадженню не проводити.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, суд, вислухавши думку учасників судового провадження, які вважали недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, з`ясувавши у обвинуваченого, чи правильно він розуміє зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності його позиції, роз`яснивши йому, що він буде позбавлений права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Суд, вислухавши пояснення обвинуваченого, дійшов висновку, що ОСОБА_3 винний у вчиненні кримінального правопорушення, що йому інкримінується за обставин, які вказані вище.
Потерпілий ОСОБА_6 пояснив, що 25 липня 2020 року о 12:00 год. рухаючись на мотоциклі в напрямку с. Богданівка, автомобіль марки «ВАЗ» виїхав на його смугу внаслідок чого сталося зіткнення, після чого він отримав закритий перелом стегнової кістки та множинні забої. На сьогодні непрацездатний.

Суд вину обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні вищевказаного кримінального правопорушення вважає доведеною.

При визначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого: раніше не судимий, має на утриманні неповнолітню дитину 2005 року народження.

За правилами кримінального закону покарання, призначене особі за вчинений злочин, має бути законним і справедливим. Законність покарання означає, що його має бути призначено особі відповідно до вимог цього закону, а справедливість покарання визначається принципом його домірності, тобто необхідності його визначення судом саме у тому виді й розмірі, яке з врахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину, даних про особу винного та обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання, буде необхідним та достатнім для її виправлення й попередження нових злочинів. За формою вини злочин є необережним.

За правилами ст. 65 КК України суд призначає покарання за вчинений злочин відповідно до Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

При визначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого: раніше не судимий, вчинив у відповідності до ст. 12 КК України злочин, який відноситься до категорії тяжких, за місцем роботи та проживання характеризується позитивно, має на утриманні малолітню доньку.

Відповідно до ч. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті", при призначенні покарання за відповідною частиною ст. 286 Кримінального кодексу України суди мають враховувати не тільки наслідки, що настали, а й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину, вину інших причетних до нього осіб (пішоходів, водіїв транспортних засобів, працівників, відповідальних за технічний стан і правильну експлуатацію останніх, тощо), а також обставини, які пом`якшують і обтяжують покарання, та особу винного.

Обставиною, що пом`якшує покарання згідно ст. 66 КК України, є щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання згідно ст. 67 КК України, не встановлено.

За сукупністю обставин вчинення злочину, ступеня тяжкості, даних про особу обвинуваченого, думку потерпілого, суд дійшов висновку, що покарання ОСОБА_3 слід призначити в межах санкції статті, за якою він обвинувачується у вигляді позбавлення волі з позбавленням права керування транспортним засобом.

Суд приходить до висновку, що обставина, яка пом`якшує покарання обвинуваченого не є винятковою і не знижує істотним чином міру тяжкості скоєного кримінального правопорушення, не зменшує її суспільну небезпеку до рівня, що виходить за межі покарання, що виключає застосування до обвинуваченої ст. 69 КК України призначення більш м`якого покарання, ніж передбаченого законом

Суд прийшов до висновку, що виправлення обвинуваченого можливе без ізоляції його від суспільства і вважає можливим звільнити його від основного покарання відповідно до ст.75 КК України з випробуванням, поклавши на нього обов`язки, передбачені ст.76 КК України.

Саме таке покарання, на думку суду, буде необхідним і достатнім для попередження вчинення нових кримінальних правопорушень та досягнення самої мети покарання, згідно ст. 50 КК України.

Міра запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_3 не обиралась.

В рамках кримінального провадження потерпілим ОСОБА_6 було заявлено позов до обвинуваченого про відшкодування моральної шкоди в сумі 300000 грн., завданої кримінальним правопорушенням.

В обґрунтування заявлених вимог ОСОБА_6 зазначив, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди він зазнав тілесних ушкоджень, внаслідок чого фактично з 25.07.20 року по теперішній час тривало лікує наслідки ДТП, в тому числі вже тричі лікувався в умовах стаціонарного лікування (з дня ДТП з 25.07.2020 року по 11.09.2020 року, з 16.12.2020 року по 28.12.2020 року, з 18.01.2021 року по 08.02.2021 року) Під час стаціонарних лікувань переніс декілька складних операцій. Наявність моральної шкоди обґрунтована тим що потрапивши у дорожньо-транспортну пригоду він відчуває фізичний біль та страждання, яких зазнав у зв`язку із ушкодженням здоров`я. Він відчуває стрес, пов`язаний з тим, що за час його хвороби він не міг повноцінно працювати та утримувати свою сім`ю. На даний час він не має можливості вести звичний спосіб життя. Заподіяна моральна шкода позивачем була оцінена в 300 000 грн.

Обвинувачений ОСОБА_3 цивільний позов про відшкодування моральної шкоди визнав частково.

Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази щодо заявлених позовних вимог встановив наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Згідно із ч. 5 ст. 128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Вирішення цивільного позову в кримінальному провадженні регламентоване ст. 129 КПК України.

Як встановлено ч. 1 та ч. 3 ст. 129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому; у разі виправдання обвинуваченого за відсутності в його діях складу кримінального правопорушення або його непричетності до вчинення кримінального правопорушення, а також у випадках, передбачених частиною першою статті 326 цього Кодексу, суд залишає позов без розгляду.

Відповідно до статей 1166, 1187 ЦК України, шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки незалежно від наявності вини.

Відтак, у даному провадженні пред`явлене обвинувачення та доведеність винуватості ОСОБА_3 у пред`явленому обвинуваченні безпосередньо пов`язані із пред`явленим цивільним позовом потерпілим у кримінальному провадженні.

Частина 3 ст. 23 ЦК України передбачає, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Постанова Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику по справам про відшкодування моральної /немайнової/ шкоди» зі змінами внесеними Постановою Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 року № 1 у пункті 9 Постанови орієнтує суди, що розмір відшкодування моральної шкоди, суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань /фізичних, психічних та інших/, яких зазнав позивач, характер немайнових витрат, їх тривалість, можливість відновлення тощо та з урахуванням інших обставин. Зокрема враховується стан здоров`я потерпілого.

Протиправність поведінки водія ОСОБА_3 , його вина, а також причинний зв`язок між заподіяною шкодою та протиправною поведінкою, підтверджені вищезазначеними доказами, які підтверджують обставини вчиненого кримінального правопорушення.

Так, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Що стосується вимог про відшкодування моральної шкоди, то згідно положень ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Статтею 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди,завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає,зокрема,у фізичному болю та стражданнях,яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Ч. 4 ст. 23 ЦК України передбачає, що моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Отже, під поняттям "моральна шкода" охоплюються негативні наслідки немайнового характеру, які заподіяні фізичній особі внаслідок завданих їй фізичних, психічних та моральних страждань, що пов`язані із порушенням її прав чи охоронюваних законом інтересів. Фізичні страждання - це фізичний біль, функціональний розлад організму, зміни в емоційно-вольовій сфері, інші відхилення від звичайного стану здоров`я, які є наслідком дій (бездіяльності), що посягають на немайнові блага або майнові права громадянина. Суд не погоджується з розміром заявленої позивачем моральної шкоди та вважає його надмірно великим.

При встановленні можливої суми відшкодування в грошовому еквіваленті суд зіставляє глибину моральних страждань і суму заявлених компенсацій. При цьому враховуються: загальні страждання, психологічний і фізичний стан потерпілого, погіршення функціонування його певних органів.

Як встановлено судом, ОСОБА_3 вчинив злочинні дії, окреслені у ч. 2 ст. 286 КК України, вина обвинуваченого в скоєнні дорожньо-транспортної пригоди, яке потягло спричинення потерпілому ОСОБА_6 тяжкі тілесні ушкодження доведена. Отже, заявлена вимога цивільного позивача пов`язується з фактом заподіяння злочином моральної шкоди, і суд враховуючи стан здоров`я потерпілого, фізичні та душевні страждання, що призвели до негативних змін у житті потерпілого, тяжкість вимушених змін у його звичайному способі життя, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, вважає, що маються підстави для відшкодування моральної шкоди відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 23 ЦК України та п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди".

При визначенні розміру спричиненої обвинуваченою моральної шкоди потерпілому ОСОБА_6 , яка полягає в тому, що останній внаслідок ушкодження його здоров`я переніс стресову ситуацію, тривалі душевні страждання, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди він отримав численні травми, які до цих пір спричиняють йому сильний фізичний біль, тривалий час перебував на лікуванні в медичній установі, внаслідок чого порушився його звичний уклад життя.

Враховуючи конкретні обставини справи, характер і обсяг фізичних та душевних страждань, яких зазнав потерпілий ОСОБА_6 , а також суд враховує принцип розумності і справедливості, і з урахуванням всього цього вважає можливим стягнути з обвинуваченого на користь потерпілого 100000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

Арешт, накладений ухвалою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 27 липня 2020 року на автомобіль марки «ВАЗ-21213», реєстраційний номер НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_8 , який зберігається на площадці тимчасового тримання транспортних засобів Павлоградського ВП ГУНП в Дніпропетровській області за адресо.: м. Павлоград, вул. Дніпровська, 10; мотоцикл марки «ZONGSEN ZS150-10», реєстраційний номер НОМЕР_4 , власником якого є ОСОБА_6 , який зберігається на площадці тимчасового тримання транспортних засобів Павлоградського ВП ГУНП в Дніпропетровській області за адресо.: м. Павлоград, вул. Дніпровська, не може бути скасовано, за необхідністю виконання цивільного позову.

Судові витрати на проведення транспортно-трасологічної експертизи № 19/104-9/2/1093 від 13 жовтня 2020 року в сумі 1307 грн. 60 коп., судової автотехнічної експертизи № 19/104-9/2/1407 від 28 грудня 2020 року в сумі 1307 грн. 60 коп., підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.

Питання про речові докази вирішується на підставі ст.100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винним за ч.2 ст. 286 КК України, та призначити йому покарання у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортним засобом строком на 2 (два) роки.

У відповідності до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного основного покарання у вигляді обмеження волі, якщо протягом іспитового строку 2 (два) роки він не вчинить нового кримінального правопорушення та виконає покладені на нього обов`язки, передбачені ст.76 КК України:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Запобіжний захід ОСОБА_3 до набрання вироком законної чинності не обирати.

В задоволенні клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна відмовити, за необхідністю виконання цивільного позову.

Стягнути з ОСОБА_3 судові витрати на проведення експертиз у сумі 2615 грн. (дві тисячі шістсот п`ятнадцять) 20 коп. на користь держави.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_6 до ОСОБА_3 про відшкодування моральної шкоди у розмірі 300 000 грн., завданої кримінальним правопорушенням, - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_6 в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, 100 000 (сто тисяч) гривень.

В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Речові докази:

-мотоцикл марки «ZONGSEN ZS150-10», реєстраційний номер НОМЕР_4 , власником якого є ОСОБА_6 , який зберігається на площадці тимчасового тримання транспортних засобів Павлоградського ВП ГУНП в Дніпропетровській області за адресо.: м. Павлоград, вул. Дніпровська, 10 повернути ОСОБА_6 за належністю

Вирок може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду через Павлоградський міськрайонний суд протягом тридцяти діб з дня його проголошення, а за відсутності апеляційної скарги вирок набуває законної сили.

Суддя: ОСОБА_1