ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 642/5507/21 Номер провадження 11-сс/814/645/22Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2022 року м. Полтава

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
з секретарем
судового засідання ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні провадження за апеляційною скаргою прокурора ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м.Харкова від 16 лютого 2022 року, -
ВСТАНОВИЛА :
Цією ухвалою задоволено частково клопотання прокурора відділу Харківської обласної прокуратури ОСОБА_6 про арешт майна.
Накладено арешт на майно, а саме на:
1) Вилучене 28.01.2022, за фактичним місцем мешкання ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_1 , а саме:
-мобільний телефон «Айфон 12 Promax»;
-ноутбук «Asus» серійний номер НОМЕР_1 , без зарядного пристрою, без шнура;
-банківську картку «ПриватБанку» з номером НОМЕР_2 ;
-4 договори зі зразками підпису ОСОБА_7 : «Договір про надання послуг з централізованого водопостачання та водовідведення №974/8/м від 01.11.2012», «Договір № 172/2836 про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води від 01.11.2012», «Типовий договір № 10060/3637 від 18.04.2011», « Договір про користування електричною енергією № 4046088 від 01.11.2012».
В іншій частині в задоволенні клопотання відмовлено.
З даним рішенням не погодився прокурор ОСОБА_6 та подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Леніського районного суду м.Харкова від 16.02.2022 та постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання прокурора від 14.02.2022 та накласти арешт на :
-мобільний телефон «Айфон 12 Promax»;
-ноутбук «Asus» серійний номер B8NOAS178293325, без зарядного пристрою, без шнура;
-банківську картку «ПриватБанку» з номером НОМЕР_2 ;
-грошові кошти в сумі 100 дол.США та 5 450 грн.;
-4 договора зі зразками підпису ОСОБА_7 : «Договір про надання послуг з централізованого водопостачання та водовідведення №974/8/м від 01.11.2012», «Договір № 172/2836 про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води від 01.11.2012», «Типовий договір № 10060/3637 від 18.04.2011», «Договір про користування електричною енергією № 4046088 від 01.11.2012».
Зазначає, що виявлені та вилучені під час обшуку речі та документи, можуть бути використані як доказ обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а грошові кошти повинні бути арештовані для відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення.
Вказує, що вище перелічені предмети та документи, електронні носії інформації визнані речовими доказами постановою слідчого від 29.01.2022.
Стверджує, що відсутнє підтвердження джеред походження грошових коштів, вилучених під час обшуку, а судом це не досліджувалось.
Також судом не було досліджено докази щодо шкоди, яка внаслідок безпідставної сплати у виді грошового забезпечення поліцейським ВО ІТТ №1 ГУНП в Харківській області ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_7 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 становить-2 087 811,19 грн.
Одночасно прокурор ОСОБА_6 просить поновити строк на апеляційне оскарження ухвали Ленінського районного суду м.Харкова від 16.02.2022 року.
Вказує, що в зв`язку з введеним на території України воєнним станом, проведенням у м.Харкові активних бойових дій та неотриманням прокурором по сьогоднішній день повного тексту ухвали, він не міг належним чином здійснювати свої процесуальні права та не мав можливості підготувати апеляційну скаргу і звернутися з нею до апеляційного суду, у передбачений КПК України термін.
Учасники, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце судового розгляду в судове засідання не з`явились, попередньо надіславши клопотання про здійснення апеляційного розгляду без їх участі.
Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши матеріали судового провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.
Згідно розпорядження Голови Верховного Суду України від 25 березня 2022 року за№ 14/0/9-22 про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану, справи Харківського апеляційного суду передані на розгляд до Полтавського апеляційного суду.
Згідно ч. 3 ст. 392 КПК України, в апеляційному порядку можуть бути оскаржені ухвали слідчого судді у випадках, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до вимог п. 3 ч. 2 ст. 395 КПК України, апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана протягом п`яти днів з дня її проголошення, якщо інше не передбачене цим Кодексом.
У відповідності до положень частини 3 вказаної вище статті КПК України якщо ухвалу суду або слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, або якщо вирок було ухвалено без виклику особи, яка його оскаржує, в порядку, передбаченому статтею 382 цього Кодексу, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.
Вивчаючи клопотання прокурора ОСОБА_6 про поновлення строку на апеляційне сокарження, та враховуючи складну військову ситуацію у м.Харкові та те, що учасникам копія оскаржуваної ухвали не надсилалася і відсутня в Єдиному державному реєстрі судових рішень, колегія суддів вважає за необхідне поновити строк прокурору ОСОБА_6 на апеляційне оскарження ухвали Ленінського районного суду м.Харкова від 16.02.2022.
У відповідності до вимог ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Згідно з вимогами ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні й достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Під час апеляційного перегляду встановлено, що в провадженні другого слідчого відділу ТУ ДБР, розташованого у м. Полтаві, перебувають матеріали досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000298 від 06.07.2021, за підозрою ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_7 , ОСОБА_13 , ОСОБА_10 , ОСОБА_12 , ОСОБА_11 за ознаками складу кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 191 КК України
Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_7 на підставі наказу начальника ГУНП в Харківській області у 2019 році була призначена на посаду поліцейського відділення охорони ізолятору тимчасового тримання №1 ГУНП в Харківській області, що розташований за адресою: м.Харків, вул.Івана Камишева,35.
Безпосереднім керівником ОСОБА_7 є ОСОБА_13 , який у 2016 році призначений на посаду начальника ізолятору тимчасового тримання №1 ГУНП в Харківській області.
ОСОБА_13 , обіймаючи посаду начальника ІТТ № 1 ГУНП в Харківській області, у невстановлений в ході досудового розслідування час розробив злочинну схему заволодіння бюджетними грошовими коштами шляхом зловживання своїм службовим становищем.
З метою реалізації свого злочинного умислу, ОСОБА_13 , усвідомлюючи виключну можливість вчинення даного злочину за попередньою змовою групою осіб за участю підлеглих йому по службі поліцейських, для полегшення вчинення злочину та приховування у подальшому слідів його скоєння, у невстановлені в ході досудового розслідування дату та час, вступив у злочинну змову з поліцейським відділу охорони ІТТ № 1 ГУНП в Харківській області старшим сержантом поліції ОСОБА_7 розподіливши між собою злочинні ролі.
Відповідно до розробленого ОСОБА_13 злочинного плану, ОСОБА_7 , обіймаючи посаду поліцейського відділу охорони ІТТ № 1 ГУНП в Харківській області, замість виконання своїх безпосередніх функціональних обов`язків за місцем несення служби, буде використовувати робочий час у особистих цілях, не пов`язуючи його з виконанням своїх безпосередніх функціональних обов`язків і не перебуваючи у місці несення служби, у тому числі, займатися іншою оплачуваною діяльністю, а ОСОБА_13 , у свою чергу, забезпечить надання недостовірних даних щодо її перебування за місцем несення служби, а саме за адресою: АДРЕСА_2 , з метою безпідставного нарахування та виплати грошового забезпечення останній, і зарахування їй службового стажу.
При цьому, за вказаним розробленим злочинним планом, нараховане ОСОБА_7 грошове забезпечення остання повинна передати ОСОБА_13 у заздалегідь обумовленій частині.
Вказані грошові кошти ОСОБА_13 із ОСОБА_7 , розподілили в заздалегідь обумовлених долях та використали на власний розсуд.
Отже, у період з 01.01.2019 по 28.01.2022 ОСОБА_7 , діючи за попередньою змовою у групі зі службовою особою - своїм безпосереднім керівником ОСОБА_13 , шляхом зловживання останнім своїм службовим становищем, заволоділи бюджетними грошовими коштами на загальну суму 348 564,26 гривень, що у двісті п`ятдесят і більше разів перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян, безпідставно перерахованими на карткові рахунки останньої в якості грошового забезпечення від ГУНП в Харківській області, чим спричинили матеріальну шкоду державі у великих розмірах.
28.01.2022 на підставі ухвали слідчого судді Ленінського районного суду м.Харкова від 25.01.2022 проведено обшук за місцем фактичного мешкання ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_1 .
Під час обшуку виявлено та вилучено:
-мобільний телефон «Айфон 12 Promax»;
-ноутбук «Asus» серійний номер НОМЕР_1 , без зарядного пристрою, без шнура;
-банківську картку «ПриватБанку» з номером НОМЕР_2 ;
-грошові кошти в сумі 100 дол.США та 5 450 грн.;
-4 договора зі зразками підпису ОСОБА_7 : «Договір про надання послуг з централізованого водопостачання та водовідведення №974/8/м від 01.11.2012», «Договір № 172/2836 про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води від 01.11.2012», «Типовий договір № 10060/3637 від 18.04.2011», « Договір про користування електричною енергією № 4046088 від 01.11.2012».

28.01.2022 ОСОБА_7 вручене письмове повідомлення про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.191 КК України.
14.02.2022 року прокурор Харківської обласної прокуратури ОСОБА_6 , звернувся до слідчого судді Ленінського районного суду м.Харкова з клопотанням про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000298 від 06.07.2021, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.191 КК України .
16.02.2022 ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м.Харкова клопотання прокурора Харківської обласної прокуратури ОСОБА_6 задоволено частково.
З таким висновком слідчого судді погоджується і колегія суддів з огляду на наступне.
Положеннями статті 3 КПК України на слідчого суддю покладено обов`язок контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні, при цьому, окреслено межі такого захисту діяти в порядку, передбаченому КПК України.
Частиною першою, пунктом 7 частини другої статті 131 КПК України встановлено, що з метою досягнення дієвості кримінального провадження застосовуються заходи забезпечення цього провадження, в тому числі арешт майна.
При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.
Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.
Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) у справі «Спорронґ і Льоннрот проти Швеції» від 23 вересня 1982 року будь-яке втручання у права особи передбачає необхідність сукупності таких умов: втручання повинне здійснюватися «згідно із законом», воно повинне мати «легітимну мету» та бути «необхідним у демократичному суспільстві».
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Відповідно до п.1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.
Згідно з ч. 3 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 КПК України.
Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Так, накладаючи арешт на майно, слідчий суддя, як убачається з оскаржуваної ухвали, вивчивши дане клопотання, дослідивши матеріали додані до нього, перевірив дотримання слідчим вимог ст. 171 КПК України та встановив, що клопотання містить відповідне обґрунтування підстав та мети накладення арешту.
У своєму клопотанні прокурор вказує на те, що вилучені в ході обшуку 28.01.2022 за фактичним місцем мешкання ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_1 речі та документи , можуть бути використані як доказ фокту або фактів та обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а грошові кошти, можливо одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від нього, які мають бути арештовані для відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов).

Однак прокурором жодним чином не доведено, що вилучені грошові кошти відповідають критеріям, визначеним ст. 98 КПК України та, що вилучені грошові кошти отримані внаслідок вчиненого кримінального правопорушення, тобто набуті кримінально протиправним шляхом.

Слід також звернути увагу, що грошові кошти вилучені, під час обшуку за місцем мешкання у ОСОБА_7 та їх відношення до кримінального провадження, яке на даний час розслідується, жодними доказами не підтверджено прокурором і під час апеляційного перегляду, а до клопотання про накладення арешту на майно прокурором цивільний позов не долучався.

З огляду на викладене, відсутні будь-які законні підстави для накладення арешту на вилучені грошові кошти у сумі 100 дол.США та 5 450 грн.

За таких обставин, рішення слідчого судді є законним та вмотивованим, а апеляційні вимоги не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,-
УХВАЛИЛА:
Клопотання прокурора ОСОБА_6 про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали Ленінського районного суду м.Харкова від 16.02.2022-задовольнити.
Апеляційну скаргу прокурора Харківської обласної прокуратури ОСОБА_6 , - залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м.Харкова від 16.02.2022 без змін.
Ухвала оскарженню не підлягає.

СУДДІ:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4