Провадження № 1-кс/522/5096/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
31.08.2022 року м. Одеса

Слідчий суддя Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , розглянувши клопотання слідчого СВ ВП № 1 ОРУП № 1 ГУ НП в Одеській області ОСОБА_2 , погоджене прокурором Приморської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні №0000383 від 21.08.2022 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 263 КК України, про арешт майна,

ВСТАНОВИВ:

З клопотання вбачається, що СВ ВП №1 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР за №0000383 від 21.08.2022за ч. 2 ст. 263 України.

21.08.2022 до чергової частини відділення поліції №1 Одеського районного управляння поліції №1 ГУНП в Одеській області надійшло повідомлення «102» співробітника поліції ОСОБА_4 про те, що 21.08.2022, в ході патрулювання за адресою: м. Одеса, вул. Серова, 42, у громадянина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , виявлено предмет, схожий на кастет (ЄО №9971 від 21.08.2022).

За вказаним повідомленням 21.08.2022 року було внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000383.

На реагування щодо вказаного повідомлення, виїхала слідчо-оперативна група, для проведення перевірки за даним повідомленням.

На місці події було встановлено особу громадянина України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який повідомив, що в нього дійсно при собі є кастет.

Надалі із застосуванням безперервної відеофіксації, в присутності двох понятих, на підставі ч. 3 ст. 233 КПК України, слідчим СВ відділення поліції №1 Одеського районного управління поліції №1 ОСОБА_2 було проведено невідкладний обшук громадянина України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в ході якого останній добровільно видав предмет сріблястого кольору, схожий на кастет, який було опечатано до спец-пакету BYM1001618 та предмет чорного кольору, схожий на кастет, який було опечатано до спец-пакету BYM1001619, на яких поняті поставили свої підписи.

Зауважень та доповнень від учасників слідчої дії, а також особи яка обшукувалась не надходило.

Накладення арешту на речі необхідний для забезпечення збереження речових доказів, які можуть бути використаний для встановлення обставин по кримінальному провадженню, для запобіганню ризиків його пошкодження та втрати, а також для проведення експертного дослідження.

В судове засідання учасники кримінального провадження не з`явились.

Відповідно до ч. 2 ст. 172 КК України, в клопотанні ставиться питання про розгляд клопотання про арешт майна без виклику особи, яка є його власником, з метою забезпечення арешту майна.

Матеріали справи містять клопотання слідчого щодо вирішення питання про арешт майна за його відсутності.

Враховуючи вимоги ч. 1 ст. 172 КПК України, слідчий суддя вважає за можливе розглянути клопотання без участі власника майна.

Враховуючи неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснювалося, що відповідає положенням ч. 4 ст. 107 КПК України.

Дослідивши клопотання і додані до нього матеріали, суд вважає, що клопотання підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до приписів ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

При розгляді зазначеного кримінального провадження у відповідності до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» слідчий суддя враховує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.
Відповідно до ч. 1 ст. 131 КПК України захід забезпечення кримінального провадження застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди.
Згідно ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

Арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 2 ст. 171 КПК України, у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 КПК України та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 КПК України.

До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен врахувати розумність та співрозумність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Положення зазначених вище норм КПК України узгоджуються зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.

Так, клопотання про арешт майна, відповідає вимогам ст. 171 КПК України.
У клопотанні слідчого належним чином розкрито відношення майна до предмету кримінального провадження, у зв`язку з чим процесуальний статус зазначеного у клопотанні майна, як речового доказу, є визначеним відповідно до вимог ст.98 КПК України, оскільки постановою слідчого вилучене майно визнано речовим доказом у кримінальному провадженні.

Тобто, вказане майно у клопотанні визнано речовим доказом та відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.
Таким чином, з клопотання та наданих до нього матеріалів вбачається, що арешт необхідний з метою забезпечення збереження речових доказів, які можуть бути використаний для встановлення обставин по кримінальному провадженню, а також арешт необхідний для запобіганню ризиків його втрати та знищення.
Слідчий суддя вважає, що посилання у клопотанні про необхідність накладення арешту на вилучене майно для забезпечення збереження речового доказу, так як воно може зберігати докази, необхідні для встановлення обставин кримінального провадження, знаходять своє підтвердження, арешт необхідний для запобіганню ризиків його втрати та знищення.

Отже вжиття заходу забезпечення кримінального провадження, шляхом накладання арешту на майно, є необхідним запобіжним заходом, передбаченим вищезазначеними нормами закону, оскільки у випадку зникнення та втрати майнаможуть настати негативні наслідки.

На думку слідчого судді, з урахуванням конкретних обставин справи, для розслідування цього кримінального провадження на даній стадії досудового слідства, вжиття заходів забезпечення кримінального провадження саме в такому виді відповідатиме положенням ст. 2 КПК України.

При таких обставинах, слідчий суддя приходить до висновку, що органами досудового розслідування надано достатньо доказів, що вказують на вчинення кримінального правопорушення, вилучене майно є речовим доказом кримінального правопорушення, в зв`язку з чим необхідно накласти арешт на майно, з метою забезпечення збереження речових доказів, запобіганню ризиків його втрати та знищення.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 170-173, 376 КПК України, -

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого СВ ВП № 1 ОРУП № 1 ГУ НП в Одеській області ОСОБА_2 , погоджене прокурором Приморської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні №0000383 від 21.08.2022 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 263 КК України, про арешт майна, задовольнити.
Накласти арешт на майно виявлене та вилучене 22.08.2022 року в ході обшуку ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 , а саме на:

- предмет сріблястого кольору, схожий на кастет, який було опечатано до спец-пакету BYM1001618;

- предмет чорного кольору, схожий на кастет, який було опечатано до спец-пакету BYM1001619.

Підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.
Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя: