ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/1604/22 Справа № 212/4820/22 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 жовтня 2022 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

Головуючого, судді - доповідача ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_5
підозрюваної (в режимі відеоконференції) ОСОБА_6
захисника (в режимі відеоконференції) ОСОБА_7
прокурора (в режимі відеоконференції) ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеконференції апеляційну скаргу захисника підозрюваної адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 20 вересня 2022 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , проживає без реєстрації за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимої,

підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України,-
ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 20 вересня 2022 року задоволено клопотання слідчого СВ Відділення №3 КРУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_9 та застосовано до підозрюваної ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 16 листопада 2022 року включно.
Обгрунтовуючи прийняте рішення, слідчий суддя вказав, що ОСОБА_6 небезпідставно підозрюється у вчинені особливо тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на тривалий строк. Враховано відомості про особу підозрюваної, зокрема відсутність в неї легального джерела доходу, постійного місця проживання.
Слідчий суддя визнав доведеною наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме можливості переховування від органів досудового розслідування та суду, незаконного впливу на потерплого та свідків, вчинення іншого кримінального правопорушення, яким неможливо запобігти шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.

В апеляційній скарзі захисник просить ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 20 вересня 2022 року скасувати та постановити нову ухвалу, якою застосувати до підозрюваної запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою.
В обґрунтування своєї скарги посилається на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи та недоведеність заявлених ризиків.
Вважає, що судом першої інстанції не надано належної оцінки тому, що підозрювана не мала умислу на позбавлення життя потерпілого, оскільки самостійно повідомила правоохоронні органи та викликала швидку медичну допомогу. Не взято до уваги і того, що потерпілий першим наніс удари кулаками та душив ОСОБА_10 . Вважає, що дії підозрюваної слід кваліфікувати як перевищення меж необхідної оборони.
Вказує, що слідчим суддею не враховано дані про особу підозрюваної, яка раніше не судима, має на утриманні малолітнього сина, міцні соціальні зв`язки, у зв`язку з чим запобігти заявленим ризикам можна шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Заслухавши суддю-доповідача; підозрювану та захисника, які апеляційну скаргу підтримали, на її задоволенні наполягали з викладених у ній підстав; прокурора, який заперечував проти апеляційної скарги, посилаючись на законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали слідчого судді і відсутність підстав для застосування до підозрюваної менш обтяжливого запобіжного заходу; дослідивши надані матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що остання не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Так, згідно ч. 1 ст. 183 КПК України запобіжний захід у виді тримання під вартою є винятковим і застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язані встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1)наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2)наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий або прокурор;

3)недостатність застосування більш м`яких запобіжних засобів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання ОСОБА_6 під вартою цих вимог закону дотримався.

Так, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком слідчого судді про існування обґрунтованої підозри у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України, оскільки даний факт підтверджується зібраними доказами.
Як зазначено у рішенні Європейського суду з прав людини від 28.10.2004 р. у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства», для вирішення питання про обрання запобіжного заходу факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеню, необхідного для засудження або навіть пред`явлення обвинувачення, а згідно рішення Європейського суду з прав людини від 30.08.1998 р. у справі «Кемпбелл та Хартлі проти Сполученого Королівства» наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин. Крім того, у рішенні Європейського суду з прав людини від 14.03.1984 у справі «Феррарі-Браво проти Італії», зазначено, що не можна ставити питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому і має тримання під вартою.

Як вбачається з наданих матеріалів, обґрунтованість підозри ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення підтверджується дослідженими судом доказами, в тому числі: витягом з ЄРДР у кримінальному провадженні №0000767 (а.с.3); протоколом огляду місця події від 18.09.2022 (а.с. 5-7); постановою про визнання речовим доказом ножу зі слідами бурого кольору, який був вилучений на місці події; протоколами допитів свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ; протоколом пред`явлення для впізнання від 18 вересня 2022 року, під час якого свідок вказала на ОСОБА_6 , як на особу яка наносила потерпілому удари ножем (а.с. 14-15), що в своїй сукупності свідчить про вірогідну причетність ОСОБА_6 до вчинення інкримінованого злочину.

З наведених обставин слідчий суддя дійшов правильного висновку про обґрунтованість підозри щодо ОСОБА_6 в обсязі, достатньому для застосування відносно неї запобіжного заходу, з яким колегія суддів погоджується.

Також необхідно зазначити, що на даному етапі провадження суд не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх допустимості і достатності для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчинені кримінальних правопорушень. Слідчий суддя на підставі сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення злочину вірогідною та достатньою для застосування щодо особи запобіжного заходу.
Колегія суддів звертає увагу на те, що сторона захисту в цілому не заперечує обставини, які свідчать про обгрунтованість підозри щодо ОСОБА_6 , а саме того, що вона близько 14:00 годин 18.09.2022 року, перебуваючи у квартирі АДРЕСА_3 , із використанням ножа заподіяла своєму батькові ОСОБА_10 тілесні ушкодження, а доводи захисника у цій частині зводяться до посилання на причини та обставин, за яких це відбулося, та можливу кваліфікацію дій підозрюваної як менш тяжкого кримінального правопорушення, а отже ці доводи підлягають оцінці у межах вирішення обвинувачення по суті та на даному етапі не спростовують обгрунтованості підозри.
Також є правильними висновки суду першої інстанції щодо наявності відносно ОСОБА_6 ризиків з числа передбачених ст. 177 КПК України у виді переховування від органів досудового розслідування та суду з огляду на те, що відносно останньої існує обґрунтована підозра у скоєні кримінального правопорушення, яке за правилами ст. 12 КК України є особливо тяжким злочином, за яке передбачена кримінальна відповідальність у виді позбавлення волі на строк до 15 років, що може спонукати останню до спроби уникнути покарання шляхом переховування від органів слідства та суду.
В розумінні практики ЄСПЛ ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58). Серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»).
Надаючи оцінку можливості підозрюваної переховуватися від суду, колегія суддів бере до уваги, що існує вагома ймовірність того, що остання з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого злочину може вдатися до відповідних дій. При цьому також враховується, що згідно інформації, наданій прокурором під час апеляційного розгляду, з правильністю якої сторона захисту погодилася, потерпілий ОСОБА_10 на час апеляційного розгляду помер у лікарні.
Враховуючи, що досудове розслідування по даному кримінальному провадженню розпочато 19 вересня 2022 року та органу слідства необхідно провести ряд слідчих дій та експертиз за участю підозрюваної, беручи до уваги, що свідки надають викривальні покази щодо ОСОБА_6 , ризик незаконного впливу на них є обґрунтованим.

Суд апеляційної інстанції враховує відомості про особу підозрюваної, яка офіційно не працевлаштована, легального джерела доходу не має, раніше не судима, за місцем реєстрації не проживає, має на утриманні неповнолітню дитину, та вважає, що вони у сукупності не дають достатніх підстав для зміни застосованого запобіжного заходу.

Обговорюючи питання про можливість усунення вказаних ризиків у менш обтяжливий спосіб, ніж тримання ОСОБА_6 від вартою, колегія суддів, погоджуючись з думкою слідчого судді, вважає, що встановлені щодо цієї підозрюваної ризики з числа передбачених ст. 177 КПК України є виключно вагомими та не можуть бути усунуті у менш обтяжливий спосіб, ніж тримання її під вартою.

Згідно вимог ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені ст. ст. 177, 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.
З огляду на вказані положення закону, беручи до уваги, що підозрювана ОСОБА_6 вчинила злочин проти життя та здоров`я особи з застосуванням насильства, колегія суддів вважає правильним незастосування слідчим суддею альтернативного запобіжного заходу.

Будь-яких істотних порушень кримінального процесуального закону при постановленні оскаржуваної ухвали судом апеляційної інстанції не встановлено, а тому, за наслідками апеляційного розгляду, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу захисника залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді - залишити без змін,

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 183, 194, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника підозрюваної адвоката ОСОБА_7 - залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 20 вересня 2022 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 , підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України, - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3