ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 546/491/21 Номер провадження 11-кп/814/458/22Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
Категорія ч.1 ст. 286 КК України
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2022 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:
головуючого ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
із секретарем ОСОБА_5 ,
за участі прокурора ОСОБА_6 ,
потерпілого ОСОБА_7 ,
представника потерпілого адвоката ОСОБА_8 ,
захисника адвоката ОСОБА_9 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000275 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_10 на вирок Решетилівського районного суду Полтавської області від 28 грудня 2021 року,

встановила:
Цим вироком

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Полтава, громадянина України, з повною середньою освітою, одруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого з 1999 року за адресою: АДРЕСА_2 , в силу ст. 89 КК України не судимого,

засуджено за ч. 1 ст. 286 КК України на 2 роки обмеження волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на 2 роки.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_10 звільнено від відбування призначеного основного покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку на 2 роки та покладення обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Вирішено питання щодо запобіжного заходу, арешту майна, процесуальних витрат та речових доказів.
Згідно з вироком суду ОСОБА_10 визнано винуватим у вчиненні злочину за таких обставин.
14 квітня 2021 року приблизно о 14 годині ОСОБА_10 , керуючи автомобілем OPEL VIVARO, державний номерний знак НОМЕР_1 , на з`їзді з а/д Київ-Харків на дорозі, що веде на с. Нова Диканька Полтавського району Полтавської області, перед початком руху заднім ходом, не переконався у відсутності пішоходів або перешкод та не скористався для забезпечення безпеки руху допомогою інших осіб, порушуючи вимоги п.п. 10.1 та 10.9 Правил дорожнього руху, скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_7 , який знаходився позаду автомобіля, сидячи на насипі ґрунту. У результаті чого потерпілий ОСОБА_7 отримав тяжкі тілесні ушкодження у вигляді: закритого скалкового перелому дистального епіметафізу лівої в/гомілкової кістки на рівні латерального краю зі зміщенням відломків на товщину кортикального шару, багатовідломковий перелом п`яткової кістки лівої стопи на рівні переднього краю зі зміщенням відломків, крайовий перелом човноподібної кістки на рівні задньо нижнього краю з відломками до 6х2 см, крайовий перелом латеральної клиноподібної кістки без зміщення, синдром короткочасного здавлення.
В апеляційній скарзі обвинувачений просить вирок суду змінити, пом`якшити покарання, призначивши його із застосуванням ст. 69 КК України, та звільнити його від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України.

Свої вимоги обгрунтував тим, що суд безпідставно не визнав обставиною, яка пом`якшує покарання, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, те, що злочин він вчинив вперше. Цивільний позов потерпілий не подавав, з чого можна зробити висновок, що він не має матеріальних претензій до нього. Не враховано стан його здоров`я та стан здоров`я його дружини, яка хворіє і потребує допомоги. Тому вважає, що йому може бути призначене покарання із застосуванням ст. 69 КК України та визначено менший обсяг обов`язків.

Також зазначив, що він є безробітнім та єдиним засобом для отримання доходу є його транспортний засіб, тому просить змінити вирок суду в частині призначення додаткового покарання та не позбавляти його права керувати транспортними засобами.

Інші учасники провадження вирок не оскаржували.

Будучи належним чином повідомленим про час, день та місце розгляду провадження, обвинувачений у судове засідання не з`явився та не повідомив про причини своєї неявки, заяв про відкладення розгляду провадження до суду не подавав. Враховуючи, що в апеляційній скарзі не порушується питання про погіршення становища обвинуваченого, його явка в судове засідання не є обов`язкова, суд розглянув апеляційну скаргу у відсутність апелянта.

Заслухавши доповідача, захисника в підтримку апеляційної скарги, прокурора, потерпілого та його представника, які заперечили проти апеляційної скарги, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали кримінального провадження, колегія суддів дійшла такого висновку.

Відповідно до ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційних скарг.

Висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України, за обставин, встановлених судом, та кваліфікацію дій учасниками провадження не оскаржується та судом апеляційної інстанції не перевіряється.

Суд першої інстанції, при призначенні покарання виконав вимоги закону, передбачені ст.ст. 50, 65 КК України, врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення відповідно до ст.12 КК України; особу обвинуваченого, який свою вину у вчиненні злочину визнав, в силу ст. 89 КК України не судимий, має на утриманні неповнолітніх дітей, відсутність обставин, які пом`якшують чи обтяжують покарання.

Крім цього, суд врахував те, що обвинувачений не усунув негативні наслідки вчиненого злочину.

Доводи обвинуваченого про неврахування обставини, яка пом`якшує покарання, а саме: щире каяття не знайшли свого підтвердження.

Щире каяття це не формальна вказівка на визнання свої вини, а відповідне ставлення до скоєного, яке передбачає належну критичну оцінку винним своєї протиправної поведінки, її осуд та бажання залагодити провину, що має підтверджуватися конкретними діями, спрямованими на виправлення зумовленої кримінальним правопорушенням ситуації. Факт щирого каяття особи у вчиненні злочину повинен знайти своє відображення у матеріалах кримінального провадження.
У зв`язку з наведеним можна зробити висновок, що щире каяття - це певний психічний стан особи винного, коли він засуджує свою поведінку, прагне усунути заподіяну шкоду та приймає рішення більше не вчиняти злочинів, і це об`єктивно підтверджується визнанням особою своєї вини, розкриттям усіх обставин справи, вчиненням дій, спрямованих на сприяння розкриттю злочину або відшкодуванню завданих збитків чи усуненню заподіяної шкоди.
Однак, з матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_10 шкоду потерпілому не відшкодував та не намагався цього зробити, що не спростовує обвинувачений, а відсутність цивільного позову потерпілого не вказує про відсутність жодної шкоди внаслідок наїзду на потерпілого автомобілем.
Відсутня і обставина, яка пом`якшує покарання: активне сприяння розкриттю злочину, оскільки активне сприяння розкриттю злочину як обставина, яка пом`якшує покарання, означає добровільну допомогу слідству будь-яким чином: повідомлення правоохоронним органам або суду фактів у справі, надання доказів, інших відомостей про власну кримінальну діяльність чи діяльність інших осіб, викриття інших співучасників, визначення ролі кожного з них у вчиненні злочину, наданні допомоги в їх затриманні, видачі знарядь і засобів вчинення злочину, майна, здобутого злочинним шляхом. Тому, беззаперечно, воно має бути активним, тобто певним чином ініціативним.
Таких даних судом, як і органом досудового розслідування, не встановлено, а саме по собі визнання обвинуваченим своєї вини та надання правдивих показань не підтверджує наявності такої обставини, що пом`якшує покарання, як активне сприяння розкриттю злочину.
Колегія суддів враховує стан здоров`я обвинуваченого, та те, що він на підставі ст. 89 КК України вважається не судимим, проте вказані обставини не є достатніми підставами для пом`якшення покарання. Будь-яких документів про стан здоров`я дружини ОСОБА_10 суду не надано.

Інших обставин, які б давали підстави для пом`якшення покарання, учасниками провадження не зазначено та колегією суддів під час перегляду вироку суду не встановлено.

Також, обвинувачений не надав суду доказів того, що саме у зв`язку з використанням транспортного засобу він отримує дохід, а тому відсутні підстави для зміни вироку в частині призначення додаткового покарання.

З огляду на відсутність обставин, які пом`якшують покарання, підстав для застосування ст.69 КК України при призначенні покарання за ч.1 ст. 286 КК України, як про це просить обвинувачений в апеляційній скарзі, немає.

Таким чином, призначене ОСОБА_10 покарання зі звільненням від відбування основного покарання на підставі ст. 75 КК України, відповідає вимогам статей 50, 65 КК України, за своїм видом і розміром є справедливим, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів.

При цьому, обвинувачений не зазначив обгрунтованих підстав для зменшення визначених судом обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, або неможливість їх виконання в силу якихось обставин. Тому, підстав для зменшення обсягу обов`язків, покладених судом на ОСОБА_10 , колегія суддів не вбачає.

З огляду на викладене, вирок суду є законним та обгрунтованим і підстави для його зміни відсутні. Тому апеляційна скарга обвинуваченого не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_10 залишити без задоволення, а вирок Решетилівського районного суду Полтавської області від 28 грудня 2021 року щодо ОСОБА_10 без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення.

СУДДІ:

Головуючий ОСОБА_2

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4