Справа № 548/1066/22
Провадження №1-кп/548/152/22
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 серпня 2022 року м. Хорол

Хорольський районний суд Полтавської області в складі :

головуючого судді - ОСОБА_1

при секретарі судового засідання - ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченої ОСОБА_4

потерпілого- ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Хорол кримінальне провадження № 0000104 по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Хильківка, Хорольського району, Полтавської області, зареєстрованої за адресою та мешканка АДРЕСА_1 , українки, громадянки України, освіта повна середня, не заміжня, не працююча, не інвалід, на утриманні має чотирьох неповнолітніх дітей, на утриманні непрацездатних осіб не має, не судима, -

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України

ВСТАНОВИВ:
01.06.2022 близько 01 год. ОСОБА_4 , перебуваючи за місцем свого проживання, у веранді будинку за адресою АДРЕСА_1 , розпивала спиртні напої зі своїм співмешканцем ОСОБА_6 .

Під час розпиття спиртних напоїв у ОСОБА_4 та ОСОБА_6 виникла сварка, в ході якої у ОСОБА_4 на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин виник умисел на заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_6 ..

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_6 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, ОСОБА_4 перебуваючи у безпосередній близькості до ОСОБА_6 , тримаючи в правій руці кухонний ніж, умисно нанесла останньому два удари лезом ножа в живіт, чим згідно висновку експерта №144 судово - медичної експертизи від 17.06.2022 ОСОБА_5 отримав тілесні ушкодження у вигляді проникаючого колото різаного поранення живота справа та проникаючого колото різаного поранення живота зліва з ушкодженням великого сальника, які згідно Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених наказом Міністерства охорони здоров`я України № 6 від 17.01.1995 кваліфікуються як тяжкі тілесні ушкодження як небезпечні для життя в момент їх заподіяння.

Допитана в судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 повністю визнала свою вину у скоєнні інкримінованого кримінального правопорушення, передбаченого ст. 121 ч. 1 КК України та пояснила, що 01.06.2022 вона перебувала у веранді свого будинку в с. Садове Лубенського району Полтавської області де розпивала спиртні напої зі своїм співмешканцем ОСОБА_6 . Під час розпиття спиртних напоїв у неї та ОСОБА_6 виникла сварка, в ході якої перебуваючи у безпосередній близькості до ОСОБА_6 , тримаючи в правій руці кухонний ніж, умисно нанесла останньому два удари лезом ножа в живіт, В теперішній час вони продовжують спільно проживати. Дуже шкодує про свій вчинок, щиро кається.

Крім повного визнання обвинуваченою своєї вини, її вина у скоєнні інкримінованого кримінального правопорушення знайшла своє підтвердження зібраними у справі доказами.

Так, потерпілий ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснив, що він разом із обвинуваченою розпивали спиртні напої, в них виникла сварка, в ході якої ОСОБА_4 умисно нанесла останньому два удари лезом ножа в живіт, В теперішній час вони помирилися, продовжують разом проживати, він ніяких претензій до ОСОБА_4 не має, пробачив її, просить не позбавляти її волі.

Суд оцінює надані сторонами кримінального провадження докази в сукупності та взаємозв`язку за критеріями належності та допустимості.

Всі досліджені в судовому засіданні докази суд вважає належними, оскільки вони стосуються обставин скоєного кримінального правопорушення і мають значення для кримінального провадження; допустимими, оскільки не встановлено порушень норм кримінально-процесуального закону під час їх збирання, а також достовірними, оскільки вони не суперечать один одному, доповнюють один одного.

Враховуючи викладене, суд прийшов до висновку, що вина обвинуваченої ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення за обставин, встановлених у судовому засіданні, доведена повністю, а її дії слід кваліфікувати за ч. 1 ст. 121 КК України як умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.

Призначаючи покарання обвинуваченій суд враховує ступінь тяжкості скоєного нею кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії тяжких злочинів, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, дані про особу обвинуваченої, її ставлення до скоєного.

При дослідженні особи обвинуваченої встановлено, що вона раніше до кримінальної відповідальності не притягувалася, на медичних обліках за місцем проживання не перебуває, працездатна, але офіційно не працює, має на утриманні чотирьох малолітніх дітей та перебуває в стані вагітності, за місцем проживання характеризується позитивно.

Обставинами яка пом`якшують покарання обвинуваченої, суд визнає її щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.

Обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченої, суд визнає вчинення злочину особою, яка перебуває в стані алкогольного сп`яніння.

Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень, як засудженим, так і іншими особами.

Також при призначенні покарання необхідно враховувати позицію Конституційного Суду України, викладену у рішенні №15-рп/2004 від 02 листопада 2004 року, відповідно до якої окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину. Справедливе застосування норм права - є передусім недискримінаційний підхід, неупередженість. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного.

Стосовно можливості та наявності повноважень суду щодо обрання того чи іншого виду покарання, в тому числі і в межах санкції закону про кримінальну відповідальність, суд керується висновками Верховного Суду, зазначеними у постанові від 01.02.2018 року по справі №634/609/15-к.

Зокрема в цій постанові Верховним Судом сформульовано правовий висновок щодо реалізації в судовій практиці поняття судової дискреції (судового розсуду), яке у кримінальному судочинстві охоплює повноваження суду (його права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, та інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості та достатності обраного покарання тощо.

Підставами для судової дискреції (судового розсуду) при призначенні покарання виступають: кримінально-правові відносно-визначені (де встановлюються межі покарання) та альтернативні (де передбачено декілька видів покарань) санкції; принципи права; уповноважуючи норми, в яких використовуються щодо повноважень суду формулювання «може», «вправі»; юридичні терміни та поняття, які є багатозначними або не мають нормативного закріплення, зокрема «особа винного», «щире каяття» тощо; оціночні поняття, зміст яких визначається не законом або нормативним актом, а правосвідомістю суб`єкта правозастосування, наприклад, при врахуванні пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин (статті 66, 67 КК України), визначенні «інших обставин справи», можливості виправлення засудженого без відбування покарання, що має значення для застосування статті 75 КК тощо; індивідуалізація покарання - конкретизація виду і розміру міри державного примусу, який суд призначає особі, що вчинила злочин, залежно від особливостей цього злочину і його суб`єкта.

Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини (зокрема справа «Довженко проти України»), який у своїх рішеннях зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи із відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права. Це забезпечується, зокрема відповідним обґрунтуванням обраного рішення в процесуальному документі суду тощо.

За таких обставин, суд вважає, що необхідним та достатнім для виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень ОСОБА_4 буде призначення покарання останній у виді позбавлення волі на мінімальний строк, передбачений санкцією ч. 1 ст. 121 КК України.

З урахуванням характеристики особи обвинуваченої ОСОБА_4 , її критичного ставлення до скоєного, що свідчить про намір стати на шлях виправлення та перевиховання, та дає підстави вважати, що можливість соціальної реабілітації не втрачена, і виправлення обвинуваченої можливе без реального відбування покарання, а також враховуючи думку потерпілого ОСОБА_5 , який примирився з обвинуваченою, просить не позбавляти її волі, суд приходить до висновку про можливість застосування відносно обвинуваченої положень ст. 75 КК України, звільнивши від відбування покарання з іспитовим строком з покладенням обов`язків, передбачених у ст. 76 КК України.

Під час досудового розслідування відповідно до ухвали слідчого судді Хорольського районного суду Полтавської області від 03.06.2022 року накладено арешт на предмети та речі, який після набрання вироком законної сили необхідно скасувати на підставі ч. 4 ст. 174 КПК України.

Питання про речові докази необхідно вирішити в порядку, передбаченому ст. 100 КПК України.

Цивільний позов не заявлений, процесуальні витрати відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 366-368, 371, 374, 376, 395 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 визнати винуватою у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, та призначити їй покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

Відповідно до ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з іспитовим строком на 1 (один) рік 6 (шість ) місяців.

Відповідно до ст. 76 КК України в період іспитового строку покласти на ОСОБА_4 такі обов`язки: періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Нагляд за ОСОБА_4 доручити уповноваженому органу з питань пробації за місцем проживання засудженої.

До набрання вироком законної сили запобіжний захід щодо ОСОБА_4 , залишити попередній у виді домашнього арешту.

Арешт, накладений відповідно до ухвали слідчого судді Хорольського районного суду Полтавської області від 03.06.2022 року на кухонний ніж зі слідами речовини бурого кольору; 5 відрізів зі штори зі слідами речовини бурого кольору; в`язаний светр зі слідами речовини бурого кольору, майку сірого кольору; спортивні лосини чорного кольору зі слідами речовини бурого кольору, після набрання вироком законної сили - скасувати.

Речові докази:

- кухонний ніж зі слідами речовини бурого кольору; 5 відрізів зі штори зі слідами речовини бурого кольору; в`язаний светр зі слідами речовини бурого кольору, майку сірого кольору; спортивні лосини чорного кольору зі слідами речовини бурого кольору, які зберігається в кімнаті зберігання речових доказів Лубенського РВП ВП №2 ГУНП в Полтавській області - знищити;

- зразки крові підозрюваної ОСОБА_4 та потерпілого ОСОБА_5 та букальний епітелій ОСОБА_4 , у трьох паперових конвертах, які зберігається в кімнаті зберігання речових доказів Лубенського РВП ВП №2 ГУНП в Полтавській області, - знищити.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Хильківка, Хорольського району, Полтавської області, зареєстрованої за адресою та мешканка АДРЕСА_1 , українки, громадянки України, не працюючої, ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 на користь держави судові витрати в розмірі 3444,60 грн.

Вирок може бути оскаржено в апеляційному порядку через Хорольський районний суд Полтавської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляції, а в разі подачі апеляції - після розгляду справи апеляційною інстанцією, якщо його не скасовано.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору, не пізніше наступного дня після ухвалення - надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, може бути отримана в суді учасниками судового провадження.

ГоловуючийОСОБА_1