Справа № 128/3223/17
УХВАЛА
Іменем України

27 квітня 2022 року м. Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області у складі:

головуючої - судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю: прокурора ОСОБА_3 ,

захисника- ОСОБА_4 ,

особи, щодо якого вирішується клопотання- ОСОБА_5 ,

законних представника особи, щодо якого вирішується клопотання - ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Вінниці клопотання прокурора про застосування до малолітнього примусових заходів виховного характеру в кримінальному провадженні, внесеному 14.08.2017 року в ЄРДР за №0000915 відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Мізяківські Хутори, Вінницького району, Вінницької області, українець, громадянин України, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,-

за ознаками суспільно небезпечного діяння передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України,

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького районного суду Вінницької області разом із обвинувальним актом надійшло клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру відносно малолітнього ОСОБА_5 за ознаками суспільно-небезпечного діяння, передбаченого ч. 2 ст.289 КК України.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , будучи малолітнім , який не досяг віку кримінальної відповідальності , вчинив суспільно-небезпечне діяння за ознаками ч.2 ст. 289 КК України, разом із неповнолітнім обвинуваченим ОСОБА_7 , який вироком Вінницького районного суду Вінницької області від 27.04.2022 визнаний винним та засуджений за вчинення злочину передбаченого ч.2 ст. 289 КК України, при таких обставинах.

10.08.2017 близько 22 год. 20 хв. засуджений ОСОБА_7 будучі неповнолітнім спільно з малолітнім ОСОБА_5 , який не досяг віку кримінальної відповідальності, діючи умисно, з корисливого мотиву, спрямованого на незаконне заволодіння транспортним засобом, впевнившись, що їх злочинні дії будуть непоміченими з боку сторонніх осіб, підійшли до території домоволодіння ОСОБА_8 , яке розташоване за адресою АДРЕСА_2 .

Реалізуючи свій злочинний намір, малолітній ОСОБА_5 , який не досяг віку кримінальної відповідальності, залишився навпроти будинку для здійснення візуального огляду прилеглої території, з метою попередження засудженого ОСОБА_7 у разі виникнення небезпеки їх викриття. В цей час неповнолітній ОСОБА_7 зайшов на територію вказаного домоволодіння, та способом, яким органом досудового розслідування встановити не виявилося за можливе, відчинив навісний замок вхідних дверей, а потім проник до металевого контейнера, звідки викотив на вулицю мопед марки «Alpha ZS50F», в корпусі червоного кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належав потерпілому ОСОБА_8 та перебував у правомірному володінні та користуванні потерпілого ОСОБА_9 , вартістю в 5200 грн., згідно висновку експерта № 237 від 30.08.2017 , де його чекав малолітній ОСОБА_5 , який не досяг віку кримінальної відповідальності. Таким чином, неповнолітній засуджений ОСОБА_7 спільно із малолітнім ОСОБА_5 , який не досяг віку кримінальної відповідальності заволоділи вказаним транспортним засобом, оскільки отримали можливість керувати мопедом- «Alpha ZS50F» та забезпечити його рух.

Реалізувавши свій злочинний намір до кінця, засуджений ОСОБА_7 та малолітній ОСОБА_5 , який не досяг віку кримінальної відповідальності з місця вчинення злочину зникли, розпорядившись транспортним засобом на власний розсуд, чим завдали потерпілим ОСОБА_8 та ОСОБА_9 матеріального збитку на суму 5200 грн.

Своїми діями малолітній ОСОБА_5 , який не досяг віку кримінальної відповідальності вчинив суспільно небезпечне діяння що підпадає під ознаки діяння , передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України.

В судовому засіданні, прокурор ОСОБА_3 підтримуючи своє клопотання зазначила , що на час вчинення суспільно-небезпечного діяння малолітній ОСОБА_5 , не досяг віку кримінальної відповідальності, вперше вчинив таке діяння, винуватість свою визнав, щиро розкаявся у вчиненому, просить задовольнити клопотання.

ОСОБА_5 в судовому засіданні зазначив, що вчинив суспільно-небезпечне діяння, щиро розкаявся у вчиненому, пообіцяв, що більше такого не повториться.

Законний представник ОСОБА_5 його мати ОСОБА_6 просила задовольнити клопотання прокурора. Суду зазначила, що може охарактеризувати сина з позитивної сторони; вона провела з ним профілактичну бесіду, вважає, що син зробив для себе належні висновки.

Захисник ОСОБА_4 просив суд задовольнити клопотання прокурора про застосування до ОСОБА_5 примусових заходів виховного характеру.

Потерпілий ОСОБА_10 , будучи належним чином повідомлений про час, дату та місце судового розгляду до суду не з`явився, при цьому в матеріалах кримінального провадження міститься заява потерпілого про розгляд даного провадження без його участі, у своїй заяві потерпілий також зазначає, що претензій матеріального чи морального характеру до обвинуваченого не має, просить суворо його не карати.

Потерпілий ОСОБА_8 - помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , тобто до направлення обвинувального акту та клопотання до суду.

Представник сектору ювенальної превенції відділу превенції Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області та представник Служби у справах дітей Вінницької районної державної адміністрації також не з`явилися, попередньо на електронну адресу суду надіслали заяви про проведення подальшого розгляду справи у їх відсутності. При чому , представник ювенальної превенції ОСОБА_11 зазначила, що ОСОБА_5 на обліку в установі не перебуває.

Вивчивши клопотання, заслухавши думки учасників судового провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження суд приходить до наступного висновку.

Згідно до ст.498 КПК України, кримінальне провадження щодо застосування примусових заходів виховного характеру, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, здійснюється внаслідок вчинення особою, яка після досягнення одинадцятирічного віку до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до ч.2 ст.105 КПК України, суд застосовує до неповнолітнього такі примусові заходи виховного характеру:

1) застереження;

2) обмеження дозвілля і встановлення особливих вимог до поведінки неповнолітнього;

3) передача неповнолітнього під нагляд батьків чи осіб, які їх заміняють, чи під нагляд педагогічного або трудового колективу за його згодою, а також окремих громадян на їхнє прохання;

4) покладення на неповнолітнього, який досяг п`ятнадцятирічного віку і має майно, кошти або заробіток, обов`язку відшкодування заподіяних майнових збитків;

5) направлення неповнолітнього до спеціальної навчально-виховної установи для дітей і підлітків до його виправлення, але на строк, що не перевищує трьох років. Умови перебування в цих установах неповнолітніх та порядок їх залишення визначаються законом.

До неповнолітнього може бути застосовано кілька примусових заходів виховного характеру, що передбачені у частині другій цієї статті. Тривалість заходів виховного характеру, передбачених у пунктах 2 та 3 частини другої цієї статті, встановлюється судом, який їх призначає.

Відповідно до інформаційного листа ВСС України з розгляду цивільних і кримінальних справ N 223-1134/0/4-13 від 18.07.2013 "Про деякі питання здійснення кримінального провадження щодо неповнолітніх", суд ухвалює судове рішення щодо неповнолітнього, керуючись принципом найкращих інтересів дитини, встановленого у ст. 3 Конвенції ООН про права дитини, відповідно до положень глави 29 КПК та розділу XI КК України.

До особи, яка вчинила кримінальне правопорушення після досягнення одинадцятирічного віку, але до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, у будь-якому випадку, незважаючи на ступінь тяжкості вчинюваного діяння, згідно зі ст. 498 КПК України мають застосовуватись примусові заходи виховного характеру.

Відповідно до пунктів 2, 6, роз`яснень, викладених в Постанові Пленуму ВСУ № 2 від 15.05.2006 « Про практику розгляду судами справ про застосування примусових заходів виховного характеру», зазначено, що згідно до чинного законодавства примусові заходи виховного характеру можна застосовувати до особи, яка у віці від 14 до 18 років учинила злочин невеликої або середньої тяжкості, а також до особи, котра у період від 11 років до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, учинила суспільно небезпечне діяння, що має ознаки дії чи бездіяльності, передбачених Особливою частиною Кримінального кодексу України.

Обмеження дозвілля і встановлення особливих вимог щодо поведінки неповнолітнього (п. 2 ч. 2 ст. 105 КК ( 2341-14 ) слід розуміти як: обмеження перебування поза домівкою в певний час доби; заборону відвідувати певні місця, змінювати без згоди органу, який здійснює за ним нагляд, місце проживання, навчання чи роботи, виїжджати в іншу місцевість; покладення обов`язку продовжити навчання, пройти курс лікування (за наявності хворобливого потягу до спиртного або в разі вживання наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів); тощо.

Відповідно до інформаційного листа ВСС України з розгляду цивільних і кримінальних справ N 223-1134/0/4-13 від 18.07.2013 "Про деякі питання здійснення кримінального провадження щодо неповнолітніх", суд ухвалює судове рішення щодо неповнолітнього, керуючись принципом найкращих інтересів дитини, встановленого у ст. 3 Конвенції ООН про права дитини, відповідно до положень глави 29 КПК та розділу XI КК України. До особи, яка вчинила кримінальне правопорушення після досягнення одинадцятирічного віку, але до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, у будь-якому випадку, незважаючи на ступінь тяжкості вчинюваного діяння, згідно зі ст. 498 КПК України мають застосовуватись примусові заходи виховного характеру.

Оцінивши зібрані по кримінальному провадженню докази, суд вважає, що ОСОБА_5 скоїв суспільно-небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України , що підтверджується, такими належними та допустимим доказами :

- протоколом прийняття заяви від потерпілого ОСОБА_8 від 14.08.2017;

- протоколом огляду місця події від 13.08.2017 за участю понятих: ОСОБА_12 та ОСОБА_13 ;

- протоколом допиту потерпілого ОСОБА_8 від 22.09.2017;

-протокол проведення слідчого експерименту з свідком ОСОБА_14 від 22.09.2017;

- протокол проведення слідчого експерименту з свідком ОСОБА_5 від 22.09.2017;

-витягом з кримінального провадження за №0000915, з якого судом убачається, що за заявою потерпілого ОСОБА_8 , органом досудового розслідування були внесені відомості до ЄРДР 14.08.2017 про вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 289 КК України;

- рапортом працівника поліції від 13.08.2017, відповідно до якого 13.08.2017 о 15 год. 41 хв. від громадянина ОСОБА_8 , надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що невідома особа, шляхом підбору ключа, з гаражного приміщення за місцем проживання заявника, скоїла незаконне заволодіння мопедом червоного кольору, який знаходився у гаражі;

-протоколом огляду місця події від 13.08.2017 з фото таблицею до нього, за участю понятих: ОСОБА_15 та ОСОБА_16 ;

- постановою про визнання речовим доказом від 15.08.2017 відповідно до якої мопед марки «Alpha ZS50F», в корпусі червоного кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , визнано речовим доказом та передано на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_8 ;

- протоколом огляду предметів від 15.08.2017, а саме: мопеда марки «Alpha ZS50F», в корпусі червоного кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 ;

- постановою про призначення судово-автотоварознавчої експертизи від 21.08.2017;

-висновком експерта № 237 від 30.08.2017 з якого судом встановлено , що ринкова вартість аналогічного повнокомплектного технічно справного мопеда марки «Alpha ZS50F», 2008 року випуску, станом на 10.08.2017, з ПДВ складає: 5200 грн.; актом виконаних робіт, згідно до якого витрати на проведення експертизи становлять 865,90 грн.;

- протоколом проведення слідчого експерименту від 22.09.2017 з фото таблицею;

- протоколом проведення слідчого експерименту від 22.09.2017 з фото таблицею.

При цьому, суд враховує, що ОСОБА_5 свою винуватість визнав та щиро розкаявся у вчиненому, до кримінальної відповідальності раніше не притягувався, позитивно характеризуються за місцем проживання та навчання; проживає разом з матір`ю.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 вчинив суспільно-небезпечне діяння у віці 12 років, згідно ст. 22 КК України не досягнув віку, з якого передбачена кримінальна відповідальність.

При призначенні примусових заходів виховного характеру суд враховує обставини вчиненого ОСОБА_5 діяння, суспільну небезпечність, наслідки діяння, дані про його особу, зокрема, характеристику, умови життя, виховання і поведінку, його ставлення до вчиненого, час, який пройшов з часу вчинення ним суспільно-небезпечного діяння.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про необхідність задоволення клопотання прокурора про застосування до ОСОБА_5 зазначених у клопотанні примусових заходів виховного характеру.

Керуючись ст. ст. 498-501 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора про застосування примусових заходів виховного характеру у кримінальному провадженні в кримінальному провадженні, внесеному 14.08.2017 в ЄРДР за №0000915 відносно ОСОБА_5 за ознаками суспільно-небезпечного діяння, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України- задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Мізяківські Хутори, Вінницького району, Вінницької області, громадянин України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , примусові заходи виховного характеру у вигляді :

- застереження;

- обмеження дозвілля і встановлення особливих вимог до поведінки неповнолітнього, а саме: обмеження перебування поза місцем проживання, заборонивши вихід з будинку, який є місцем проживання малолітнього щоденно в період з 21.00 години вечора до 07.00 години ранку; заборони відвідування розважальних заходів, що проводяться після 21.00 години.

Встановити тривалість примусових заходів виховного характеру у вигляді обмеження дозвілля і встановлення особливих вимог до поведінки протягом 1 (одного) року.

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга до Вінницького апеляційного суду через Вінницький районний суд протягом 30 днів з дня його проголошення, шляхом подачі апеляційної скарги.

Суддя: ОСОБА_17