Справа №:755/5357/22
Провадження №: 1-кс/755/1111/22
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"11" липня 2022 р. слідча суддя Дніпровського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , секретар судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши клопотання старшого слідчого СВ Дніпровського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за№ 0001571 від 30 червня 2022 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України,
в с т а н о в и л а :
старший слідчий СВ Дніпровського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_3 , за погодженням прокурора Дніпровської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_4 ,звернувся до слідчої судді з клопотанням про накладення арешту на тимчасово вилучене майно, яке було вилучено в результаті проведення обшуку транспортного засобу марки «Ford Fusion», д.н.з. НОМЕР_1 , сірого кольору, за адресою: АДРЕСА_1 .
Клопотання мотивовано тим, що 30 червня 2022 року приблизно о 09 год 07 хв ОСОБА_5 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , умисно заподіяв ОСОБА_6 , проникаюче ножове поранення в тулуб, спричинивши тяжке тілесне ушкодження.
Під час досудового розслідування встановлено, що до вчинення вищевказаного кримінального правопорушення може бути причетний ОСОБА_5 , що проживає за адресою: АДРЕСА_3 .
Також слідством встановлено, що ОСОБА_5 являється користувачем транспортного засобу марки «Ford Fusion», д.н.з. НОМЕР_1 , сірого кольору, власником якого являється ОСОБА_7 .
30 червня 2022 року слідчим слідчого відділу Дніпровського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_8 , в присутності підозрюваного ОСОБА_5 , що являється користувачем вищевказаного транспортного засобу та понятих проведено обшук за адресою: АДРЕСА_1 .
Під час обшуку виявлено та вилучено:
- змив з внутрішньої ручки відкриття передніх лівих дверей, що поміщено до паперового конверту, скріпленого печаткою «Для пакетів» Дніпровського УП ГУНП у м. Києві з підписами понятих;
- змив з коробки перемикання швидкості, що поміщено до паперового конверту, скріпленого печаткою «Для пакетів» Дніпровського УП ГУНП у м. Києві з підписами понятих;
- змив з керма, що поміщено до паперового конверту, скріпленого печаткою «Для пакетів» Дніпровського УП ГУНП у м. Києві з підписами понятих;
- змив з переднього правого пасажирського сидіння, що поміщено до паперового конверту, скріпленого печаткою «Для пакетів» Дніпровського УП ГУНП у м. Києві з підписами понятих;
- транспортний засіб марки «Ford Fusion» з д.н.з. НОМЕР_1 , сірого кольору, який поміщено до штраф майданчику розташованого за адресою: АДРЕСА_4 .
30 червня 2022 року вилучені предмети було визнано речовими доказами в кримінальному провадженні.
Транспортний засіб легковий автомобіль «Ford Fusion», д.н.з. НОМЕР_1 , сірого кольору, належить на праві приватної власності ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
За вказаним фактом розпочато кримінальне провадження № 0001571 від 30 червня 2022 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, про що внесено відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань.
До клопотання старший слідчий СВ Дніпровського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_9 долучив заяву про розгляд клопотання без його участі, клопотання підтримує у повному обсязі та просить задовольнити.
У судове засіданняпідозрюваний та захисник не з`явилися, про дату та час повідомлені належним чином, причини неявки не повідомили. Відповідно до ч. 1 ст. 172 КПК України, їх неприбуття у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.
Слідча суддя, ознайомившись з клопотанням, дослідивши матеріали, якими обґрунтовується клопотання, дійшла такого висновку.
Відповідно до ч. 1 ст. 234 КПК України обшук проводиться з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, відшукання знаряддя кримінального правопорушення або майна, яке було здобуте у результаті його вчинення, а також встановлення місцезнаходження розшукуваних осіб.
Відповідно до ч. 7 ст. 236 КПК України при обшуку слідчий, прокурор має право проводити вимірювання, фотографування, звуко- чи відеозапис, складати плани і схеми, виготовляти графічні зображення обшуканого житла чи іншого володіння особи чи окремих речей, виготовляти відбитки та зліпки, оглядати і вилучати документи, тимчасово вилучати речі, які мають значення для кримінального провадження. Предмети, які вилучені законом з обігу, підлягають вилученню незалежно від їх відношення до кримінального провадження. Вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.
30 червня 2022 року слідчим Дніпровського УП ГУНП у м. Києві відповідно до ч. 3 ст. 233КПК України, в присутності понятих за адресою: АДРЕСА_1 , проведено обшук автомобіля марки «Ford Fusion», д.н.з. НОМЕР_1 , сірого кольору, під час якого вилучено: змив з внутрішньої ручки відкриття передніх лівих дверей, змив з коробки перемикання швидкості, змив з керма, змив з переднього правого пасажирського сидіння, а також транспортний засіб марки «Ford Fusion» з д.н.з. НОМЕР_1 , сірого кольору.
Ухвалою слідчої судді Дніпровського районного суду м. Києва від 01 липня 2022 року задоволено клопотання слідчого про проведення обшуку автомобіля марки «Ford Fusion», д.н.з. НОМЕР_1 , сірого кольору, з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення (в т.ч. змивів), відшукання знаряддя кримінального правопорушення.
Відповідно до ч. 1 ст. 167 КПК України Тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення, або його спеціальну конфіскацію в порядку, встановленому законом.
Як вбачається з ч. 1 ст. 168 КПК України тимчасово вилучити майно може кожен, хто законно затримав особу в порядку, передбаченому статтями 207, 208, 298-2 цього Кодексу. Кожна особа, яка здійснила законне затримання, зобов`язана одночасно із доставленням затриманої особи до слідчого, прокурора, іншої уповноваженої службової особи передати їй тимчасово вилучене майно. Факт передання тимчасово вилученого майна засвідчується протоколом.
Згідно ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.
Згідно ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Статтею 98 КПК України визначеною, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Отже, майно, яке за обґрунтованої підозри органу досудового розслідування, має одну або декілька ознак, наведених у ст. 98 КПК України, може набути статусу речового доказу за рішенням слідчого, яке відповідно до вимог ч. 3 ст. 110 КПК України приймається у формі постанови і з наведенням мотивів такого рішення.
Постановою слідчого від 30 червня 2022 року змив з внутрішньої ручки відкриття передніх лівих дверей, змив з коробки перемикання швидкості, змив з керма, змив з переднього правого пасажирського сидіння, а також транспортний засіб марки «Ford Fusion» з д.н.з. НОМЕР_1 , сірого кольору, визнано речовими доказами по кримінальному провадженню.
Виходячи з наведеного, слідчий звернувся із клопотанням про арешт указаного майна для збереження речових доказів у кримінальному провадженні.
Вимоги ч. 3 ст. 110 КПК України вимагають від слідчого наведення у постанові не законодавчо визначених у ст. 98 КПК ознак віднесення майна до речових доказів, а конкретних ознак їх злочинного походження, встановленого розслідуванням злочину за ч. 1 ст. 121 КК України та їх переліку, що відповідає вимогам ст. 98 КПК.
Проте слідчою ОСОБА_10 у постанові про визнання речовими доказами, не вказано сукупності підстав чи розумних підозр вважати, що вилучений автомобіль має ознаки, наведені у ст. 98 КПК і є доказом розслідуваного злочину за ч. 1 ст. 121 КК України. Хоча в клопотанні про арешт тимчасово вилученого майна формально, без належного обґрунтування зазначається, що вилучений при обшуку автомобіль марки «Ford Fusion» з д.н.з. НОМЕР_1 , сірого кольору, має значення речового доказу на підставі ст. 98 КПК України. Проте, з вище зазначеного можна дійти висновку, що цим ознакам вилучене майно не відповідає.
Стаття 41 Конституції України гарантує, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності і право приватної власності є непорушним.
Аналогічні гарантії захисту права власності містяться у статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав та основоположних свобод 1950 року, згідно якого ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Так, згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини стаття 1 Першого протоколу до Конвенції містить три окремі норми: перша, що виражається в першому реченні першого абзацу та має загальний характер, закладає принцип мирного володіння майном. Друга норма, що міститься в другому реченні того ж абзацу, охоплює питання позбавлення права власності та обумовлює його певними критеріями. Третя норма, що міститься в другому абзаці, визнає право договірних держав, серед іншого, контролювати використання майна в загальних інтересах. Друга та третя норми, які стосуються конкретних випадків втручання у право мирного володіння майном, повинні тлумачитися у світлі загального принципу, закладеного першою нормою (див., серед інших джерел, рішення у справах «Іммобіліаре Саффі проти Італії» (Immobiliare Saffi v. Italy), заява № 22774/93, п. 44, ECHR 1999-V, та «Вістіньш і Препьолкінс проти Латвії», заява № 71243/01, п. 93, від 25 жовтня 2012 року).
У своєму рішенні від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України» заява № 19336/04 п. 168, Європейський суд з прав людини також нагадує, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льон рот проти Швеції» (Sporrong and Lonnroth v. Sweden), пп. 69 і 73, Series A № 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства» (James and Others v. The United Kingdom), п. 50, Series A № 98).
Що стосується накладення арешту на змив з внутрішньої ручки відкриття передніх лівих дверей, змив з коробки перемикання швидкості, змив з керма, змив з переднього правого пасажирського сидіння, то слідча суддя зауважує, щозмиви не є майном, у розумінні КПК України, а є речовими доказами, які слідчий безпосередньо здобув під час слідчої дії без втручання у право власності будь-якої особи, а тому підстав для його арешту немає. Змиви, які зафіксовані, як матеріальні об`єкти, створені безпосередньо спеціалістами органу досудового розслідування і не належать іншій фізичній чи юридичній особі, яка, в разі накладення на них арешту, може заявити про свої права на таке майно та якій воно може бути повернуто. Крім того, накладення арешту на такі предмети унеможливить їх використання для проведення експертних досліджень.
Відповідно до ч. 1 ст.173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.
Взявши до уваги вищевикладене, кваліфікацію кримінального правопорушення за фактом вчинення якого розслідується кримінальне провадження та в межах якого подано дане клопотання, слідча суддя приходить до висновку, що клопотання не підлягає задоволенню.
На підставі викладеного, керуючись ст. 98, 100, 110, 131-132, 170-173, 309, 372, 392, 532 КПК України, слідча суддя
п о с т а н о в и л а :
у задоволенні клопотання старшого слідчого СВ Дніпровського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0001571 від 30 червня 2022 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України відмовити.
Ухвала можебутиоскаржена до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з моменту її оголошення.
Слідча суддя: ОСОБА_1