Справа №585/905/21 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/816/320/22 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Справи в порядку виконання судових рішень у кримінальних провадженнях
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2022 року колегія суддів Сумського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7 ,

засудженого ОСОБА_8

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в режимі відеоконференції в м. Суми матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на ухвалу Роменського міськрайонного суду Сумської області від 27.04.2021 року, про зарахування у строк покарання строку попереднього ув`язнення, згідно ч. 5 ст. 72 КК України,-

ВСТАНОВИЛА:

На розгляд Роменського міськрайонного суду Сумської області надійшло клопотання засудженого ОСОБА_8 , про застосування до нього дії частини 5 статті 72 КК України у редакції Закону України № 838 VIII від 26.11.2015 року «Про внесення зміни до кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» та зарахування строку попереднього ув`язнення. Клопотання засуджений обґрунтовував тим, що вироком Апеляційного суду Харківської області від 14.08.2009 року його було засуджено до довічного позбавлення волі. Постановою ВСУ від 01.06.2010 року вищевказаний вирок залишено без змін. До Роменської ВК № 56 він прибув 04.03.2011 з Харківського СІЗО за нарядом ДДУПВП № 12-935 від 17.02.2011 р. Апеляційним судом Сумської області 12.02.2018 йому зараховано попереднє ув`язнення з 08.02.2009 року по 01.06.2010 рік в строк попереднього ув`язнення із розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. При цьому, тривалий час в межах вказаного кримінального провадження, у порядку перегляду за нововиявленими обставинами процесуальних рішень суду щодо утримання його під вартою, він перебував в Харківському та Сумському слідчих ізоляторах в період з 25.12.2016 року по 08.02.2021 року, а тому вважав таке утримання у зв`язку із розглядом кримінального провадження таким, що за своєю сутністю відповідає поняттю «попереднє ув`язнення». У зв`язку із зазначеним просив суд зарахувати йому вказаний строк попереднього ув`язнення із розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

27.04.2021 року ухвалою Роменського міськрайонного суду Сумської області вказане клопотання засудженого ОСОБА_8 частково задоволено та, на підставі ч.5 ст.72 КК України (у редакції Закону України №838 VIII від 26.11.2015 року) засудженому ОСОБА_8 у строк відбування покарання зараховано строк утримання у ДУ «Харківський слідчий ізолятор» у період з 25.12.2016 року до 23.03.2017 року та строк утримання у ДУ «Сумський слідчий ізолятор» у період з 06.05.2017 року до 20.06.2017 року, як строк попереднього ув`язнення, із розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі.

Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції засуджений ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу в якій просив ухвалу Роменського міськрайонного суду Сумської області від 27.04.2021 року, змінити, повністю задовольнити його клопотання та зарахувати у строк покарання строк попереднього ув`язнення, згідно положень ч. 5 ст. 72 КК України, з 25.12.2016 року по 08.02.2021 року включно.

Крім цього, в залі суду, просив дослідити і взяти до уваги правову позицію Великої Палати Верховного Суду по справі № 663/537/17 викладеної в постанові від 29.08.2018 року в п.п. 102-107.

В обґрунтування своїх вимог засуджений зазначав, що попри дослідження матеріалів та доводів учасників провадження, справу суд першої інстанції розглянуто не повно, без обґрунтувань того, чому його клопотання задовлено лише частково та не зараховано у строк його покарання всіх зазначених ним у клопотанні періодів ув`язнення.

Заслухавши доповідь судді, доводи засудженого ОСОБА_8 та захисника ОСОБА_7 , які вимоги апеляційної скарги підтримали, просили ухвалу суду першої інстанції змінити, клопотання засудженого задовольнити повністю та зарахувати у строк покарання всі прохані ним періоди ув`язнення, думку прокурора ОСОБА_9 , який вважав ухвалу незаконною і просив її скасувати, а матеріали кримінального провадження направити до суду першої інстанції на новий судовий розгляд, вивчивши матеріали кримінального провадження в сукупності з доводами скарги, колегія суддів дійшла такого висновку.

Як встановлено судом першої інстанції, вироком Апеляційного суду Харківської області від 14.09.2009 року ОСОБА_8 було засуджено за вчинення злочинів, передбачених п.п. 1, 6, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187 КК України, ч.1 ст. 70 КК України, до покарання у виді довічного позбавлення волі, з конфіскацією майна.

Ухвалою Верховного Суду України від 01.06.2010 року вище зазначений вирок було залишено без змін.

З довідки ДУ «Харківський слідчий ізолятор» № 12/12-14267/Бр від 25.08.2020 року вбачається те, що ОСОБА_8 прибув до установи 12.02.2009 року, вибув 03.03.2011 року до Роменської ВК (№ 56) Сумської області, прибув до установи 25.12.2016 року з Роменської ВК (№ 56) Сумської області, вибув 23.03.2017 року до Роменської ВК (№ 56) Сумської області, прибув 08.03.2018 року із Сумського слідчого ізолятору, вибув 25.04.2019 року до Сумського слідчого ізолятору.

Згідно довідки ДУ «Сумський слідчий ізолятор» № 18 від 28.03.2018 року встановлено, що ОСОБА_8 з 29.05.2016 року по 29.10.2016 рік, з 06.05.2017 року по 08.03.2018 рік перебував в ДУ «Сумський слідчий ізолятор».

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 08.02.2021 року ухвалу Балаклійського районного суду Харківської області від 08.04.2019 року, про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_8 про перегляд судових рішень за нововиявленими обставинами, залишено без змін.

При цьому, засуджений ОСОБА_8 , звертаючись до суду за місцем відбування покарання, що визначене відповідно до вимог Кримінально-виконавчого кодексу у «ДУ «Роменська виправна колонія (№56)», просив врахувати йому строк попереднього ув`язнення з 25.12.2016 року по 08.02.2021 рік в межах кримінального провадження за нововиявленими обставинами в Харківському та Сумському слідчих ізоляторах із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

27.04.2021 року ухвалою Роменського міськрайонного суду Сумської області вказане клопотання засудженого ОСОБА_8 частково задоволено та, на підставі ч.5 ст.72 КК України (у редакції Закону України №838 VIII від 26.11.2015 року) засудженому ОСОБА_8 у строк відбування покарання зараховано строк утримання у ДУ «Харківський слідчий ізолятор» у період з 25.12.2016 року до 23.03.2017 року та строк утримання у ДУ «Сумський слідчий ізолятор» у період з 06.05.2017 року до 20.06.2017 року, як строк попереднього ув`язнення, із розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Як вбачається з матеріалів справи ухвала Роменського міськрайонного суду Сумської області від 27.04.2021 року до апеляційного суду була оскаржена лише одним учасником провадження засудженим, який, як вказувалося вище, просив зарахувати йому більший період ув`язнення ніж той, що зарахував йому суд першої інстанції.

Виходячи з вказаного, колегія суддів зазначає наступне.

Так, за змістом ч.5 ст.72 КК України зарахування судом строку попереднього ув`язнення в строк покарання проводиться у разі засудження особи до позбавлення волі в межах того ж кримінального провадження, в межах якого до неї і було застосовано ув`язнення.

Як встановлено судом першої інстанції, вироком Апеляційного суду Харківської області від 14.09.2009 року ОСОБА_8 було засуджено за вчинення злочинів, передбачених п.п. 1, 6, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187 КК України, ч.1 ст. 70 КК України, до покарання у виді довічного позбавлення волі, з конфіскацією майна.

Ухвалою Верховного Суду України від 01.06.2010 року вище зазначений вирок було залишено без змін.

У відповідності до пункту 2 Розділу ІІ «;Прикінцеві положення» Закону України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» від 26.11.2015 року строк попереднього ув`язнення за правилами, визначеними у ч.5 ст.72 КК України зараховується до всіх осіб, щодо яких на момент набрання чинності цим Законом набрав законної сили обвинувальний вирок, покарання за яким не відбуто повністю.

Відповідно до ст. 1 ЗУ «Про попереднє ув`язнення» № 3352-XII від 30.06.1993 року попереднім ув`язненням є запобіжним заходом, який у випадках, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, застосовується щодо підозрюваного, обвинуваченого (підсудного) та засудженого, вирок щодо якого не набрав законної сили.

Як вказувалося вище, вирок Апеляційного суду Харківської області від 14.09.2009 року, відносно ОСОБА_8 , набрав законної сили 01.06.2010 року датою його перегляду Верховним Судом України.

В своєму ж клопотанні засуджений ОСОБА_8 прямо вказує, що проханий до зарахування ним період з 25.12.2016 року по 08.02.2021 року стосується його перебування в Харківському та Сумському слідчих ізоляторах у зв`язку з розглядом його клопотань по перегляду за нововиявленими обставинами процесуальних рішень суду щодо утримання його під вартою.

З огляду на викладене, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення вимог клопотання засудженого ОСОБА_8 про зарахування йому у строк покарання строку ув`язнення, згідно положень ч. 5 ст. 72 КК України, оскільки перебування в установах попереднього ув`язнення у зв`язку з розглядом клопотань про перегляд рішень суду за нововиявленими обставинами після набрання вироком суду, за яким особова відбуває покарання, законної сили, в розумінні ст. 1 ЗУ «Про попереднє ув`язнення» № 3352-XII від 30.06.1993 року, не є попереднім ув`язненням.

Що стосується усної позиції прокурора, про необхідність скасування ухвали суду першої інстанції з направленням матеріалів кримінального провадження на новий судовий розгляд, яку він висловив в суді апеляційної інстанції, то колегія суддів зазначає наступне.

Так, ч.1 ст. 415 КПК України визначає вичерпний перелік підстав для призначення нового розгляду в суді першої інстанції. Зокрема, суд апеляційної інстанції скасовує вирок чи ухвалу суду і призначає новий розгляд у суді першої інстанції, якщо:

1) встановлено порушення, передбачені пунктами 2, 3, 4, 5, 6, 7 частини другої статті 412 цього Кодексу;

2) в ухваленні судового рішення брав участь суддя, якому було заявлено відвід на підставі обставин, які очевидно викликали сумнів у неупередженості судді, і заяву про його відвід визнано судом апеляційної інстанції обґрунтованою;

3) судове рішення ухвалено чи підписано не тим складом суду, який здійснював судовий розгляд.

Також слід звертути увагу на положення ст. 404 КПК України відповідно до якої суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. При цьому, суд апеляційної інстанції вправі вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого або особи, щодо якої вирішувалося питання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру.

Якщо розгляд апеляційної скарги дає підстави для прийняття рішення на користь осіб, в інтересах яких апеляційні скарги не надійшли, суд апеляційної інстанції зобов`язаний прийняти таке рішення.

Крім цього, згідно ч. 3 ст. 404 КПК України, за клопотанням учасників судового провадження суд апеляційної інстанції зобов`язаний повторно дослідити обставини, встановлені під час кримінального провадження, за умови, що вони досліджені судом першої інстанції не повністю або з порушеннями, та може дослідити докази, які не досліджувалися судом першої інстанції, виключно якщо про дослідження таких доказів учасники судового провадження заявляли клопотання під час розгляду в суді першої інстанції або якщо вони стали відомі після ухвалення судового рішення, що оскаржується.

Як зазначалося вище 27.04.2021 року ухвалою Роменського міськрайонного суду Сумської області клопотання засудженого ОСОБА_8 частково задоволено та, на підставі ч.5 ст.72 КК України засудженому у строк відбування покарання зараховано строк утримання у ДУ «Харківський слідчий ізолятор» у період з 25.12.2016 року до 23.03.2017 року та строк утримання у ДУ «Сумський слідчий ізолятор» у період з 06.05.2017 року до 20.06.2017 року, як строк попереднього ув`язнення, із розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі.

Це рішення суду першої інстанції було оскаржено в апеляційному порядку виключно одним учасником кримінального провадження засудженим, який вважав, що його клопотання має бути задоволено не частково, а в повному обсязі та в строк покарання повинен бути зарахований період більший, ніж той, що зарахував йому суд першої інстанції, з чим колегія суддів погодитись не може із зазначених вище підстав, зокрема з огляду на положення ч.5 ст. 72 КК України та на ст. 1 ЗУ «Про попереднє ув`язнення» № 3352-XII від 30.06.1993 року.

Прокурор апеляційну скаргу на ухвалу Роменського районного суду від 27.04.2021 року не подавав, та ніхно з учасників судового розгляду клопотань про дослідження доказів не заявляли.

Водночас, з огляду на положення ст. 404 КПК України, колегія суддів позбавлена можливості вдаватись до аналізу рішення суду першої інстанції в частині зарахування засудженому ОСОБА_8 в строк покарання строку перебування його у ДУ «Харківський слідчий ізолятор» у період з 25.12.2016 року до 23.03.2017 року та строк утримання у ДУ «Сумський слідчий ізолятор» у період з 06.05.2017 року до 20.06.2017 року, з підстав не допущення погіршення становища засудженого.

Виходячи із зазначеного, апеляційним судом підстав для задоволення вимог апеляційної скарги засудженого ОСОБА_8 не встановлено, як і підстав для призначення в суді першої інстанції нового судового розгляду, оскільки в цьому випадку апеляційний суд явно вийде за межі апеляційних вимог засудженого та суттєво погіршить його становище, тобто відбудеться порушення ст. 404 КПК України, а тому ухвалу Роменського міськрайонного суду Сумської області від 27.04.2021 року, яка в апеляційному порядку оскаржена лише засудженим, слід залишити без зміни.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 408, 419 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу Роменського міськрайонного суду Сумської області від 27.04.2021 року, якою частково задоволено клопотання засудженого ОСОБА_8 та якою на підставі ч.5 ст.72 КК України (у редакції Закону України №838 VIII від 26.11.2015 року) засудженому ОСОБА_8 у строк відбування покарання зараховано строк утримання у ДУ «Харківський слідчий ізолятор» та строк утримання у ДУ «Сумський слідчий ізолятор» залишити без зміни, а апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_8 на цю ухвалу, без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4