Єдиний унікальний номер 317/383/22
Провадження № 1-кп/317/156/2022
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 березня 2022 року м. Запоріжжя

Запорізький районний суд Запорізької області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в режимі відеоконференції із Запорізьким слідчим ізолятором кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000005 від 04.01.2022 відносно ОСОБА_4 за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,-

ВСТАНОВИВ:
У провадженні Запорізького районного суду Запорізької області знаходиться кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000005 від 04.01.2022 відносно ОСОБА_4 за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.
Під час досудового розслідування обвинуваченому ОСОБА_4 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

У підготовчому судовому засіданні 22.03.2022 прокурор ОСОБА_3 заявила клопотання про продовження запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою на 60 днів мотивуючи клопотання тим, що ОСОБА_4 може переховуватись від суду, незаконно впливати на свідків та потерпілого у цьому кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення. Необхідність продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, на переконання прокурора, обумовлена тим, що ОСОБА_4 неодноразово судимий за вчинення корисливих злочинів, вчинив кримінальне правопорушення у період іспитового строку. У випадку обрання щодо нього запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою він може вчинити нове кримінально-карне діяння. Усвідомлюючи реальність та невідворотність покарання він може переховуватись від суду. Прокурор ОСОБА_3 просила урахувати:

наявність вагомих доказів вчинення ОСОБА_4 інкримінованого йому кримінального правопорушення;

тяжкість покарання, яке загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим;

вік та стан здоров`я ОСОБА_4 , який є працездатною особою, має стан здоров`я, достатній для продовження вчинення ним інших кримінальних правопорушень;

відсутність у ОСОБА_4 постійного місця роботи чи навчання, а, відповідно, джерела існування.

На переконання прокурора жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам.

Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник, адвокат ОСОБА_5 , заперечували проти задоволення клопотання прокурора.

Захисник ОСОБА_5 висловив думку про доцільність обрання обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту. В обґрунтування своєї позиції послався на небезпеку перебування у слідчому ізоляторі через військові дії. Також захисник вказав на відсутність доказів наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Обговоривши клопотання прокурора, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

Ухвалою слідчого судді Запорізького районного суду Запорізької області від 01.02.2022 ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Наразі строк дії запобіжного заходу закінчується, а кримінальне провадження не розглянуто. На теперішній час не досліджувались письмові докази, не допитувались потерпіла та свідок.

Суд, вислухавши учасників провадження, враховуючи, що підстави для обрання запобіжного заходу, визначені слідчим суддею дотепер не відпали, враховуючи особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий, офіційно не працевлаштований та не має постійного джерела доходу, не одружений, для запобігання ризикам, передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме запобігання спробам переховуватися від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, незаконно впливати на потерпілу та свідка, вважає недостатнім застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу та необхідним продовжити обвинуваченому дію раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Ступінь тяжкості можливого покарання може спонукати обвинуваченого до вчинення дій, передбачених п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України. Отже, зазначені ризики на переконання суду збереглись дотепер.

У справі «Ілійков проти Болгарії» від 26.07.2001 ЄСПЛ зазначив, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів.

Як вбачається з обвинувального акту, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину. Він не має міцних соціальних зв`язків, що додатково засвідчує відсутність стримуючого фактору задля переховування обвинуваченого від суду.

Відсутність працевлаштування та законного джерела доходу, неодноразове притягнення до кримінальної відповідальності вказує на наявність ризику вчинення іншого кримінального правопорушення.

Будь-яких даних про зменшення чи нівелювання ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які б були підставою для скасування або зміни на більш м`який запобіжний захід ніж тримання під вартою у судовому засіданні не встановлено.

На переконання суду обраний щодо ОСОБА_4 запобіжний захід наразі сприяє нівелюванню існуючих ризиків, що неможливо забезпечити більш м`якими запобіжними заходами.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 183, 314-315 КПК України,-

УХВАЛИВ:
Клопотання прокурора ОСОБА_3 задовольнити у повному обсязі.

Продовжити строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 на 60 днів включно до 20 травня 2022 року.

Копію ухвали вручити обвинуваченому, його захиснику, прокурору та направити начальнику Запорізького слідчого ізолятора за місцем утримання обвинуваченого.

Ухвала суду може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду через суд першої інстанції протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1