Справа № 333/3230/22
Провадження № 1-кс/333/923/22
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 серпня 2022 року м. Запоріжжя
Слідчий суддя Комунарського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора Шевченківської окружної прокуратури м. Запоріжжя ОСОБА_3 , слідчого слідчого відділення Відділу поліції № 4 Запорізького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , його захисника адвоката ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі аудіо та відео фіксації, в залі Комунарського районного суду м. Запоріжжя, клопотання слідчого слідчого відділення Відділу поліції № 4 Запорізького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області рядового поліції ОСОБА_4 , погоджене прокурором Шевченківської окружної прокуратури м. Запоріжжя ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0000729 і додані до нього матеріали відносно:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, маючого вищу освіту, не одруженого, маючого на утриманні неповнолітню дитину ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , працюючого слюсарем механозбірчих робіт на Запорізькому механічному заводі, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: 13.06.2018 року Ленінським районним судом м. Запоріжжя за ч. 1 ст. 185 КК України до штрафу в розмірі 850,00 гривень,
- підозрюваного у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, -
В С Т А Н О В И В:
05.08.2022 року слідчий СВ ВП № 4 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_4 звернулася до суду із клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0000729 відносно ОСОБА_5 , підозрюваного у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.
Вимоги клопотання обґрунтовані тим, що досудовим розслідуванням встановлено, що відповідно до Указу Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 року «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п. 20 ч.1 ст. 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», з 24 лютого 2022 року в Україні введений воєнний стан.
У зв`язку із введенням в Україні військового стану тимчасово, на період дії правового режиму воєнного стану, можуть обмежуватися конституційні права в свободи людини і громадянина, передбачені статтями 30-34, 38, 39, 41-44, 53 Конституції України, а також вводитися тимчасові обмеження прав і законних інтересів юридичних осіб в межах та обсязі, що необхідні для забезпечення можливості запровадження та здійснення заходів правового режиму воєнного стану, які передбачені ч. 1 ст. 8 Закону України «Про правовий режим воєнного стану».
15.05.2022 року о 15 год. 00 хв., ОСОБА_5 , будучи особою, раніше судимою за вчинення кримінального правопорушення проти власності, діючи умисно, в умовах воєнного стану, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає та його дії залишаються ніким не поміченими, з метою незаконного збагачення, виходячи з магазину « ІНФОРМАЦІЯ_3 », що розташований за адресою: АДРЕСА_2 , підійшов до потерпілого ОСОБА_8 , який спав на лавці, після чого, таємно викрав його чоловічу джинсову сумку через плече, вартістю 431,20 гривень, в якій знаходились грошові кошти в розмірі 2 500,00 гривень, а також документи, які не мають матеріальної цінності для потерпілого: паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , серії НОМЕР_1 від 16.06.1998 року; закордонний паспорт на ім`я ОСОБА_8 , серії № НОМЕР_2 від 10.04.2018 року; банківська картка для виплат «ПриватБанк» № НОМЕР_3 ; банківська картка для виплат 2ПриватБанк» № НОМЕР_4 ; банківська універсальна картка «ПриватБанк» № НОМЕР_5 ; інформаційна згода на ім`я ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ..
Після чого, викраденим майном ОСОБА_5 розпорядився на власний розсуд. Таким чином, умисними діями ОСОБА_9 потерпілому ОСОБА_8 спричинено матеріальну шкоду на загальну суму 2 931, 20 гривень.
Умисні дії ОСОБА_5 органом досудового розслідування кваліфіковані за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, в умовах воєнного стану.
Слідство вважає, що для забезпечення належної явки підозрюваного ОСОБА_5 в слідчі органи і суд, можливості виконання у відношенні нього процесуальних рішень, необхідно обрати йому як запобіжний захід тримання під вартою з наступних підстав:
1. ОСОБА_5 скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України, яке згідно зі ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до восьмі років, стійких соціальних зв`язків не має (офіційно не одружений, малолітніх або неповнолітніх дітей на утриманні не має), що свідчить про те, що усвідомлюючи тяжкість вчиненого ним кримінального правопорушення, а також невідворотність покарання, він може безперешкодно покинути межі м. Запоріжжя, а також Запорізької області, тим самим переховуючись від органів досудового розслідування та/або суду.
2. Зібрані слідством докази по справі, достатньо вказують на винність ОСОБА_5 у скоєнні вищезазначеного кримінального правопорушення, що підтверджується заявою потерпілого ОСОБА_8 від 17.05.2022 року; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_8 від 18.05.2022 року; протоколом огляду предмету, а саме документів та банківських карток, які належать ОСОБА_8 від 18.05.2022 року; протоколом огляду предмету, а саме диску з відео з камери спостереження від 09.06.2022 року, на якому зафіксовано обставини вчинення кримінального правопорушення, та іншими матеріалами кримінального провадження.
3. ОСОБА_5 не має постійного місця працевлаштування та офіційного джерела доходів, вчинив злочин проти власності, раніше судимий, що може вказувати на те, що єдиним джерелом його доходів є злочинна діяльність.
У судовому засіданні слідчий підтримала своє клопотання у повному обсязі і послалася на обставини, які у ньому були викладені.
Прокурор у судовому засіданні стверджував, що вжиття більш м`яких запобіжних заходів, що передбачені Кримінальним процесуальним кодексом України, є недостатньою мірою з огляду на обставини скоєного і ризики, які існують.
Підозрюваний ОСОБА_5 у судовому засіданні пояснив, що вину в скоєному кримінальному правопорушенні він визнає у повному обсязі, розкаюється, на теперішній час попросив вибачення у потерпілого, в подальшому буде відшкодувати заподіяну потерпілому шкоду. Пояснив, що він має соціальні зв`язки, а саме на його утриманні перебуває неповнолітній син, він офіційно працевлаштований на Запорізькому механічному заводі на посаді слюсаря механозбірчих робіт. У зв`язку із введенням в Україні військового стану, завод на даний момент простоює, але кожного місяці він на роботі отримує компенсацію в розмірі 2/3 частини від заробітної плати, що дозволяє йому мати кошти на життя. Також пояснив, що він має постійне місце реєстрації та проживання, квартира, в якій він мешкає належить його батькові. Під час слідства слідчий його не затримував, він самостійно з`явився до суду для розгляду даного клопотання, наміру переховуватися від слідства або суду у нього не має. Тому проти обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою заперечував та просив обрати більш м`який запобіжний захід.
Захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_6 заперечував проти задоволення застосування запобіжного заходу тримання під вартою, зазначивши про відсутність будь-яких ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, та враховуючи такі обставини, як наявність у підозрюваного постійного місця мешкання та реєстрації, перебування на його утриманні неповнолітнього сина, офіційне працевлаштування, просив суд застосувати запобіжний захід, не пов`язаний із позбавленням волі, зокрема домашній арешт в нічній час.
Заслухавши думку прокурора, слідчого, захисника, допитавши підозрюваного, вивчивши матеріали, які обґрунтовують доводи клопотання, приходжу до висновку, що у застосуванні відносно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слід відмовити, та необхідно застосувати більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, з наступних підстав.
Судом встановлено, що 18.05.2022 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань були внесені відомості про скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України (кримінальне провадження № 0000729).
Клопотання слідчого, погоджене з прокурором Шевченківської окружної прокуратури м. Запоріжжя ОСОБА_3 , оформлене відповідно до вимог ст. 184 Кримінального процесуального кодексу України. До матеріалів клопотання додані копії документів, якими слідчий обґрунтовує доводи клопотання, Витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження і долучено розпис ОСОБА_5 про вручення йому у присутності адвоката о 10 год. 00 хв. 05.08.2022 року копії клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу тримання під вартою, а також копії матеріалів, якими обґрунтовується необхідність застосування запобіжного заходу. Таким чином, враховуючи, що розгляд клопотання розпочався о 14 год. 30 хв. 05.08.2022 року, слідчим виконані вимоги ч. 3 ст. 184 Кримінального процесуального кодексу України у повному обсязі.
Під час судового засідання встановлено, що підозрюваний самостійно прибув до суду та не затримувався у порядку ст. 208 КПК України.
16.06.2022 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.
21.07.2022 року ОСОБА_5 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри.
Відповідно ч. 1 ст. 177 Кримінального процесуального кодексу України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Згідно з ч. 2 ст. 177 Кримінального процесуального кодексу України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до пункту 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п.32, Series A, №182).
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 178 КПК України слідчий суддя при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу зобов`язаний оцінити вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення.
Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним ОСОБА_5 інкримінованого кримінального правопорушення, на думку слідчого судді, підтверджується, зокрема, заявою потерпілого ОСОБА_8 від 17.05.2022 року; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_8 від 18.05.2022 року; протоколом огляду предмету, а саме документів та банківських карток, які належать ОСОБА_8 від 18.05.2022 року; протоколом огляду предмету, а саме диску з відео з камери спостереження від 09.06.2022 року, на якому зафіксовано обставини вчинення кримінального правопорушення, та іншими матеріалами кримінального провадження.
При цьому суд звертає увагу, що для повідомлення про підозру не потрібна така ж ступінь доведення як для визнання особи винною, достатньо щоб у стороннього спостерігача склалось враження, що злочин було вчинено і підозрювана особа причетна до його вчинення. Такого ступеню доведення у цій справі було досягнуто.
Згідно з ч. 2 ст. 177 КПК України другою підставою для застосування запобіжного заходу є наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
У судовому засіданні було встановлено, що ОСОБА_5 раніше судимий, має постійне місце реєстрації та мешкання за адресою: АДРЕСА_1 , має на утриманні неповнолітнього сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , працює слюсарем механозбірчих робіт на Запорізькому механічному заводі.
При розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів (п. 80 рішення Європейського суду з прав людини від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України», п. 29 рішення Європейського суду з прав людини від 11.10.2010 року у справі «Хайредінов проти України»).
Згідно з ч. 1 ст. 29 Конституції України ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.
Частиною 1 статті 183 КПК України передбачено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України. Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою слідчий суддя враховує вимоги п. п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.
Відповідно до практики Європейського суду, викладеної у рішенні «В. проти Швейцарії» від 26.01.1993 року небезпеку переховування від правосуддя не можна вимірювати тільки залежно від суворості можливого покарання; її треба визначати з урахуванням низки інших релевантних факторів, які можуть або підтвердити наявність небезпеки переховування від правосуддя, або зробити її настільки незначною, що вона не може слугувати виправдуванням для тримання під вартою. При цьому необхідно враховувати характер обвинуваченого, його моральні якості, його кошти, зв`язки з державою, у якій його переслідували за законом, і його міжнародні зв`язки».
Аналогічна позиція викладена у рішенні Європейського суду від 26.06.1991 року у справі «Летелье проти Франції», згідно з яким запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути виправданий очікуваним покаранням у вигляді позбавлення волі.
Крім цього, слідчий суддя враховує рішення Європейського суду від 01.06.2006 року у справі «Мамедова проти Росії», відповідно до якого необхідність тримання під вартою не можна оцінювати тільки виключно з абстрактної позиції, приймаючи до уваги тільки тяжкість злочину.
На момент розгляду клопотання про взяття під варту доказів про те, що, перебуваючи на волі ОСОБА_5 переховувався від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджав якимось чином кримінальному провадженню, слідчому судді, прокурором та слідчим надано не було. Слідчим не було надано доказів того, що підозрюваний не з`являвся на його виклики. Крім того, як пояснив ОСОБА_5 в судовому засіданні, він самостійно з`явився до суду для розгляду клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Посилання слідчого в його клопотанні на наявність ризиків, які передбачені ст. 177 КПК України, є декларативними і такими, що нічим в матеріалах справи не підтверджені. Не наведено в клопотанні, і даних про те, що обрання щодо обвинуваченого іншого, менш суворого запобіжного заходу, є неможливим і недоцільним.
Частина 2 статті 194 КПК України передбачає обов`язок слідчого судді постановити ухвалу про відмову у застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті, а саме: наявність обґрунтованої підозри, наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор, недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Таким чином, оскільки прокурором доведено обґрунтованість підозри стосовно ОСОБА_5 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, що підтверджується матеріалами клопотання, однак не надано доказів про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначених в клопотанні (п. 3 ч. 1 ст. 194 КПК України), слідчий суддя, враховуючи дані про особу підозрюваного, зокрема те, що він має реєстрацію та місце постійного проживання, раніше судимий, має стійкі соціальні зв`язки, обставини скоєння кримінального правопорушення, вважає, що вагомих підстав для застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з матеріалів клопотання не вбачається, у зв`язку з чим необхідно застосувати до ОСОБА_5 більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений в клопотанні.
За вищевказаних обставин, слідчий суддя вважає, що запобіганню будь-яких ризиків, пов`язаних з прибуттям підозрюваного на вимогу слідчого, прокурора, суду можливе і при застосуванні запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, з обов`язками, передбаченими ст. 194 КПК України.
Також слідчий суддя вважає за необхідне відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України, у зв`язку з обранням відносно підозрюваного запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, та доведеністю прокурором наявності всіх обставин, передбачених ч. 1 ст. 194 КПК України, зобов`язати ОСОБА_5 прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого визначеного органу державної влади, а також виконувати наступні обов`язки, необхідність покладення яких була доведена прокурором під час розгляду клопотання, а саме: прибувати до слідчого, який проводить досудове розслідування кримінального провадження, прокурора чи суду за першою вимогою; не відлучатися за межі м. Запоріжжя без дозволу слідчого, прокурора або суду, залежно від стадії кримінального провадження; повідомляти слідчого, прокурора чи суд, залежно від стадії кримінального провадження, про зміну свого місця проживання.
Відповідно до ст. 198 КПК України висловлені в ухвалі слідчого судді, суду за результатами розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу висновки щодо будь-яких обставин, які стосуються суті підозри, обвинувачення, не мають преюдиціального значення для суду під час судового розгляду або для слідчого чи прокурора під час цього або іншого кримінального проваджень.
Згідно з п. 2 ч. 3 ст. 202 у разі застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту підозрюваний, обвинувачений, який був затриманий негайно звільняється з-під варти та зобов`язується невідкладно прибути до місця свого проживання, якщо згідно з умовами обраного запобіжного заходу йому заборонено залишати житло в певний період доби.
На підставі викладеного, керуючись, ст. ст. 3, 176, 177, 178, 183, 184, 194, 198 КПК України, слідчий суддя,
У Х В А Л И В:
У задоволенні клопотання слідчого слідчого відділення Відділу поліції № 4 Запорізького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області рядового поліції ОСОБА_4 , погоджене прокурором Шевченківської окружної прокуратури м. Запоріжжя ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0000729 відносно ОСОБА_5 відмовити.
Застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, з перебуванням останнього за місцем його реєстрації та мешкання за адресою: АДРЕСА_1 , строком на два місяці, до 04 жовтня 2022 року (включно).
Заборонити підозрюваному ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишати своє місце реєстрації та мешкання за адресою: АДРЕСА_1 , у період часу з 20 години 00 хвилин до 06 години 00 хвилин наступного дня.
Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 наступні обов`язки:
1. Прибувати до слідчого, який проводить досудове розслідування кримінального провадження, прокурора чи суду за першою вимогою.
2. Не відлучатися за межі м. Запоріжжя без дозволу слідчого, прокурора або суду, залежно від стадії кримінального провадження.
3. Повідомляти слідчого, прокурора чи суд, залежно від стадії кримінального провадження, про зміну свого місця проживання.
Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її проголошення.
Ухвалу для виконання передати до Відділу поліції № 4 Запорізького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області.
Контроль за виконанням домашнього арешту покласти на слідчого, який здійснює досудове розслідування даного кримінального провадження.
Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`яти днів з дня її винесення до Запорізького апеляційного суду.

Слідчий суддя Комунарського
районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1