Номер провадження: 11-сс/813/962/22
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.07.2022 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,
секретарів судового засідання ОСОБА_5 , ОСОБА_6
за участі прокурора ОСОБА_7 ,
захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та підозрюваного ОСОБА_10
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Київського райсуду м. Одеси від 08.07.2022, якою в межах кримінального провадження №0000150 від 22.02.2022, відносно:
ОСОБА_10 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Челябінськ РФ, громадянина України, з вищою освітою, неодруженого, на утримані якого знаходиться дочка інвалід 2 групи, працюючого керівником ТОВ «СТРОЙ МАСТЕР ОДЕСА», зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого;
- підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України застосований запобіжний захід у виді домашнього арешту строком до 27.07.2022
установив:

Зміст оскаржуваного судового рішення та встановлених судом 1-ої інстанції обставин.
Зазначеною ухвалою слідчого судді було відмовлено у задоволенні клопотання ст. слідчого СУ ГУНП в Одеській обл. ОСОБА_11 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_10 та був застосований запобіжний захід у виді домашнього арешту строком до 27.07.2022 із забороною залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 у період часу з 23 год. по 06 год., за винятком випадків офіційного повідомлення про необхідність евакуації відповідно до діючого законодавства із покладенням наступних обов`язків:
-прибувати до органу досудового розслідування та/або суду за першою вимогою;
-повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;
-здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Вимоги, наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи, яка її подала.
В апеляційній скарзі прокурор ОСОБА_7 вказує на те, що оскаржувана ухвала постановлена з порушенням вимог КПК України з огляду на наступне:
- заявлені стороною обвинувачення ризики доведенні та обумовлені тяжкістю покарання, яке загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватими, суспільною небезпечністю інкримінованого злочину, об`єктом якого є особиста власність, життя і здоров`я людей;
- під час обшуків, які були проведені за місцем проживання ОСОБА_10 був вилучений пістолет, який був придбаний у незаконний спосіб, за вказаним фактом зареєстроване кримінальне провадження, та вказаний пістолет потерпілий впізнав як пістолет, з використанням якого його життю погрожували підозрювані;
- слідчим суддею не враховано, що слідчий обґрунтовано звернувся із клопотанням про застосування запобіжного заходу, зокрема, з метою забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених ст. 42 КПК України, які ним порушується;
- слідчий суддя, приймаючи рішення про відмову у задоволенні клопотання слідчого не вказала про те, наявність яких саме обставин, передбачених ч. 1 ст. 194 КПК України не була доведена прокурором.
За таких обставин, прокурор ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою застосувати стосовно підозрюваного ОСОБА_10 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави.
Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який підтримав вимоги апеляційної скарги та просив її задовольнити, думку підозрюваного та захисників, які заперечували проти її задоволення, перевіривши матеріали провадження, апеляційний суд доходить висновків про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції.
Частина 1 ст. 404 КПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду 1-ої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Згідно із ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Частина 4 ст. 194 КПК України встановлює, що якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені п.п. 1та 2 ч. 1 цієї статті, але не доведе обставини, передбачені п. 3 ч. 1 цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Так, згідно з положеннями ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 цього Кодексу.

При розгляді зазначеного кримінального провадження у відповідності до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» колегія суддів застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.

Як зазначив Європейський суд з прав людини у своєму рішенні в справі «Манчіні проти Італії», за наслідками та способами застосування як тримання під вартою, так і домашній арешт прирівнюються до позбавлення волі для цілей ст. 5 п. 1 п.п. с) Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.
З мотивувальної частини оскаржуваної ухвали вбачається, що слідчий суддя зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону загалом виконав та врахував їх при постановленні ухвали, однак, дійшовши обґрунтованого висновку про можливість застосування стосовно підозрюваного ОСОБА_10 більш м`якого, ніж тримання під вартою, запобіжного заходу, не мотивував належним чином своє рішення про обрання підозрюваному саме домашнього арешту в нічний час доби, а також взагалі не обґрунтував визначений строк застосування такого запобіжного заходу.

Відповідно до п. 219 рішення у справі «Нечипорук та Йонкало проти України» від 21.04.2011, заява №42310/04, суд повторює, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Так, підозра ОСОБА_10 у вчиненні інкримінованого йому злочину, передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України не є на теперішній час предметом оскарження в апеляційному порядку, на даному етапі досудового розслідування є обґрунтованою та полягає у тому, що він, вступивши у попередню злочинну змову з ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ще однією невстановленою слідством особою кавказької національності, реалізуючи спільний умисел на заволодіння майном потерпілого ОСОБА_14 шляхом залякування, вчинення на нього морального та психологічного тиску, 20.02.2022 примусив останнього написати розписку про те, що той заборгував ОСОБА_10 10 тисяч грн. та зобов`язується їх повернути через два дні, на що, ОСОБА_14 , перебуваючи під постійним тиском, будучи наляканим, побоюючись за своє життя і здоров`я, вимушено погодився, написавши вказану розписку, яку передав ОСОБА_10 , після чого останні утримували ОСОБА_14 в підвальному приміщенні, розташованому за адресою: АДРЕСА_2 , де той, будучи наляканим, безкоштовно виконував ремонтні роботи протягом дня, не маючи можливості відмовитися від виконання вказаної роботи та покинути зазначене приміщення, перебуваючи під постійним контролем, а також змусили потерпілого передати їм в якості «застави» для гарантування отримання грошових коштів в розмірі 30 тисяч грн., які вони вимагали та вільного виходу останнього із зазначеного підвального приміщення планшет «Apple Ipad mini 3», належний неповнолітнім дітям ОСОБА_14 .

Зазначена підозра підтверджується матеріалами, доданими до клопотання слідчого та наявними в матеріалах кримінального провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Так, на переконання апеляційного суду, слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про доведеність органом досудового розслідування існування в даному кримінальному провадженні ризиків можливого переховування ОСОБА_10 від органів досудового розслідування та суду, а також незаконного впливу на потерпілого, обумовлені тим, що: останній обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого корисливого злочину, передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України, поєднаного із вимаганням чужого майна, відповідальність за який передбачена лише у виді позбавлення волі на строк від 3-х до 7-ми років; останній обізнаний про місце проживання потерпілої особи та має процесуальну можливість ознайомлюватись із матеріалами провадження та, як наслідок, показаннями потерпілого, який підлягає безпосередньому допиту судом 1-ої інстанції під час судового розгляду кримінального провадження по суті.

Проте, з огляду на позицію, неодноразово висловлену ЄСПЛ у своїх рішеннях, зокрема, у рішеннях по справах «Латальє проти Франції», «Прокопенко проти України», «Хайредінов проти України» та «Москаленко проти України», одна лише тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та тяжкість покарання, що загрожує їй у разі визнання винуватою у вчиненні інкримінованого злочину не можуть бути єдиною підставою для застосування стосовно підозрюваного ОСОБА_10 найсуворішого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Що стосується тверджень сторони обвинувачення про те, що органом досудового розслідування доведені всі заявлені ризики, колегія суддів такі доводи вважає голослівними та наголошує на тому, що прокурором не було надано жодних доказів існування в зазначеному провадженні ризиків можливого перешкоджання підозрюваним ОСОБА_10 кримінальному провадженню, натомість, не було конкретизовано, яким чином підозрюваний може перешкоджати кримінальному провадженню.

Водночас, апеляційний суд, погоджуючись із висновками слідчого судді, звертає увагу на те, що підозрюваний ОСОБА_10 раніше не судимий, має міцні соціальні зв`язки, зокрема, постійне місце проживання, за яким позитивно характеризується (а.с. 92-97), повнолітню доньку-інваліда II групи на утриманні (а.с. 88-90).
Що стосується посилань прокурора на вилучення в ході проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_10 предмету, ззовні схожого на пістолет марки «CARRERA GT-50», колегія суддів такі доводи приймає до уваги та вважає їх такими, що відповідають дійсності, та зауважує на тому, що за даним фактом до ЄРДР 29.06.2022 внесені окремі відомості за №0000445 та 20.07.2022 ОСОБА_10 було повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри та додатково його дії, щодо незаконного поводження зі зброєю або бойовими припасами були кваліфіковані за ст. 263 ч.1 КК України.
Разом з тим, слідчий суддя обґрунтовано зазначила в ухвалі, що в судовому засіданні сторона обвинувачення довела наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_10 у вчиненні інкримінованого йому злочину, існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, однак не довела існування підстав, які б свідчили про недостатність застосування більш м`яких, ніж тримання під вартою, запобіжних заходів для запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
При цьому, дійшовши загалом обґрунтованого висновку про існування підстав для застосування стосовно підозрюваного ОСОБА_10 більш м`якого, ніж тримання під вартою, запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, слідчий суддя в оскаржуваній ухвалі взагалі не наводить жодного мотивування обрання домашнього арешту саме в нічний час доби, а також строку дії такої ухвали до 27.07.2022.
Відповідно до ч. 6 ст. 181 КПК України, строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців. У разі необхідності строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовжений за клопотанням прокурора в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому ст. 199 цього Кодексу.
Системний аналіз Глави 18 «Запобіжні заходи, затримання особи» КПК України дає підстави дійти висновку про те, що запобіжні заходи, в тому числі, домашній арешт, застосовуються до підозрюваної особи в межах строку досудового розслідування.
В свою чергу, п. 4 ч. 3 ст. 219 КПК України встановлює, що з дня повідомлення особі про підозру досудове розслідування повинно бути закінчене протягом двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину.
Згідно матеріалів провадження, ОСОБА_10 першочергово був повідомлений про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України 28.06.2022 (а.с. 77-82).
За таких обставин колегія суддів констатує, що слідчий суддя, зазначаючи в резолютивній частині оскаржуваної ухвали про застосування стосовно підозрюваного ОСОБА_10 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в межах строку досудового розслідування, жодним чином не обґрунтувала рішення щодо визначення строку дії такої ухвали лише протягом 20 днів, тобто до 27.07.2022, натомість, строк досудового розслідування зазначеного кримінального провадження №0000150, з огляду на положення вищевказаної ст. 219 КПК України, спливає 28.08.2022.
Підсумовуючи викладене, враховуючи обґрунтованість підозри ОСОБА_10 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України, наявність в зазначеному кримінальному провадженні доведених ризиків, а також характеристику особи підозрюваного, суд апеляційної інстанції вважає, що слідчий суддя дійшов обґрунтованого та загалом вірного висновку про можливість застосування стосовно підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, у вигляді домашнього арешту, однак не навів жодних обґрунтувань застосування такого запобіжного заходу саме в нічний час доби та 20-денного строку дії ухвали, чим допустив істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, яке є підставою для скасування вказаного судового рішення.
В свою чергу, скасовуючи оскаржувану ухвалу, приймаючи до уваги обставини вчинення злочинів, наявність в кримінальному провадженні доведених органом досудового розслідування ризиків, характеристику особи підозрюваного, колегія суддів доходить висновку про існування підстав для застосування стосовно підозрюваного ОСОБА_10 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту в межах строку досудового розслідування із покладенням на останнього певних обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, якого буде достатньо для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного.
Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.
Пунктом 3 ч. 1 ст. 409 КПК України передбачено, що підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.
Істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону, згідно ч. 1 ст. 412 КПК України, є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.
Отже, апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню, а ухвала слідчого судді скасуванню із постановленням нової ухвали, якою необхідно застосувати стосовно підозрюваного ОСОБА_10 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту строком до 28.08.2022, в межах строку досудового розслідування, та з покладенням на останнього певних обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.
Керуючись ст.ст. 24, 177, 183, 199, 370, 404, 405, 407, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд

ухвалив:
Апеляційну скаргу прокурора відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_7 задовольнити частково.
Ухвалу слідчого судді Київського райсуду м. Одеси від 08.07.2022, якою в межах кримінального провадження № 0000150 від 22.02.2022, відносно ОСОБА_10 , підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України застосований запобіжний захід у виді домашнього арешту до 27.07.2022 - скасувати.
Постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання ст. слідчого СУ ГУНП ОСОБА_11 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_10 .
Застосувати відносно ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_1 за виключенням необхідності залишити житло під час оголошення повітряної тривоги.
Відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України покласти на підозрюваного ОСОБА_10 обов`язки:
- прибувати до слідчого, прокурора або суду за викликом;
- не відлучатися із м. Одеси без дозволу слідчого, прокурора, суду;
- повідомляти слідчого про зміну свого місця проживання;
- здати на зберігання до відповідних органів державної влади паспорт для виїзду за кордон або інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Строк дії ухвали до 28.08.2022.
Контроль за виконанням ухвали апеляційного суду щодо організації цілодобового домашнього арешту покласти на прокурора відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_7 .

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4