19.04.2022 Провадження по справі № 1-кп/940/12/22
Справа № 940/435/21
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 квітня 2022 року Тетіївський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1
з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Тетієві кримінальне провадження № 0000456 від 21.03.2021 року за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Степове Тетіївського району Київської області, не одруженого, не працюючого, з незакінченою середньою освітою, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , невійськовозобов`язаного, раніше судимого вироком Погребищенського районного суду Вінницької області від 15.09.2021 року за ч. 2 ст. 289 КК України до п`яти років позбавлення волі, на підставі ст. ст. 75, 104 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 289 КК України,

ВСТАНОВИВ:

І. Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним

20.03.2021 року близько 22 години в с. Степове Білоцерківського району Київської області ОСОБА_4 проходив повз домоволодіння ОСОБА_6 , що по АДРЕСА_2 , та побачив на території домоволодіння автомобіль ВАЗ 2107 та в останнього виник умисел на незаконне заволодіння транспортним засобом. З цією метою, ОСОБА_4 через відчинені ворота зайшов на територію домоволодіння ОСОБА_6 , де переслідуючи мету незаконного заволодіння транспортним засобом ВАЗ 2107, реєстраційний номер НОМЕР_1 , для здійснення на ньому поїздки, всупереч волі законного користувача автомобіля ОСОБА_6 , скористався тим, що автомобіль не замкнений, умисно, незаконно, застосовуючи власну фізичну силу, викотив автомобіль за територію домоволодіння та з`єднуючи дроти, що йдуть до замка запалювання, намагався здійснити запуск двигуна, але з причин, що не залежали від його волі не зміг цього зробити. Після чого ОСОБА_4 залишив автомобіль ВАЗ 2107, реєстраційний номер НОМЕР_1 , на дорозі по вул. Слобідська неподалік домоволодіння ОСОБА_6 та зник з місця злочину.

Вказані дії ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 289 КК України, як закінчений замах на незаконне заволодіння транспортним засобом.

ІІ. Позиція сторін кримінального провадження

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину в пред`явленому йому обвинуваченні визнав повністю, щиро розкаявся, підтвердив обставини, викладені в обвинувальному акті та надав показання, що дійсно 20.03.2021 року в с. Степове Білоцерківського району Київської області з подвір`я ОСОБА_6 викотив автомобіль ВАЗ 2107, але не зміг його завести, залишив на дорозі та втік.

Показання ОСОБА_4 є послідовними, логічними, тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.
Потерпілий ОСОБА_7 у судове засідання не прибув, на електронну адресу суду надіслав заяву, в якій просить провести судове засідання без його участі.
Прокурор підтримала висунуте ОСОБА_4 державне обвинувачення у суді у повному обсязі, заявила клопотання про розгляд справи у порядку ч. 3 ст. 349 КПК України.

ІІІ. Докази на підтвердження встановлених судом обставин, оцінка та мотиви суду
Обвинувачений ОСОБА_4 у судовому засіданні не заперечував проти розгляду справи в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України.
Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 у повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення за обставин, викладених в обвинувальному акті, і судом встановлено, що обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності та істинності його позиції - роз`яснивши обвинуваченому положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що в такому випадку він буде позбавлений права оспорювати фактичні обставини справи в апеляційному порядку, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються та розглядає кримінальне провадження у відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України.
ІV. Кримінально-правова кваліфікацій дій обвинуваченого та призначення покарання
Аналізуючи досліджені у судовому засіданні докази, суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 289 КК України, як закінчений замах на незаконне заволодіння транспортним засобом, знайшла своє підтвердження.

За змістом статей 50, 65 КК України, особі, яка скоїла кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження скоєння нових кримінальних правопорушень. Це покарання має відповідати принципам законності, обґрунтованості, справедливості, співмірності та індивідуалізації, що є системою найбільш істотних правил і критеріїв, які визначають порядок та межі діяльності суду під час обрання покарання. Суд повинен ураховувати ступінь тяжкості кримінального правопорушення, конкретні обставини його скоєння, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення особи до своїх дій, інші особливості справи, які мають значення для забезпечення відповідності покарання характеру та тяжкості кримінального правопорушення.
Покарання завжди призначається як відповідний захід примусу держави за вчинене кримінальне правопорушення, виконує виправну функцію і водночас запобігає вчиненню нових кримінальних правопорушень як самим засудженим, так і іншими особами.
При вирішенні питання щодо міри покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує матеріали складеної досудової доповіді, згідно якої орган пробації вважає, що виправлення особи без позбавлення волі або обмеження волі на певний строк моживе та не становить високої небезпеки для суспільства. Крім того, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, особу винного, який на момент вчинення кримінального правопорушення до кримінальної відповідальності не притягувався, посередньо характеризується за місцем проживання, не працює, не одружений, на обліку у лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Як пом`якшуючу вину ОСОБА_4 обставину, суд враховує, що ОСОБА_4 свою вину визнав, щиро кається у скоєному та активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, які б обтяжували покарання обвинуваченому ОСОБА_4 на підставі ст. 67 КК України, судом не встановлено.
Разом з тим, із матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_4 вчинив інкримінований йому злочин 20.03.2021 року, тобто до ухвалення попереднього вироку Погребищенського районного суду Вінницької області від 15.09.2021 року, яким щодо нього було застосоване звільнення від відбування покарання з іспитовим строком.
Також, суд враховує позицію прокурора, висловлену в судових дебатах, щодо можливого призначення обвинуваченому ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі із застосуванням ч. 4 ст. 70, ст. ст. 75, 76 КК України.
Враховуючи всі обставини кримінального провадження, а також те, що особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, суд вважає доведеною винуватість ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 289 КК України, та необхідним призначити ОСОБА_4 покарання в межах санкції ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 289 КК України із застосуванням ст. 75 КК України, звільнивши його від відбування покарання з іспитовим строком із покладенням обов`язків відповідно до ст. 76 КК України.

З урахуванням того, що обвинуваченим ОСОБА_4 вчинено кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 289 КК України до постановлення попереднього вироку Погребищенського районного суду Вінницької області від 15.09.2021 року, то остаточне покарання йому має бути визначено відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України.

Відповідно до приписів частини четвертої статті 70 КК України за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку.

Щодо застосування приписів кримінального закону щодо призначення остаточного покарання Верховним Судом зроблено правовий висновок, зокрема, у постанові від 03.10.2019 року (справа № 755/3279/18).

Відтак, зважаючи на вищевикладені приписи кримінального закону та висновок, зроблений ВС щодо призначення остаточного кримінального покарання, суд вважає за доцільне призначити обвинуваченому ОСОБА_4 остаточне покарання із застосуванням приписів частини четвертої статті 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання за даним вироком більш суворим покаранням призначеним за вироком Погребищенського районного суду Вінницької області від 15.09.2021 року.

V. Ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувалися.

Запобіжний захід стосовно ОСОБА_4 не обирався.

Відповідно до ст. 124 КПК України суд вважає за необхідне стягнути з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати за проведення експертизи.
Долю речових доказів вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.
Цивільний позов не заявлено.
Керуючись статтями 373-376 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 289 КК України та призначити йому покарання за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 289 КК України у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання за даним вироком більш суворим покаранням призначеним за вироком Погребищенського районного суду Вінницької області від 15.09.2021 року визначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

Відповідно до ст. 75 КК України ОСОБА_4 звільнити від відбування покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк тривалістю 3 (три) роки.
На підставі ст. 76 КК України, зобов`язати ОСОБА_4 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.
Строк відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з моменту проголошення вироку.

Стягнути зОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , на користь держави процесуальні витрати в кримінальному провадженні № 0000456 від 21.03.2021 року, зокрема за проведення експертизи від 31.03.2021 року № СЕ-19/111-21/13524-ТР в сумі 1634 (одна тисяча шістсот тридцять чотири) гривні 50 копійок.

Речові докази: автомобіль ВАЗ 2107, реєстраційний номер НОМЕР_3 , який знаходився на зберіганні у потерпілого ОСОБА_6 передати у користування потерпілого ОСОБА_7 .

Трапчані рукавиці чорного кольору та два сліди структури матеріалу, які знаходяться в кімнаті речових доказів відділення поліції № 3 Білоцерківського районного управління поліції ГУ НП в Київській області - знищити.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Учаснику судового провадження, який не був присутній в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя ОСОБА_8