1-кп/465/893/22
У Х В А Л А
судового засідання

18.03.2022 року Франківський районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді: ОСОБА_1
з участю секретаря судових засідань: ОСОБА_2 ,
прокурора: ОСОБА_3 ,
обвинуваченого: ОСОБА_4 ,
захисника обвинуваченого адвоката: ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові в режимі відеоконференції клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000215 від 25 вересня 2021 року про обвинувачення:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Львова, громадянина України, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та тимчасово проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше неодноразово судимого, востаннє вироком Шевченківського районного суду м. Львова від 14.05.2018 року за ч.3 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 3 місяці,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.2, 3 ст.185, ч.1 ст.309 КК України,
ВСТАНОВИВ:
У провадженні Франківського районного суду м. Львова перебуває кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000215 від 25 вересня 2021 року, про обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.2, 3 ст.185, ч.1 ст.309 КК України.
Прокурором заявлено клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 строку дії обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 (шістдесят) днів із можливістю внесення застави у розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, оскільки ризики, що існували на момент обрання і продовження строку запобіжного заходу обвинуваченому не відпали, а обставин, визначених процесуальним законом, які б перешкоджали подальшому застосуванню до обвинуваченого попередньо обраного запобіжного заходу немає.
В судовому засіданні прокурор подане ним клопотання підтримав, просив продовжити застосування до обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою з визначенням альтернативного розміру застави.
Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 щодо продовження застосування до його підзахисного запобіжного заходу у виді тримання під вартою не заперечив, водночас заявив клопотання про зменшення альтернативного розміру застави і визначення такого у сумі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб. Свою позицію обґрунтував тим, що ОСОБА_4 у судовому засіданні свою вину визнав частково, має намір внести заставу, яку в подальшому проситиме звернути на користь Збройних Сил України, однак скрутний фінансовий стан обвинуваченого не дозволяє йому внести розмір застави, більший за 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.
Обвинувачений ОСОБА_4 клопотання свого захисника підтримав та підтвердив, що у випадку зменшення розміру застави до 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб готовий з допомогою інших осіб внести таку суму для потреб Збройних Сил України в умовах воєнного стану.
Заслухавши прокурора, обвинуваченого, його захисника, вивчивши матеріали кримінального провадження, суд приходить до наступного висновку.
Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд враховує вимоги п. п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.
Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
Відповідно до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що встановлення небезпеки перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, вимірюватись суворістю можливого покарання.
Як встановлено судом, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.2, 3 ст.185, ч.1 ст.309 КК України, одне з яких, а саме за ч.3 ст.185 КК України відноситься до тяжких злочинів, за вчинення якого передбачена можливість застосування покарання у виді позбавлення волі на строк до шести років.
У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 25.07.2001 року Європейський суд з прав людини зазначив, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризику повторного вчинення злочинів.
Також у своєму рішенні у справі "W проти Швейцарії" від 26.01.1993 року Європейський суд з прав людини вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє прогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.
Суд наголошує, що сама по собі тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_4 , у разі визнання його винуватим у вчиненні злочину, не є єдиним критерієм, який враховується при прийнятті рішення про необхідність продовження ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
Заслуговують також на увагу доводи прокурора про те, що ОСОБА_4 має попередню незняту та непогашену судимість за злочин, передбачений ч.3 ст.185 КК України, не має офіційного місця праці та джерел доходу, що в сукупності з новим обвинуваченням, висунутим ОСОБА_4 , в тому числі за аналогічний злочин, становить ризик можливого ухилення обвинуваченого від явки до суду та продовження ним злочинної діяльності.
Тому з урахуванням цих обставин в сукупності із тяжкістю злочину, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 , слід вважати доведеною прокурором наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України.
Розглядаючи можливість альтернативних запобіжних заходів, з огляду на вищенаведене, суд вважає їх такими, що не здатні забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого, тобто, застосування більш м`яких запобіжних заходів до обвинуваченого ОСОБА_4 на даний час неможливе, ризики, які виправдовують тримання особи під вартою, не зменшилися.
У ході судового розгляду з`ясовано, що вік та стан здоров`я обвинуваченого дозволяє застосування до нього запобіжного заходу, пов`язаного з обмеженням волі та свободи пересування, жодних заборон застосування до обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою за станом його здоров`я на даний час немає.
За таких обставин клопотання прокурора про продовження застосування до обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою є обґрунтованим.
Водночас заслуговують на увагу доводи сторони захисту про наявність підстав для визначення ОСОБА_4 альтернативної застави у меншому розмірі, ніж така попередньо визначалася ухвалами слідчого судді Франківського районного суду м. Львова від 16.12.2021 року та Франківського районного суду м. Львова від 20.01.2022 року, якими ОСОБА_4 продовжувався строк тримання під вартою, визначався альтернативний розмір застави у сумі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. У поданому клопотанні прокурор наполягає, в разі продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, на залишенні такого розміру застави без змін.
Однак, суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_4 при розгляді справи виявив бажання внести заставу для її подальшого скерування на підтримку Збройних Сил України в умовах воєнного стану. Згідно встановлених в судовому засіданні обставин ОСОБА_4 не працює, офіційних джерел доходу не має. Можливість внесення за обвинуваченого застави іншими особами обмежена розміром 20 прожиткових мінімумів доходів громадян. Більший розмір застави буде надмірним тягарем для обвинуваченого і завідомо непосильним для нього.
А тому, з урахуванням процесуальної поведінки обвинуваченого ОСОБА_4 , його дійсних намірів матеріально підтримати Збройні Сили України у воєнний час та беручи до уваги його матеріальний стан суд вважає, що розмір альтернативної застави у сумі 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, на якому наполягає сторона захисту, відповідає положенням п.2 ч.5 ст.182 КПК України та здатна, у разі внесення такої, стимулювати добросовісне виконання обвинуваченим своїх процесуальних обов`язків. Проте, при розрахунку розміру застави підлягає врахуванню прожитковий мінімум для працездатних осіб, визначений станом на 01.01.2022 року, тобто який становить 2481 грн., у зв`язку з чим 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб складає суму 49620 грн., а не 45400 грн., як зазначав захист. Суд враховує, що альтернативний розмір застави визначається заново, тому підлягає застосуванню той розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який визначений станом на 01.01.2022 року.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.376, 177, 178, 183, 197, 331 КПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:
Клопотання прокурора задоволити частково.
Продовжити строк застосування до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.2, 3 ст.185, ч.1 ст.309 КК України, запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів, тобто до 16 травня 2022 року включно.
Визначити ОСОБА_4 заставу в сумі 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 49620 (сорок дев`ять тисяч шістсот двадцять) гривень 00 коп. у національній грошовій одиниці, яка може бути внесена як самим обвинуваченим, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на спеціальний рахунок - Державна казначейська служба України, м. Київ, МФО 820172, д/р IBAN:UA0000757, , одержувач: Територіальне управління державної судової адміністрації України в Львівській області.
Обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, протягом дії ухвали.
На підставі ст. 194 КПК України покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 , у разі внесення застави, наступні обов`язки:
- прибувати за викликом слідчого, прокурора чи суду за першою вимогою, в тому числі у разі виклику за допомогою телефонного зв`язку;
- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;
- утриматися від спілкування із свідками, а також потерпілим у даному кримінальному провадженні.
- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти), у тому числі для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України та в`їзд в Україну.
Визначити 2-місячний термін дії обов`язків, покладених судом, у разі внесення застави, з дня її внесення.
Роз`яснити обвинуваченому, що у разі внесення застави у визначеному в даній ухвалі розмірі, оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує внесення застави на розрахунковий рахунок Державної казначейської служби України, має бути наданий уповноваженій службовій особі ДУ «Львівська установа виконання покарань (№19)».
Після отримання та перевірки протягом одного дня документа, що підтверджує внесення застави, уповноважена службова особа ДУ «Львівська установа виконання покарань (№19)» негайно має здійснити розпорядження про звільнення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з-під варти та повідомити усно і письмово слідчого, прокурора та суд.
У разі внесення застави та з моменту звільнення обвинуваченого з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, обвинувачений зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.
З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави обвинувачений ОСОБА_4 вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.
Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_4 , що у разі невиконання покладених на нього обов`язків, а також якщо обвинувачений, будучи належним чином повідомлений, не з`явився за викликом до слідчого, прокурора або суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.
Ухвала підлягає негайному виконанню після її проголошення.
Копію ухвали вручити обвинуваченому ОСОБА_4 , захиснику, прокурору та направити начальнику ДУ «Львівська установа виконання покарань (№19)».
Ухвала може бути оскаржена протягом семи днів з дня її оголошення до Львівського апеляційного суду через Франківський районний суд м. Львова. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Суддя ОСОБА_1