Справа № 489/2456/21
Провадження № 1-кп/489/454/22
Ленінський районний суд міста Миколаєва
Ухвала

іменем України

06 жовтня 2022 року місто Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва в складі головуючого судді ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Миколаєва клопотання потерпілої про закриття кримінального провадження №0000043 від 09.02.2021 за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 357 та ч. 1 ст. 185 КК України, у зв`язку з примиренням потерпілої з обвинуваченою,

з участю прокурора ОСОБА_4 , обвинуваченої ОСОБА_3 ,

встановив:

ОСОБА_3 обвинувачується у привласненні офіційного документу, яке було вчинене 07.02.2021 в АДРЕСА_1 , тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 357 КК України, а також у таємному викраденні в м. Миколаєві грошових коштів ОСОБА_5 в період з 10.53 годин 07.02.2021 до 14.58 годин 08.02.2021, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України.

Від потерпілої надійшло клопотання про закриття кримінального провадження у зв`язку з її примиренням з обвинуваченою.

Прокурор заперечував проти закриття кримінального провадження у зв`язку з примиренням потерпілої з обвинуваченою, оскільки остання обвинувачується у вчиненні двох кримінальних правопорушень, вчинених з різницею у часі.

Обвинувачена при вирішенні вказаного питання покладалася на розсуд суду.

Вислухавши учасників судового провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд приходить до таких висновків.

Згідно з ч. 4 ст. 286 КК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

За положеннями ст. 46 КК України особа, яка вперше вчинила кримінальний проступок або необережний нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень, кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією, порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона примирилася з потерпілим та відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду.

Таким чином, однією з обов`язкових умов для звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності на підставі ст. 46 КК України є вчинення кримінального проступку або необережного нетяжкого злочину, крім корупційних кримінальних правопорушень, кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією, порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, вперше.

При цьому особою, яка вчинила кримінальне правопорушення вперше, вважається особа, яка раніше не вчиняла кримінальних правопорушень або раніше вчинила кримінальне правопорушення, що вже втратило правове значення. Вчинення триваючого або продовжуваного кримінального проступку та необережного нетяжкого злочину, які утворюють сукупність, не перешкоджає для застосування ст. 46 КК лише за умови, що вони не складають реальної сукупності.

Проте, як встановлено судом та вбачається з обвинувального акту, ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні у різний час кримінальних проступків, передбачених ч. 1 ст. 357 та ч. 1 ст. 185 КК України, тобто у вчиненні двох кримінальних правопорушень.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 33 КК України, сукупністю кримінальних правопорушень визнається вчинення особою двох або більше кримінальних правопорушень, передбачених різними статтями або різними частинами однієї статті Особливої частини цього Кодексу, за жодне з яких її не було засуджено.

Сукупність злочинів може бути ідеальною та реальною. Ідеальна сукупність виникає, коли особа однією дією вчиняє одночасно два або більше кримінальних правопорушень, відповідальність за які передбачена різними статтями КК України. Ознаками ідеальної сукупності є вчинення кримінального правопорушення: а) одним діянням; б) в одному місці; в) одночасно, а також г) наявність усіх необхідних ознак, передбачених двома чи більше різними статтями КК. Реальна сукупність має місце, коли особа в різний час кількома різними та відокремленими одне від одного діяннями вчинила два або більше кримінальних правопорушень. Кожне з кримінальних правопорушень, які становлять сукупність, кваліфікується окремо за відповідною статтею (частиною статті) КК.

Із п. 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 04.06.2010 № 7 «Про практику застосування судами кримінального законодавства про повторність, сукупність і рецидив злочинів та їх правові наслідки» вбачається, що згідно зі статтями 45 - 48, частиною першою статті 97 КК однією з умов, передбачених ними різновидів звільнення від кримінальної відповідальності, є вчинення особою злочину відповідного ступеня тяжкості вперше. Тому особу, в діях якої вбачається повторність, реальна сукупність, рецидив злочинів або яка має непогашену чи незняту судимість за попередній, у тому числі і необережний злочин, звільняти від кримінальної відповідальності на підставі цих статей не можна.

При цьому, в судовому засіданні встановлено, що обвинувачена обвинувачується у вчиненні в різний час двох окремих кримінальних правопорушень, що становить реальну сукупність кримінальних правопорушень. Вказане, у свою чергу, свідчить про те, що до ОСОБА_3 не можуть бути застосовані положення ст. 46 КК України, а тому клопотання потерпілої задоволенню не підлягає.

Відповідно до ч. 4 ст. 288 КПК України, у разі встановлення судом необґрунтованості клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності суд своєю ухвалою відмовляє у його задоволенні та повертає клопотання прокурору для здійснення кримінального провадження в загальному порядку або продовжує судове провадження в загальному порядку, якщо таке клопотання надійшло після направлення обвинувального акта до суду.

Таким чином, встановлені під час судового розгляду обставини є підставою для відмови в задоволенні клопотання потерпілої про закриття кримінального провадження у зв`язку з примиренням винної з потерпілою та необхідність продовження судового провадження в загальному порядку.

Керуючись статтями 284, 288, 370, 372 КПК України, суд

постановив:

В задоволенні клопотання потерпілої ОСОБА_5 про закриття кримінального провадження №0000043 від 09.02.2021 за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 357 та ч. 1 ст. 185 КК України, у зв`язку з примиренням потерпілої з обвинуваченою на підставі ст. 46 КК України - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її постановлення та оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1