Справа № 761/4415/19 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/824/3287/2022 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 вересня 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
з участю захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 17 серпня 2022 року про продовження строку тримання під вартою,
В С Т А Н О В И Л А:
В провадженні Шевченківського районного суду м. Києва перебуває кримінальне провадження, за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 15, ч.4 ст.190; ч. 2, 3, 4 ст. 190; ч.2 ст.15, ч.4 ст.186 КК України, ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.15, ч.4 ст.186; ст.348 КК України.

Під час судового засідання в порядку ст. 331 КПК України поставлено на розгляд питання доцільності подальшого тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 , під час якого прокурор заявив за необхідне продовжити останньому строк дії запобіжного заходу у вигляді взяття під варту.
Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 17 серпня 2022 року продовжено строк тримання під вартою ОСОБА_10 до 15.10.2022 р. включно із визначенням застави в розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 198480 гривень.

Суд, обґрунтовуючи доцільність перебування обвинуваченогоОСОБА_7 під вартою, вказав про продовження існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України та врахував тяжкість покарання в разі визнання останнього винуватим, відсутність належних гарантій та підтверджених соціальних зв`язків, які б переважали наявні ризики його ухилення від суду, відсутність будь-яких відомостей щодо незадовільного стану здоров`я та неможливості подальшого перебування обвинуваченого під вартою. Судом також не знайдено підстав для зміни запобіжного заходу на інший, більш мякий, не повязаний із триманням під вартою.
В апеляційній скарзі захисник просить ухвалу суду скасувати та застосувати до ОСОБА_7 інший запобіжний захід, не повязаний з триманням під вартою, а саме особисте зобовязання.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що прокурором не доведено наявність ризиків та необхідності продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а тому посилається на формальний підхід сторони обвинувачення на розгляд такого важливого питання, як обмеження свободи людини. Також вважає, що суд без наведення прокурором належних аргументів безпідставно ухвалив рішення про продовження строку перебування обвинуваченого під вартою, не взявши до уваги позицію сторони захисту.

Відповідно до вимог ч.4 ст. 422-1 КПК України розгляд апеляційної скарги на ухвалу суду про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, здійснюється без участі сторін кримінального провадження, крім випадків, якщо прокурор, обвинувачений, його захисник, законний представник заявив клопотання про розгляд апеляційної скарги за участю сторін.

Про розгляд апеляційної скарги прокурор, обвинувачений повідомлені, клопотань від них про розгляд апеляційної скарги за їх особистою участю до суду не надійшло, тому їх неявка, в силу вимог ст.422-1 КПК України, не є перешкодою для апеляційного розгляду.

Заслухавши доповідь судді, захисника, який підтримав апеляційну скаргу, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
За змістом ч.3 ст.331 КПК України суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 цього Кодексу.
У відповідності до ст.199 КПК України, розглядаючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою, для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд повинен з`ясувати всі обставини, з якими пов`язана можливість застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та умови, за яких таке продовження можливе та виправдане.
Суд, розглядаючи питання доцільності перебування обвинуваченого ОСОБА_11 під вартою, фактично дійшов висновку про наявність підстав для продовження строку його тримання під вартою у зв`язку з продовженням існування ризиків, передбачених п. 1 ч. 1 ст.177 КПК України.

Колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції щодо необхідності продовження строку тримання під вартою ОСОБА_7 , оскільки продовжують існувати обставини, які виправдовують подальше обмеження права ОСОБА_7 перебувати на волі.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду про доцільність подальшого перебування під вартою ОСОБА_7 на час судового розгляду.

Як випливає із змісту судового рішення про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою суд врахував обставини, передбачені ст.178 КПК України.

Суд першої інстанції прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість продовження виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, при цьому дослідив належним чином матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.

За таких обставин, колегія суддів, приймаючи до уваги також дані про обвинуваченого у сукупності з іншими наведеними вище даними, вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано продовжив раніше обраний щодо ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки відсутні підстави вважати, що інші (менш суворі) запобіжні заходи, передбачені ст.176 КПК України, можуть на даному етапі розгляду кримінального провадження забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків, що випливають із ч.5 ст.194 КПК України.

Рішення суду першої інстанції не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки в справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, а також цілком відповідають практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Посилання захисника на те, що судом не дотримано принципу змагальності сторін та недоведеність прокурором наявності ризиків, передбачених ст.177 КПК України, не знайшло свого підтвердження, оскільки судом в повній мірі було перевірено наявність ризиків, у тому числі і шляхом аналізу матеріалів кримінального провадження та вислуховування позицій сторін кримінального провадження.

Доказів того, що ризики, визначені ст.177 КПК України, які були підставами для обрання обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою , зникли чи суттєво зменшилися, матеріали апеляційної скарги не містять.

Відтак, колегія суддів вважає, що висновок суду про те, що лише запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, дію якого продовжено судом першої інстанції, має забезпечити виконання обвинуваченими ОСОБА_7 процесуальних обов`язків у кримінальному провадженні на даній стадії судового розгляду.

Порушень норм кримінального процесуального законодавства, які б могли слугувати підставами для скасування чи зміни ухвали суду першої інстанції, колегією суддів не встановлено.
За таких обставин ухвала є законною.
Керуючись ст.404, 405,407, 419, 422-1 КПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Шевченківського районного суду м. Києвавід 17 серпня 2022 року про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_7 , без зміни.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: Суддя: Суддя: