Справа № 357/4773/19
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18.04.2022 м. Біла Церква. Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження внесене до ЄРДР за № 0001087 від 14.04.2019 р. відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровськ, громадянина України, освіта середня-спеціальна, розлученого, має на утриманні малолітню дитину, 2015 року народження, офіційно не працюючого, раніше судимого: 1) 21.04.2004 року Апеляційним судом м. Києва за ст. 187 ч. 4, 115 ч. 2 п.п. 2, 6, 12, ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 13 років. 10.04.2014 р. звільнений умовно-достроково на невідбутий строк 2 роки 6 місяців 26 днів; 2) 06.04.2020 року Білоцерківським міськрайонним судом Київської області за ст. 190 ч.2, ст. 185 ч.2 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , обвинуваченого у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ст. 190 ч.2 КК України

У С Т А Н О В И В:

доведеним, що 23.03.2019 року, близько 16 години 30 хвилин, ОСОБА_4 перебував за місцем проживання потерпілого ОСОБА_5 в квартирі АДРЕСА_2 , де вони разом розпивали спиртні напої. В цей час, ОСОБА_4 помітив в руках потерпілого ОСОБА_5 відеокамеру «Panasonic vdr-d220ee» зі встановленим в неї флеш накопичувачем «MicroSD GoodRAM» об`ємом пам`яті 32 GB, та у ОСОБА_4 виник умисел на незаконне заволодіння зазначеною відеокамерою шахрайським шляхом.

Після цього, ОСОБА_4 , діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, реалізуючи злочинний умисел заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою, повторно, запропонував ОСОБА_5 свою допомогу у продажі вказаної вище відеокамери, яка полягала у продажі ОСОБА_4 вказаної відеокамери третій особі, та передачу отриманих від продажу грошових коштів її власнику - ОСОБА_5 .

Добросовісно помиляючись в намірах ОСОБА_4 повертати грошові кошти за продаж вказаного вище майна потерпілому ОСОБА_5 , останній передав ОСОБА_4 вказану вище відеокамеру вартістю 677 грн. 50 коп. Взявши відеокамеру, ОСОБА_4 вийшов з квартири потерпілого та пішов до свого місця проживання, тобто з місця вчинення злочину зник, а вказане майном розпорядився на власний розсуд, чим завдав потерпілому ОСОБА_5 майнової шкоди на суму 677 грн. 50 коп.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою винуватість у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ст. 190 ч.2 КК України визнав повністю, фактичні обставини справи і зібрані по ній докази не заперечує, не оспорює, у вчинені кримінального правопорушення розкаюється і дав показання, що повністю узгоджуються з мотивувальною частиною цього вироку.

По суті обвинувачення і заданих запитань ОСОБА_4 пояснив, що він дійсно 23.03.2019 р. близько 16 години 30 хвилин перебував за місцем проживання потерпілого ОСОБА_5 в квартирі АДРЕСА_2 , де разом розпивали спиртні напої. В цей час він помітив в руках потерпілого ОСОБА_5 відеокамеру «Panasonic vdr-d220ee» зі встановленим в неї флеш накопичувачем «MicroSD GoodRAM» об`ємом пам`яті 32 GB, та у нього виник умисел на заволодіння зазначеною відеокамерою шахрайським шляхом. Після цього він діючи з метою збагачення за рахунок чужого майна, реалізуючи намір на заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою, запропонував ОСОБА_5 свою допомогу у продажі вказаної вище відеокамери, яка полягала у продажі ним вказаної відеокамери третій особі, та передачу отриманих від продажу грошових коштів ОСОБА_5 . Добросовісно помиляючись в його намірах ОСОБА_5 передав йому вказану відеокамеру. Взявши відеокамеру він вийшов з квартири потерпілого та пішов до свого місця проживання, тобто з місця вчинення злочину зник. Гроші потерпілому не повернув. Визнає, що своїми діями завдав потерпілому майнової шкоди на суму 677 грн. 50 коп. У вчиненому розкаюється. Зібрані по справі докази визнає, та їх не оспорює. Назву, вартість майна, яким заволодів визнає, не оспорює. Кваліфікацію його дій за ст. 190 ч.2 КК України визнає, її не оспорює. Фактичні обставини у кримінальному провадженні не оспорює, їх визнає повністю.

Оскільки зібрані на досудовому розслідуванні документи, інші матеріали, які є матеріалами кримінального провадження кримінальною справою, визнані обвинуваченим ОСОБА_4 у повному обсязі і ним не заперечуються та не оспорюються, відповідно до ст. 349 ч.3 КПК України, вони з ініціативи прокурора і добровільної згоди обвинуваченого, якому попередньо були роз`яснені положення ст. 349 ч.3 КПК України, у судовому засіданні не досліджувались, їх дослідження судом визнано недоцільним, про це судом постановлена ухвала.

Визнавальні показання обвинуваченого в ході судового засідання, підтверджуються, доказами, що містяться у кримінальному провадженні, повністю з ними узгоджуються, тому його показання суд визнає достовірними.

Суд дії обвинуваченого ОСОБА_4 кваліфікує за ст. 190 ч.2 КК України заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), вчинене повторно.

Обираючи вид та міру покарання суд, керується вимогами ст.ст. 65-67 КК України, враховує вид та межі покарання, установлені в санкції частини статті КК України, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Обвинувачений за формою вини, ступенем тяжкості вчинив умисний нетяжкий злочин.

Обвинувачений раніше судимий: 21.04.2004 року Апеляційним судом м. Києва за ст. 187 ч. 4, 115 ч. 2 п.п. 2, 6, 12, ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 13 років, 10.04.2014 р. умовно-достроково звільнений на невідбутий строк 2 роки 6 місяців 26 днів; 06.04.2020 року Білоцерківським міськрайонним судом Київської області за ст.ст. 190 ч.2, 185 ч.2 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки.

У теперішній час відбуває покарання у ДУ «Райківська виправна колонія (№73)».

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого судом визнаються: визнання винуватості, має на утриманні малолітню дитину, 2015 року народження.

Обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченого судом визнається: рецидив злочинів п.1 ч.1 ст. 67 КК України.

ОСОБА_4 на обліку у лікаря нарколога, лікаря психіатра не перебуває.

Суд, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обставини його вчинення, особу винного, який офіційно не працює, раніше судимий, що свідчить про вперте його небажання стати на шлях виправлення, обставини, які пом`якшують покарання, обставину, яка обтяжує покарання, дійшов висновку, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 можливе лише в умовах ізоляції від суспільства, тобто необхідності і доцільності призначення йому покарання у виді позбавлення волі у середньої межі санкції ст. 190 ч.2 КК України.

Саме таке покарання, на думку суду, буде необхідним і достатнім для його можливого виправлення та попередження вчинення обвинуваченим та іншими особами нових кримінальних правопорушень.

Речові докази: копію паспорта громадянина України ОСОБА_5 , копію титульної сторінки інструкції з експлуатації відеокамери, копію кредитного договору від 27.08.2007 р., які приєднані до кримінального провадження, слід зберігати при кримінальному провадженні.

Цивільний позов, процесуальні витрати, відсутні.

В ході досудового розслідування у цьому кримінальному провадженні ОСОБА_4 не затримувався, стосовно нього запобіжний захід не застосовувався.

Відповідно до наданого прокурором у судовому засіданні протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 28.05.2020 р. на виконання вироку Білоцерківського міськрайонного суду від 06.04.2020 р. ОСОБА_4 був затриманий 28 травня 2020 р. і у теперішній час відбуває покарання у ДУ «Райківська ВК (№ 73)» МЮ України.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 367-371,373,374 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 190 ч.2 КК України і призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки.

Відповідно до ст. 70 ч.4 КК України шляхом часткового складання покарання призначеного ОСОБА_4 цим вироком і покарання призначеного вироком Білоцерківського міськрайонного суду від 21.04.2020 р. призначити ОСОБА_4 за сукупністю кримінальних правопорушень остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки шість місяців.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_4 обчислювати з дня набрання цим вироком законної сили.

Зарахувати у строк відбуття покарання ОСОБА_4 відбуте частково ним покарання за вироком Білоцерківського міськрайонного суду від 06.04.2020 р. з 28 травня 2020 р. до дня набрання законної сили цим вироком.

Речові докази: копію паспорта громадянина України ОСОБА_5 , копію титульної сторінки інструкції з експлуатації відеокамери, копію кредитного договору від 27.08.2007 р., які приєднані до кримінального провадження - зберігати при кримінальному провадженні.

Вирок відповідно до ст. 532 КПК України набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення, для особи, яка перебуває під вартою з моменту вручення копії вироку, шляхом подачі апеляції через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області.

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч.3 статті 349 КПК України.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити прокурору, направити обвинуваченому.

Копію вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надіслати учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1

Білоцерківського міськрайонного суду