ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 липня 2022 року

м. Київ
справа № 208/778/20
провадження № 51-245 км 21
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
в режимі відеоконференції:
засудженого ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу засудженого ОСОБА_6 на вирок Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 10 квітня 2020 року та ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 12 жовтня 2021 року в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000018, за обвинуваченням
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Дніпродзержинська, Дніпропетровської області, жителя АДРЕСА_1 , раніше судимого вироком Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 12 грудня 2019 року за ч. 1 ст. 190 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 510 грн,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України.
Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами
першої та апеляційної інстанцій обставини
Вироком Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 10 квітня 2020 року затверджено угоду про визнання винуватості між прокурором Дніпродзержинської місцевої прокуратури та обвинуваченим ОСОБА_6 , останнього визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, і призначено покарання у виді обмеження волі на строк 2 роки.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_6 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік з покладенням на нього обов`язків, передбачених пунктами 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України.
Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 12 жовтня 2021 року вирок суду першої інстанції залишено без зміни.
Згідно з вироком суду ОСОБА_6 визнано винуватим у тому, що він 11 грудня 2019 року о 19:43, знаходячись у магазині на АДРЕСА_2 , таємно викрав із торгівельної полиці колонку портативну «JBL BIuetooth Charge 3» вартістю 381, 32 грн, заподіявши ОСОБА_8 майнову шкоду на вказану суму.
Крім того, ОСОБА_6 12 грудня 2019 року о 15:40, знаходячись у цьому ж магазині повторно, таємно викрав із торгівельної полиці колонку портативну «JBL BIuetooth Charge 3» вартістю 344 грн, заподіявши ОСОБА_8 майнову шкоду на вказану суму.
Вимоги касаційної скарги і доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі засуджений ОСОБА_6 просить скасувати вирок суду першої інстанції та ухвалу суду апеляційної інстанції і призначити новий розгляд в суді першої інстанції. В обґрунтування своїх вимог вказує, що судом не було роз`яснено належним чином наслідків укладення угоди про визнання винуватості, відповідно до вимог ст. 474 КПК України. Зазначає, що під час досудового розслідування та укладення угоди він вживав наркотичні засоби, в зв`язку з чим не міг в повній мірі усвідомлювати свої дії та коректно захистити свої права. Не погоджується з кваліфікацією його дій та вважає, що їх слід кваліфікувати за ч. 2 ст. 190 КК України.
Під час касаційного розгляду засуджений ОСОБА_6 та його захисник ОСОБА_7 підтримали касаційну скаргу засудженого та просили її задовольнити.
Позиції інших учасників судового провадження
Прокурор під час касаційного розгляду просив залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані судові рішення без зміни.
Мотиви Суду
Відповідно до ч. 2 ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.
За змістом ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підставі його ухвалення.
Згідно з ч. 2 ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості може бути укладена за ініціативою прокурора або підозрюваного чи обвинуваченого.
При цьому, частиною 4 ст. 474 КПК України передбачено, що перед ухваленням рішення про затвердження угоди про визнання винуватості суд під час судового засідання повинен з`ясувати в обвинуваченого, чи цілком він розуміє:
1) що він має право на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого його обвинувачують, а він має такі права: мовчати, і факт мовчання не матиме для суду жодного доказового значення; мати захисника, у тому числі на отримання правової допомоги безоплатно у порядку та випадках, передбачених законом, або захищатися самостійно; допитати під час судового розгляду свідків обвинувачення, подати клопотання про виклик свідків і подати докази, що свідчать на його користь;
2) наслідки укладення та затвердження угод, передбачені статтею 473 цього Кодексу;
3) характер кожного обвинувачення, щодо якого він визнає себе винуватим;
4) вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.
Як убачається з матеріалів кримінального провадження, до Заводського районного суду м. Дніпродзержинська 04 лютого 2021 надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000018 від 04 січня 2020 року разом з угодою про визнання винуватості від 29 січня 2020 року, укладеною між прокурором Дніпродзержинської місцевої прокуратури ОСОБА_9 та обвинуваченим ОСОБА_6 .
Відповідно до укладеної угоди про визнання винуватості, було узгоджено ОСОБА_6 покарання за ч. 2 ст. 185 КК України у виді обмеження волі на строк 2 (два) роки та на підставі ст. 75 КК України, звільнення ОСОБА_6 від відбування призначеного йому покарання, якщо він впродовж іспитового строку тривалістю 1 (один) рік не скоїть нового злочину та виконає покладені на нього, відповідно до ст. 76 КК України, обов`язки.
Вказана угода була складена в присутності захисника ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 , що підтверджується його підписом на ній, а також підписами прокурора та обвинуваченого.
Під час судового розгляду в суді першої інстанції, перед ухваленням рішення про затвердження даної угоди про визнання винуватості, в присутності захисника ОСОБА_7 , судом було виконано вимоги ч. 4 ст. 474 КПК України та роз`яснено ОСОБА_6 його права і наслідки укладення угоди.
При цьому, в судовому засіданні ОСОБА_6 та його захисник підтримали дану угоду про визнання винуватості і просили її затвердити, що підтверджується журналом судового засідання від 10 квітня 2020 року, а також зафіксованим за допомогою технічних засобів перебігом цього судового засідання.
Тому доводи касаційної скарги ОСОБА_6 щодо невиконання місцевим судом вимог ст. 474 КПК України є безпідставними та перевіркою матеріалів кримінального провадження не знайшли свого підтвердження.
Також колегією суддів не встановлено жодних обставин, які б свідчили про те, що під час досудового розслідування та укладення угоди про визнання винуватості ОСОБА_6 не міг в повній мірі усвідомлювати свої дії та коректно захистити свої права, про що безпідставно вказав у своїй касаційній скарзі останній.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, вирок щодо ОСОБА_6 законним, обґрунтованим та вмотивованим, а тому підстав для його скасування та задоволення касаційних вимог засудженого немає.
Апеляційний розгляд проведений з дотриманням вимог кримінального процесуального закону. Суд апеляційної інстанції, відповідно до вимог ст. 419 КПК України, детально перевірив викладені в апеляційній скарзі сторони захисту доводи, які за своїм змістом та вимогами є аналогічними доводам касаційної скарги ОСОБА_6 та обґрунтовано визнав їх безпідставними, із зазначенням відповідних мотивів прийнятого рішення.
Вказаний суд не знайшов підстав для скасування вироку з наведених у апеляційній скарзі сторони захисту мотивів.
Колегія суддів вважає, що постановлена за результатами апеляційного розгляду ухвала апеляційного суду, відповідає вимогам ст. 419 КПК України та погоджується з наведеними у ній висновками про законність та обґрунтованість вироку суду першої інстанції.
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність у справі колегією суддів не встановлено, а тому підстав, передбачених ст. 438 КПК України, для скасування оскаржуваних судових рішень та задоволення касаційних вимог немає.
Керуючись статтями 433, 434, 436, 441, 442 КПК України, Суд
ухвалив:
Вирок Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 10 квітня 2020 року та ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 12 жовтня 2021 року щодо ОСОБА_6 залишити без зміни, а касаційну скаргу засудженого без задоволення.
Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною і оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3