У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 травня 2022 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання начальника сектору дізнання відділу поліції №1 Ужгородського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 , погодженого з прокурором Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 0000404 від 16.11.2021 про накладення арешту на майно, -

ВСТАНОВИВ:

Начальник сектору дізнання відділу поліції №1 Ужгородського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області старший лейтенант поліції ОСОБА_3 за погодженням з прокурором Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді із клопотанням про накладення арешту на майно.
В обгрунтування вимог клопотання слідчий посилається на те, що органом досудового розслідування встановлено, 16.10.2020 року потерпіла ОСОБА_5 являється орендарем земельної ділянки площею 0,3015 га з кадастровим номером :12:011:0058, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 . Відповідно цільове призначення вказаної вище ділянки: для будівництва та обслуговування об`єктів фізичної культури. Поза тим встановлено, що потерпіла ОСОБА_5 планує використовувати земельну ділянку під забудову, а саме для спорудження допоміжної спортивної споруди, про що свідчать копії містобудівних умов та обстежень та договір підряду. Також немало вагомий факт є те, що потерпіла протягом періоду, який орендує земельну ділянку добросовісно сплачує оренду, хоча позбавлена права розпоряджаться нею на правах орендаря, оскільки на вказаній земельній ділянці група осіб, без будь-яких належних дозвільних документів чи погодження орендаря ОСОБА_5 , здійснюють підприємницьку діяльність, на прохання законного володільця ОСОБА_5 , покинути територію земельної ділянки відмовляються та ігнорують виконання законних вимог потерпілої ОСОБА_5

16 листопада 2021 року відомості про вказаний факт внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000404 за ознаками складу кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч. 1 ст. 197-1 КК України.

04 лютого 2022 року було проведено огляд місця події в ході якого було зафіксовано, що на земельній ділянці площею 0,3015 га з кадастровим номером :12:011:0058 групою осіб здійснюється підприємницька діяльність без будь-яких дозвільних документів на право користування даною земельною ділянкою, оскільки на момент огляду ніхто із осіб, які здійснювали підприємницьку діяльність не надали дозвільний документ, який б підтвердив правомірність зайняття земельної ділянки та проведення підприємницької діяльності.

Згідно договору оренди від 16.10.2020 року потерпіла ОСОБА_5 являється орендарем земельної ділянки площею 0,3015 га з кадастровим номером :12:011:0058, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Слідчий зазначає, що 04 лютого 2022 року постановою старшого дізнавача сектору дізнання відділу поліції №1 Ужгородського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області, який здійснює досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні земельну ділянку площею 0,3015 га з кадастровим номером :12:011:0058 визнано речовим доказом.

Зважаючи на те, що земельна ділянка площею 0,3015 га з кадастровим номером :12:011:0058 визнана речовим доказом, остання може бути використана під час судового розгляду для встановлення обставин у кримінальному провадженні.
Потрібно також врахувати, що земельна ділянка площею 0,3015 га з кадастровим номером :12:011:0058 є предметом злочину у кримінальному провадженні, а тому необхідно зберегти земельну ділянку у такому вигляді, в якому вона наразі перебуває та заборонити використання земельної ділянки третіми особами з метою проведення підприємницької діяльності, з метою встановлення осіб винних у вчиненні кримінального правопорушення чи проступку та попередження негативних наслідків у ході досудового розслідування.

Начальник сектору дізнання ВП № Ужгородського районного управління поліції ГУНП в Закарпатській області вказує, що з огляду на те, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні , а також те, що у разі задоволення вказаного клопотання може бути виконане завдання арешту, передбаченого ч. 1 ст. 170 КПК України, тобто забезпечення збереження речових доказів, задля захисту особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень (проступків), охорони прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, зважаючи на те, що існує сукупність підстав та розумних підозр вважати, що вищевказаний предмет є доказом у кримінальному провадженні, адже відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України, просить слідчого суддю накласти арешт на земельну ділянку площею 0,3015 га з кадастровим номером :12:011:0058, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , заборонити користування та використання особам, що здійснюють підприємницьку діяльність на земельній ділянці площею 0,3015 га з кадастровим номером :12:011:0058, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , окрім власника Коритнянська сільська Рада (Холмківська ОТГ) та користувача (орендаря) ОСОБА_5 .

В судове засідання начальник сектору дізнання відділу поліції №1 Ужгородського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області старший лейтенант поліції ОСОБА_3 не зявився. Надав суду рапорт відповідно до якого просить суд провести розгляд клопотання без його участі. Клопотання підтримує в повному обсязі.
Володілець майна ОСОБА_5 в судове засідання не зявилася, будучи належним чином повідомлена про дату, час і місце розгляду клопотання. Згідно ч.1 ст. 172 КПК України неприбуття власника майна у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.
Згідно ч.4 ст.107 КПК України у разі неприбуття в судове засідання осіб, які беруть участь у судовому провадженні, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.
Перевіривши докази, якими обґрунтовується клопотання, слідчий суддя приходить до наступних висновків.
Слідчим суддею встановлено, що ВП №1 Ужгородського районного управління поліції ГУНП в Закарпатській області проводиться досудове розслідування кримінального провадження, відомості про яке 16.11.2021 року внесені до ЄРДР за № 0000404, попередня правова кваліфікація ч.1 ст. 197-1 КК України.
В рамках цього провадження 04 лютого 2022 року було проведено огляд місця події в ході якого було зафіксовано, що на земельній ділянці площею 0,3015 га з кадастровим номером :12:011:0058 групою осіб здійснюється підприємницька діяльність без будь-яких дозвільних документів на право користування даною земельною ділянкою, оскільки на момент огляду ніхто із осіб, які здійснювали підприємницьку діяльність не надали дозвільний документ, який б підтвердив правомірність зайняття земельної ділянки та проведення підприємницької діяльності.

Згідно договору оренди від 16.10.2020 року потерпіла ОСОБА_5 являється орендарем земельної ділянки площею 0,3015 га з кадастровим номером :12:011:0058, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

04 лютого 2022 року постановою старшого дізнавача сектору дізнання відділу поліції №1 Ужгородського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області, який здійснює досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні земельну ділянку з кадастровим номером :12:011:0058 визнано речовим доказом у кримінальному провадженні за № 0000404.
Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна. Відповідно до ч.5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпе-чення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.
Відповідно до ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.
Відповідно до ч.1 ст. 100 КПК України речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160 - 166, 170 - 174 цього Кодексу.
Відповідно до вимог ч. ч. 1, 3 ст. 26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.
Відповідно до частини 1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Таким чином арешт може бути накладено на майно у вигляді речей, документів ( в тому числі цінних паперів , грошей (у будь якій валюті готівкою або безготівковому вигляді), на нерухоме і рухоме майно, майнові права інтелектуальної власності, корпоративні права.
Згідно положень ч.2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу (ч. 2, ч. 3 ст. 170 КПК України) .
Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом.
Згідно ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5)розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Згідно ч.10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.
Частиною 11 ст.170 КПК України визначено, що заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
Слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу (ч. 1 ст.173 КПК України).
На виконання вимог ч.1 ст.173 КПК України слідчий довів слідчому судді необхідність такого арешту майна, з метою збереження речових доказів та наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.170 КПК України, а тому клопотання підлягає до задоволення.
Метою накладення арешту на це майно, слідчим суддею є забезпечення кримінального провадження у частині збереження речових доказів.
Одночасно, слідчий суддя вважає, що слідчим дотримано вимог ст.ст. 170,171 КПК України і в клопотанні слідчого наявне обґрунтування необхідності арешту та конкретизовано підстави та мета накладення арешту.
Слідчим суддею встановлено, клопотанням та матеріалами доданими до клопотання доведено, в ході огляду місця події від 04 лютого 2022 року було зафіксовано, що на земельній ділянці площею 0,3015 га з кадастровим номером :12:011:0058 групою осіб здійснюється підприємницька діяльність без будь-яких дозвільних документів на право користування даною земельною ділянкою, оскільки на момент огляду ніхто із осіб, які здійснювали підприємницьку діяльність не надали дозвільний документ, який б підтвердив правомірність зайняття земельної ділянки та проведення підприємницької діяльності, а тому дана земельна ділянка у відповідності до ст. 98 КПК України має значення у кримінальному провадженні як речовий доказ.

Окрім цього, земельна ділянка площею 0,3015 га з кадастровим номером :12:011:0058 є предметом злочину у кримінальному провадженні, а тому необхідно зберегти земельну ділянку у такому вигляді, в якому вона наразі перебуває та заборонити використання земельної ділянки третіми особами з метою проведення підприємницької діяльності, з метою встановлення осіб винних у вчиненні кримінального правопорушення чи проступку та попередження негативних наслідків у ході досудового розслідування.

Слідчим суддею встановлена безумовна переконливість щодо застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, оскільки у разі його не застосуванні може призвести до зникнення та навіть втрати слідів, предметів як речових доказів, або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню, окрім того вилучення майна проведено згідно встановленої процедури, враховуючи правову підставу для арешту майна та достатність доказів, що вказують на вчинення кримінального правопорушення, наслідки арешту майна для інших осіб, приймаючи до уваги практику Європейського суду з прав людини та положення ст.1 Протоколу №1 до Конвенції, яка проголошує, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права, при цьому позбавлення цього права відбувається в суворому додержанні як національного, так і міжнародного законів, щоб не призводити до свавілля з боку правоохоронних органів не втручання в право власності, враховує можливість використання його як доказу у даному кримінальному провадженні, оскільки за його допомогою може бути виконане завдання досудового розслідування щодо встановлення та з`ясування всіх обставин вчиненого кримінального правопорушення, тому слідчий суддя вважає, що клопотання обґрунтоване й підлягає до задоволення з підстав та мотивів викладених вище.
Незастосування арешту майна може призвести до його зникнення, або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню, а тому наявні правові підстави для арешту майна шляхом заборони відчуження, розпорядження та користування .
За таких обставин слідчий суддя при розгляді даного клопотання вбачає потенційну загрозу та шкоду для кримінального провадження в разі відмови у накладенні арешту .
Така шкода може виразитись у втраті речового доказу стороною обвинувачення та унеможливить подальше провадження досудового розслідування та встановленню істини у справі, що очевидно переважає над відсутністю в даний час повідомленої підозри винуватій у вчиненні злочинів особі, а також неможливістю власником (володільцем) тимчасово володіти, розпоряджатися та користуватися вказаним майном.
Крім того, матеріали провадження свідчать, що на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою попередження настання наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню, тому підстав сумніватися в співрозмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження слідчий суддя не вбачає.
Застосування будь-якого заходу забезпечення кримінального провадження, у тому числі і арешт майна, є втручанням у права і свободи особи, проте таке втручання можливе, якщо потреби досудовогорозслідування виправдовують такий ступінь втручання, обов`язковою ж умовою для такого втручання має бути встановлення обставин, які б не допустили до порушення принципу розумності та співрозмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження.
Керуючись ст.ст.170-173,372,395КПК України, слідчий суддя,
ПОСТАНОВИВ:
Клопотання начальника сектору дізнання відділу поліції №1 Ужгородського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 , погодженого з прокурором Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 0000404 від 16.11.2021 про накладення арешту на майно задовольнити.
Накласти арешт на земельну ділянку площею 0,3015 га з кадастровим номером :12:011:0058, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом заборони користування, відчужування та розпорядження особам, що здійснюють підприємницьку діяльність на земельній ділянці площею 0,3015 га з кадастровим номером :12:011:0058, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , окрім власника Коритнянська сільська Рада (Холмківська ОТГ) та користувача (орендаря) ОСОБА_5 .

Копію ухвали вручити прокурору, а іншим учасникам направити не пізніше наступного робочого дня після її постановлення.
Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя Ужгородського
міськрайонного суду ОСОБА_1