КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 11-cc/824/3222/2022 Слідчий суддя в 1-й інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ст. 170 КПК Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
31 серпня 2022 року місто Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу представника власника майна ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 02 серпня 2022 року,
за участю:
представника власника майна ОСОБА_7 ,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 02.08.2022 року задоволено частково клопотання прокурора Дарницької спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Центрального регіону ОСОБА_8 та накладено арешт на майно, що було вилучене 25.07.2022 року під час проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 за місцем проживання ОСОБА_6 , а саме: мобільний телефон марки «Айфон». Зброю та бойові припаси, що зазначені у клопотанні, передано на баланс військовій частині НОМЕР_1 , для використання їх за призначенням, у зв`язку з веденням воєнного стану на території України.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду першої інстанції, представник власник майна ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу у якій просив скасувати ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 02.08.2022 року в частині накладення арешту на мобільний телефон марки «Айфон».

Щодо пропущення строку на апеляційне оскарження апелянт зазначає, що 05.08.2022 року було отримано повний текст оскаржуваної ухвали, а апеляційна скарга подана 09.08.2022 року, тому апелянт вважає строк на апеляційне оскарження не пропущено.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги представник зазначає, що проведення обшуку в приміщенні проживання ОСОБА_6 відповідно до ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 20.07.2022 року відмовлено у наданні дозволу на відшукування та вилучення речей за родовими ознаками «комп`ютерна техніка» та «мобільні телефони». Враховуючи викладене, телефон марки «Айфон», який на праві приватної власності належить ОСОБА_6 не міг бути вилучений у власника, та немає жодного статусу у даній справі. Крім того, телефон останній використовує для комунікації з близькими родичами та здійснює оплату безконтактним способом придбання продуктів харчування та речей першої необхідності для себе та своєї родини, відсутність на даний час у власника його телефону спричиняє незручності ОСОБА_6 .

В судове засідання прокурор не з`явився, направив на адресу Київського апеляційного суду клопотання про відкладення судового засідання, пояснивши неможливість прибути службовою завантаженістю у зв`язку з участю прокурорів Дарницької спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері у невідкладних слідчих (розшукових) діях.

Слід зауважити, що при цьому прокурор не наводить конкретних доказів на підтвердження обставин, що спричинили неможливість прибути до зали судових засідань Київського апеляційного суду для розгляду апеляційної скарги. Зокрема не зазначає, у якому саме кримінальному провадженні заплановано проведення слідчих (розшукових) дій та не наводить вагомих доводів щодо підстав неприбуття іншого процесуального керівника з визначених постановою про призначення групи прокурорів у кримінальному провадженні.

Крім того, апеляційний суд приймає до уваги практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана бути зацікавленою провадженням у її справі, добросовісно виконувати процесуальні обов`язки.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку про можливість розгляду апеляційної скарги представника власника майна за відсутності прокурора, оскільки сторона обвинувачення не підтвердила достатнім чином причини, що унеможливлювали прибуття у судове засідання процесуального керівника, враховуючи достатню кількість прокурорів у даному кримінальному провадженні, зазначених витязі з Єдиного державного реєстру досудових розслідувань, що не суперечить положенням ч. 1 ст. 172 та ч. 4 ст. 405 КПК України.
Заслухавши доповідь судді, доводи представника власника майна, який підтримав подану апеляційну скаргу та просив її задовольнити у повному обсязі, вивчивши матеріали судового провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 395 КПК України ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення. Згідно частини 3 зазначеної статті, якщо ухвалу суду було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.
Відповідно до положень ч. 1. ст. 117 КПК України пропущений із поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду.
Як зазначив апелянт, 05.08.2022 року він отримав повний текст оскаржуваної ухвали, а апеляційна скарга подана 09.08.2022 року, тому строк на апеляційне оскарження не пропущено.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що в розумінні ч. 2 ст. 395 КПК України строк на апеляційне оскарження не пропущено, у зв`язку з чим такий строк не підлягає поновленню.
Оскільки дана ухвала оскаржується в частині накладення арешту на мобільний телефон марки «Айфон», то колегія суддів, відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, переглядає ухвалу слідчого судді в межах апеляційних вимог, а щодо іншого майна, яке передано на баланс військовій частині НОМЕР_2 для використання за призначенням у зв`язку з введенням воєнного стану на території України, то в цій частині питання законності та обґрунтованості судового рішення колегією суддів не з`ясовується.

Як вбачається з матеріалів, наданих до суду апеляційної інстанції, Слідчим управлінням ГУ Національної поліції в Київській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань за № 000202 від 13.07.2022 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.
25.07.2022 року на підставі ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва за місцем проживання ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_1 проведено обшук, в ході якого виявлено та вилучено серед іншого телефон марки «Айфон».
25.07.2022 року постановою старшого слідчого в ОВС СУ ГУ НП в Київській області ОСОБА_9 вилучені під час обшуку предмети визнані речовими доказами у кримінальному провадженні № 000202 від 13.07.2022 року.
28.07.2022 року прокурор Дарницької спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Центрального регіону ОСОБА_8 звернувся до Шевченківського районного суду міста Києва з клопотанням про накладення арешту на майно, що було вилучене 25.07.2022 року під час проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_6 .

Клопотання сторони обвинувачення мотивовано необхідністю накладення арешту на майно з метою забезпечення збереження речових доказів.

02.08.2022 року ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва частково задоволено клопотання прокурора та накладено арешт у тому числі на мобільний телефон марки «Айфон».

Задовольняючи дане клопотання, слідчий суддя, виходив з наявності передбачених ст. 170 КПК Українипідстав для накладення арешту на вказане майно, з метою забезпечення його збереження як речового доказу у вказаному кримінальному провадженні.
З таким рішення слідчого судді колегія суддів погоджується з огляду на наступне.
При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою, зокрема, і збереження речових доказів.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

У відповідності до ч. 10 ст. 170 КПК України, арешт може бути накладено у встановленому цим КПК порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Приймаючи рішення, слідчий суддя місцевого суду зазначених вимог закону дотримався.

Задовольняючи дане клопотання, слідчий суддя, прийшов до висновку про наявність підстав, передбачених ст. 170 КПК України, для накладення арешту на вищевказаний мобільний телефон, оскільки в даному кримінальному провадженні він відповідає критеріям, визначеним в ст. 98 КПК України.

Колегія судді погоджується з такими висновками слідчого судді та вважає слушними доводи сторони обвинувачення, що на вилученому мобільному телефоні марки «Айфон», який належить ОСОБА_6 може міститися інформація про розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 здати ОСОБА_6 на зберігання раніше отриману зброю від Збройних Сил України. Вказані обставини мають істотне значення для встановлення об`єктивної істини у кримінальному провадженні, а отже вилучений телефон в розумінні вимог ст. 98 КПК України слід вважати речовим доказом у кримінальному провадженні.

Крім того на вилученому мобільному телефоні може міститись інформація, в тому числі видалена, щодо незаконного зберігання вогнепальної зброї, боєприпасів.

Відповідно до ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

З наведеного вбачається, що на даному етапі достатньою мірою підтверджується наявність факту вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України. При цьому беручи до уваги, що вказаний мобільний телефон у кримінальному провадженні може містити відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а відтак існують ризики у вигляді подальшого приховування, пошкодження, псування, знищення, відчуження даного мобільного телефону з метою знищення ймовірних слідів вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до положень ч.3 ст.110 КПК України, рішення слідчого, прокурора приймаються у формі постанови.

З наданих до суду апеляційної інстанції матеріалів вбачається, що 25.07.2022 року мобільний телефон марки «Айфон» постановою слідчого визнано речовим доказом у кримінальному провадженні, оскільки зберіг на собі сліди вчинення кримінального правопорушення.

Колегія суддів за вищенаведених обставин приходить до висновку, що вказане майно має значення речового доказу у даному кримінальному провадженні, оскільки містить відомості та можуть бути використані, як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, проведення призначених у кримінальному провадженні експертиз.

Таким чином, апеляційний суд вважає, що посилання сторони обвинувачення у клопотанні про необхідність накладення арешту на майно з метою забезпечення збереження речового доказу, в повній мірі знаходять своє підтвердження.

Колегія суддів, уважно дослідивши клопотання про накладення арешту на майно та додані до нього матеріали, також звертає увагу, що арешт майна з підстав передбачених ч. 2, 3 ст. 170 КПК України по суті являє собою форму забезпечення доказів і є самостійною правовою підставою для арешту майна поряд з забезпеченням цивільного позову та конфіскацією майна та, на відміну від двох останніх правових підстав, не вимагає оголошення підозри у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.

Таким чином, колегія суддів вважає, що слідчий суддя обґрунтовано, всупереч доводам представника, у відповідності до вимог ст. ст. 132, 170 - 173 КПК України, наклав арешт на майно, з метою забезпечення його збереження, врахувавши і наслідки від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження для інших осіб та забезпечивши своїм рішенням унеможливлення настання наслідків, які можуть перешкоджати кримінальному провадженню.

Інші доводи апелянта не є безумовними підставами для скасування ухвали слідчого судді.
Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, зі змісту апеляційної скарги колегією суддів не виявлено, тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 170, 171, 173, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,
ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 02 серпня 2022 року, якою задоволено частково клопотання прокурора Дарницької спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Центрального регіону ОСОБА_8 та накладено арешт на майно, що було вилучене 25.07.2022 р. під час проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 за місцем проживання ОСОБА_6 , а саме: мобільний телефон марки «Айфон», в іншій частині клопотання відмовлено, залишити без змін, а апеляційну скаргу представника власника майна ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвала апеляційного суду є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
СУДДІ:

__________________ ______________________ ____________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4