Справа № 357/4982/18
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06.06.2022 м. Біла Церква. Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі головуючий суддя ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Біла Церква Київської області, громадянина України, освіта середня спеціальна, розлученого, пенсіонера, раніше не судимого, проживаючого АДРЕСА_1 , обвинуваченого у вчинені злочину, передбаченого ст. 286 ч.2 КК України

У С Т А Н О В И В:

доведеним, що 16 жовтня 2017 р. близько 20 години 30 хвилин водій ОСОБА_4 керуючи автомобілем марки ВАЗ 21093 р.н. НОМЕР_1 рухаючись по вул. Толстого в напрямку вул. Сквирське Шосе в м. Біла Церква, Київської області, поблизу буд. 15 вул. Толстого, перевищуючи дозволену швидкість руху, був неуважний, не стежив за дорожньою обстановкою, внаслідок чого здійснив наїзд на пішоходів ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , які йшли по смузі для руху в напрямку вул. Сквирське Шосе, назустріч автомобілю ВАЗ. Внаслідок наїзду ОСОБА_5 загинув на місці пригоди, ОСОБА_6 з тілесними ушкодженнями доставлено до Білоцерківської ЦРЛ.

Згідно висновку судово-медичного експерта №459 від 09.11.2017 року смерть ОСОБА_5 настала від відкритої черепно-мозкової травми з переломом кісток склепіння та основи черепа та крововиливами в шлуночки та під м`якими мозковими оболонками головного мозку, що проявилися набряком-набубнявінням головного мозку з раною та крововиливом в м`які покриви голови потиличної області.

Згідно висновку судово-медичного експерта 62/Д від 24.04.2018 року ОСОБА_6 отримав тілесні ушкодження у вигляді: забитої рани лобної ділянки; переломи 6-8 ребер справа по передній пахвовій лінії зі зміщенням відламків; відкритий уламковий перелом діафізу правої великогомілкової кістки в проксимальній третині зі зміщенням відламків; відкритий уламковий перелом проксимального кінця діафізу і головки правої малогомілкової кістки зі зміщенням відламків. Відкритий перелом діафізу (тіла) великогомілкової кістки відносяться до тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя.

В даній дорожній обстановці водій ОСОБА_4 порушив вимоги п.п.: 1.5. (Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків); 2.3. «б» (Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний - бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом на дорозі); 12.2. У темну пору доби та в умовах недостатньої видимості швидкість руху повинна бути такою, щоб водій мав змогу зупинити транспортний засіб у межах видимості дороги. 12.3. У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди. 12.4. У населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 60 км/год Правил дорожнього руху України затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306.

Порушення ОСОБА_4 вимог п.п. 1.5, 2.3. «б», 12.2, 12.3, 12.4 Правил дорожнього руху України, стало умовою та причиною виникнення даної дорожньо-транспортної пригоди і знаходиться в прямому причинному зв`язку з наслідками, які наступили в результаті ДТП.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою винуватість у вчинені злочину, передбаченого ст. 286 ч.2 КК України визнав частково і по суті обвинувачення і заданих запитань ОСОБА_4 пояснив, що він має водійський стаж з 1991 р. Дійсно їхав із завищеною швидкістю руху. Дорога на тій ділянці де сталося ДТП не була освітлена, потерпілі рухалися по дорозі по смузі його руху. Потерпілі йшли по дорозі на відстані приблизно 2 м. від обочини, обнявшись між собою. Коли побачив їх, натиснув на гальма, але було уже пізно. Фари на його автомобілі працювали. Зіткнення не зумів уникнути, т.я. коли побачив потерпілих відстань була від нього до потерпілих незначною. Чому він не побачив своєчасно потерпілих, сказати не може. Вони зненацька появилися. Він коли їде уночі, то усю увагу звертає на дорогу попереду, а не далеко. Якби потерпілі не йшли йому назустріч, або відступили, то він би на них не наїхав. При слідчому експерименті відстань вимірювали. Потерпілого, який загинув при ДТП він знав. Він відшкодував потерпілим матеріальну шкоду. Потерпілому ОСОБА_7 допомагав матеріально коли він перебував на лікуванні. Вважає, що перед ДТП потерпілими були порушення Правила дорожнього руху України. Просить вибачення у потерпілих. Для себе зробив висновок, що треба бути більш уважним при керуванні автомобілем. Не згідний із тим, що був неуважним. Він є пенсіонером, має інвалідність 2 групи, хронічні захворювання, є учасником ліквідації аварії на ЧАЕС категорія 1.

Крім часткового визнання обвинуваченим своєї винуватості у вчинені інкримінованого йому злочину, його винуватість у вчинені злочину, передбаченого ст. 286 ч.2 КК України підтверджується доказами дослідженими судом:

показаннями потерпілого ОСОБА_6 про те, що у той вечір до нього зайшов його сусід ОСОБА_8 . Вони разом випили. Він і сусід сп`яніли. Сусід дуже сп`янів, тому що до того як до нього прийшов він раніше вживав, по ньому було видно. Він не був сильно п`яним. Потім сусід попросив, щоб він відвів його додому. Він погодився. Відстань між їх будинками приблизно 150 метрів. Це було 16 жовтня 2017 р. близько 19 години 45 хвилин 20 години. Взяв його під руку і вони пішли від його будинку до будинку сусіда ОСОБА_8 . Це було близько 19 години 50 хвилин. ОСОБА_9 . На дворі було сухо. Він був одягнутий у синю олімпійку з білими полосами, штани захисного кольору, кепку червоного кольору. Сусід був одягнутий у чорний одяг, але який саме, не пам`ятає. Йшли по вулиці, на боці якої не було тротуару. Вуличне освітлення було. Вій йшов по дорозі ближче до тротуару, сусід ближче до проїзної частини. Він розумів де вони йдуть. Зустрічного транспорту він не бачив, т.я. дивився униз, козирьох кепки був до низу, тримав сусіда за руку. ДТП сталася приблизно через 20 хвилин після того як вони вийшли від його будинку із сусідом. За метрів 10 до хати Старинця його потягнуло, він також його потягнув, потім він побачив світло, удар, впав, втратив свідомість, через деякий час опритомнів, відчув, що не може стати на ногу. Удар він отримав передньою металевою частиною автомобіля, після чого він опинився на капоті автомобіля, пошкодивши лобове скло, після чого його відкинуло. Він впав на бік. Потім його забрала швидка допомога. Він перебував на лікуванні у лікарні 1 місяць 20 днів: була розбита голова, лоб, нога відкритий перелом. До ДТП автомобіль не бачив, побачив лише світло. Тоді було уже темно на вулиці. Обвинувачений допомагав йому при лікуванні. Він приходив до нього. Купував ліки. Він не має матеріальних і моральних претензій до обвинуваченого;

потерпіла ОСОБА_10 у судовому засіданні відмовилася від дачі показань відповідно до положень ст. 63 Конституції України;

показаннями свідка ОСОБА_11 про те, що дату не пам`ятає, рік також, було це начебто у Білій Церкві, вулиці не пам`ятає, восени, увечері. Їхав він близько 20 години, попереду було 3-4 машини, була корка. Проїхавши до певної ділянки побачив, що була ДТП. Було збито людину. На місці ДТП була поліція і карета швидкої допомоги. Як саме відбулося ДТП він не бачив. Він не бачив самого зіткнення автомобіля ВАЗ із пішоходом. Автомобіль ВАЗ як знаходився відносно лежачого на землі пішохода, не пам`ятає. На дорозі лежала людина, на полосі руху автомобіля ВАЗ, поряд стояв легковий автомобіль ВАЗ. Де саме лежала ця людина (труп) ближче до осьової/середини чи якось інше, не пам`ятає. Ніяких розмов з приводу ДТП він не чув. Він не чув звуку гальм до того як їхав і побачив лежачого на дорозі пішохода і автомобіль ВАЗ у місці ДТП. Працівникам поліції він повідомив, що не був очевидцем ДТП. На місці ДТП обвинуваченого бачив, він стояв біля легкового автомобіля. Чи були у кареті швидкої допомоги ще якісь люди не пам`ятає. На дорозі було сухо, ям у тому місці дороги не було. У місці ДТП дорога була пряма, без заокруглення. З водієм автомобіля ВАЗ, обвинуваченим він не спілкувався;

показаннями свідка ОСОБА_12 про те, що подія мала місце 16.10.2017 р. восени у темну пору доби. Він був водієм автомобіля, який їхав назустріч тому автомобілю, який збив людину. Він їхав у напрямку м. Києва. Де саме відбулася ця подія не може сказати. Але це було за метрів 50 до пішоходного переходу. При русі, фари автомобілів осліплюють один одного із водіїв. Пішоходів він побачив за метрів 20, зліва під деревами. Ділянка дороги була пряма. Їх висвітило завдяки світлу його фар. Побачив двох осіб чоловічої статі. Одяг на них був темно сірий. Не чорний. Вони рухались назустріч машині, яка рухалась йому назустріч. Пішоходи йшли близько один до одного: один ближче до узбіччя, другий ближче до середини полоси руху. Він вважає вони були у стані алкогольного сп`яніння. Вони йшли назустріч машинам, які рухались назустріч йому. Контакт зустрічної машини і людей почув ліворуч від себе, навпроти його автомобіля, а саме передніх водійських дверей. Зустрічний автомобіль контактував із пішоходами передньою частиною. Автомобіль який збив пішоходів був вітчизняного виробництва. Гальмування перед цим відбувалося. Його авто був поряд, чув свист того автомобіля. Скільки автомобіль після зіткнення із пішоходами проїхав не пам`ятає. Які пошкодження були у цього автомобіля не пам`ятає. Він майже відразу зупинив свій автомобіль. Підбіг до місця де були пішоходи. У одного пішохода був пульс, другий стогнав. Водій автомобіля який збив пішоходів був у шоці;

письмовими доказами, дослідженими судом:

протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 16.10.2017 р. зі схемою та ілюстраційної таблицею, відповідного до якого місце ДТП знаходиться за адресою м. Біла Церква, вул. Л. Толстого, 15. Ділянка дороги в момент огляду освітлена міським електроосвітленням Автомобіль марки ВАЗ 21093 р.н. НОМЕР_1 знаходиться на смузі для руху в напрямку вул. Сквирське шосе на відстані 1,1 м. від переднього лівого та 1 м. від заднього лівого колеса до ліній суцільної розмітки. У автомобіля пошкоджено номерний знак, розбите лобове скло, права блок фара, відсутнє праве дзеркало бокове. Ознаки напрямку руху транспортного засобу в напрямку вул. Сквирське шосе. На смузі для руху в напрямку вул. Сквирське шосе лежачи на спині виявлено труп ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ;

ксерокопіями посвідчення водія ОСОБА_4 , свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 р.н. НОМЕР_1 , власником якого зазначений ОСОБА_4 ;

постановою про визнання та приєднання до кримінального провадження речових доказів від 17.10.2017 р.: автомобіля ВАЗ 21093 р.н. НОМЕР_1 ;

висновком експерта № 459 від 09.11.2017 р. відповідно до якого смерть ОСОБА_5 настала від відкритої черепно-мозкової травми з переломом кісток склепіння та основи черепа та крововиливами в шлуночки та під м`якими мозковими оболонками головного мозку, що проявилося набряком набубнявінням головного мозку з раною та крововиливом в м`які покрови голови потиличної області. Знайдені при судово-медичній експертизі трупа, ушкодження заподіянні тупими предметами можливо в строк та за обставин вказаних у постанові, мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень по критерію як небезпечні для життя і знаходяться у прямому причинному зв`язку з настанням смерті. В крові та сечі трупа знайдено етиловий спирт. Концентрація етилового спирту в крові, як правило за життя, може відповідати сильному алкогольному сп`янінню;

висновком експерта № 62/д від 24.04.2018 р. відповідно до якого у ОСОБА_6 виявлені: забиті рани лобної ділянки; переломи 6-8 ребер справа по передній пахвовій лінії зі зміщенням відламків; відкритий уламковий перелом діафізу правої великогомілкової кістки в проксимальній третині зі зміщенням відламків; відкритий уламковий перелом проксимального кінця діафізу і голівки правої малогомілкової кістки зі зміщенням відламків. Виявлені тілесні ушкодження утворилися від дії тупих предметів, можливо в термін та при обставинах, що вказані в постанові. Рани лобної ділянки відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, оскільки для загоєння рани необхідний термін більше 6, але менше 21 дня. Відкритий перелом малогомілкової кістки відноситься до ушкоджень середньої тяжкості, оскільки для його зрощення необхідно більше 21 дня. Відкритий перелом діафізу (тіла) великогомілкової кістки відноситься до тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя;

висновком експерта № 12-1/2378 від 02.02.2018 р. відповідно до якого на момент огляду автомобіля ВАЗ 21093 р.н. НОМЕР_1 несправностей технічного стану: гальмівної системи, рульового керування, елементів підвіски не виявлено, тобто гальмівна систем, рульове керування, елементи підвіски знаходяться в працездатному стані;

висновком експерта № 12-1/2377 від 06.12.2017 р. відповідно до якого наїзд на пішоходів автомобілем ВАЗ 21093 номерний знак НОМЕР_1 стався на музі для руху в напрямку до вул. Сквирське шосе, перед зафіксованим на схемі ділянками осипу пластику та дрібного скла, при цьому в момент наїзду праві колеса автомобіля ВАЗ 21093 номерний знак НОМЕР_1 розташовувались на відстані 2,1-2,2 м. від правого краю смуги для руху в напрямку до вул. Сквирське шосе;

протоколом проведення слідчого експеримента від 11.04.2018 р. за участі ОСОБА_4 із приєднаною схемою і ілюстраційною таблицею, в ході якого він розказав і показав коли, де, яким саме автомобілем, з якою швидкістю він рухався та як сталася дорожньо-транспорта пригода: ним був здійснений наїзд автомобілем під його керуванням на потерпілих. В ході слідчого експерименту здійснювалися заміри;

висновком експерта № 12-1/775 від 25.04.2018 р. відповідно до якого водій автомобіля ВАЗ 21093 р.н. НОМЕР_1 ОСОБА_4 у дорожній ситуації, що склалася, з технічної точки зору, повинен був керуватися вимогами пунктів 12.2, 12.3, 12.4 Правил дорожнього руху України. В заданій дорожній обстановці водій ОСОБА_4 мав технічну можливість попередити наїзд на пішоходів шляхом своєчасного застосування термінового гальмування в заданий момент виникнення небезпеки для його руху. Водій знаходився в такій дорожній обстановці, що при своєчасному виконанні технічних вимог п. 12.3 Правил дорожнього руху України він мав технічну можливість відвернути наїзд на пішоходів, для чого у нього не було перешкод технічного характеру. Обрана водієм ОСОБА_4 швидкість руху не перевищувала допустимої швидкості по умовах видимості елементів дороги в напрямку руху. Швидкість руху автомобіля ВАЗ 21093, яка приблизно може відповідати видимому сліду гальмування «юзу» залишеному автомобілем на місці пригоди, була не менше 65…68 км/год.

Суд вказані надані прокурором докази визнає належними та допустимими.

При оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту. Суд при оцінці доказів має керуватися критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою - п. 161,150,100 рішення Європейського суду з прав людини у справах «Ірландія проти Сполученого Королівства», «Нечипорук і Йонкало проти України, «Салман проти Туреччини».

Суд, відповідно до ст. 94 КПК України за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному і неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний наданий прокурором допустимий доказ з точки зору належності, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття процесуального рішення, установив поза розумним сумнівом співіснування достатньо вагомих, переконливих, чітких і узгоджених між собою ознак та схожих неспростовних презумпцій факту:

доведеності «поза розумним сумнівом» вчинення ОСОБА_4 суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого ст. 286 ч.2 КК України.

Суд дії обвинуваченого ОСОБА_4 кваліфікує за:

ст. 286 ч.2 КК України порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинили смерть потерпілого та заподіяли тяжке тілесне ушкодження потерпілому.

Суд призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 враховує: мету покарання, передбачену ст. 50 КК України, загальні засади призначення покарання, передбачені ст.ст. 65-67 КК України вид та у межах, установлених у санкції частини статті Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, відповідно до положень Загальної частини КК України, ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, необхідне й достатнє для його виправлення та запобігання вчинення нових кримінальних правопорушень як обвинуваченим так і іншими особами.

Обвинувачений ОСОБА_4 за формою вини, ступенем тяжкості вчинив тяжкий злочини з необережності.

ОСОБА_4 раніше не судимий.

За місцем проживання ОСОБА_4 характеризується посередньо.

ОСОБА_4 не перебуває на обліку у лікарів нарколога, психіатра.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого судом визнаються: добровільне відшкодування завданого збитку потерпілим; є учасником ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС категорія 1; особою, яка має інвалідність II групи; має хронічні захворювання.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого судом не встановлено.

Суд, реалізуючи принцип законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, враховуючи ступінь тяжкості злочину, обставини злочину, особу обвинуваченого ОСОБА_4 , який раніше не судимий, характеризується посередньо, обставини, які пом`якшують покарання, відсутність обставин, які обтяжують покарання, думку потерпілих щодо покарання обвинуваченого, досудову доповідь відповідно до якої існує низький ризик вчинення обвинуваченим повторного кримінального правопорушення, низький ризик небезпеки для суспільства, дійшов висновку, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 можливе без відбування покарання, установленого в санкції частини за вчинений злочин, тобто відповідно до ст. 75 КК України, звільнивши його від відбування основного покарання з випробуванням, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки, передбачені ст. 76 КК України.

При цьому суд зазначає, що у випадку порушення ОСОБА_4 умов звільнення від відбування основного покарання з випробуванням, не виправдання довіри суду, йому може бути скасоване вказане звільнення.

Суд при прийнятті рішення щодо основного покарання обвинуваченого враховує принцип гуманізму, вважає відкладене призначене основне покарання ОСОБА_4 за вчинений злочин, завжди може бути приведене до виконання, у випадку порушення ним умов звільнення від відбування основного покарання з випробуванням.

Суд також дійшов переконання, що призначення ОСОБА_4 більш суворого основного покарання, буде явно несправедливим через суворість, враховуючи його відношення до вчиненого, раніше не судимий, обставини, які пом`якшують покарання, відсутність обставин, які обтяжують покарання, думку потерпілих щодо покарання.

Вирішуючи питання призначення додаткового покарання, передбаченого санкцією ст. 286 ч.2 КК України у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, суд враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, обставини злочину, встановлення прямого причинного зв`язку порушень ОСОБА_4 вимог зазначених пунктів Правил дорожнього руху України з вказаною дорожньо-транспортною пригодою та її наслідками у виді спричинення смерті ОСОБА_5 та спричинення тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_6 , дійшов висновку, що воно має бути призначено у верхній межі санкції ст. 286 ч.2 КК України.

Саме таке основне і додаткове покарання, на думку суду, буде необхідним і достатнім для його можливого виправлення та попередження вчинення обвинуваченим та іншими особами нових кримінальних правопорушень.

Цивільний позов відсутній.

Речовий доказ: автомобіль ВАЗ 21093 р.н. НОМЕР_1 , переданий за розпискою від 02.04.2018 р. ОСОБА_4 , слід вважати повернутим власнику.

Суд стягує із обвинуваченого на користь держави витрати на залучення експерта підтверджені документально в розмірі 3078 грн. 96 коп.

В ході досудового розслідування ОСОБА_4 не затримувався, стосовно нього запобіжний захід не застосовувався.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 367-371,373,374 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні злочину, передбаченого ст. 286 ч.2 КК України і призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 (три) роки.

Відповідно до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування основного покарання з випробуванням встановивши іспитовий строк 3 (три) роки.

Відповідно до ст. 76 ч.1,3 КК України покласти на ОСОБА_4 такі обов`язки: не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

Додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами на строк 3 (три) роки підлягає виконанню самостійно і реально.

Речовий доказ: автомобіль ВАЗ 21093 р.н. НОМЕР_1 , переданий за розпискою від 02.04.2018 р. ОСОБА_4 - вважати повернутим власнику.

Стягнути із ОСОБА_4 на користь держави витрати на залучення експерта підтверджені документально в розмірі 3078 грн. 96 коп.

Вирок відповідно до ст. 532 КПК України набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення, шляхом подачі апеляції через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому і прокурору.

Копію вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надіслати учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1

Білоцерківського міськрайонного суду