УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 вересня 2022 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд
в складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4

учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_5

потерпілого ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції)

представника потерпілого ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції)

обвинуваченого: ОСОБА_8 (в режимі відеоконференції)

захисника ОСОБА_9 (в режимі відеоконференції)

розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000638

за апеляційними скаргами прокурора Очаківського відділу Миколаївської окружної прокуратури Миколаївської області ОСОБА_10 та потерпілого ОСОБА_6 на ухвалу Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 27 вересня 2021 року, якою

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Миколаївка Новоросійська Саратського району Одеської області, раніше не судимого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України,

- звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення його до кримінальної відповідальності.

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Ухвалою Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 27 вересня 2021 року ОСОБА_8 звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення його до кримінальної відповідальності.

Постановлено кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, закрити.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_6 про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_8 на його користь майнової та моральної шкоди, завданих кримінальним правопорушенням залишено без розгляду.

Вирішено питання щодо речових доказів та судових витрат.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Прокурор та потерпілий ОСОБА_6 просять ухвалу скасувати, призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Узагальнені доводи осіб, які подала апеляційні скарги.

Прокурор вважає ухвалу суду незаконною та такою, що підлягає скасуванню з підстав неповноти судового розгляду та істотних порушень вимог кримінального процесуального закону.

Наголошує, що судом першої інстанції безпідставно не досліджено висновок комісійної судово-медичної експертизи № 67-К від 01.08.2019, відповідно до якого тілесні ушкодження завдані потерпілому ОСОБА_6 відносяться до категорії тяжких. Вважає, що не дослідження цього висновку істотно вплинуло на застосування судом першої інстанції ст.49 КК України.

На думку апелянта, дії обвинуваченого підлягають кваліфікації за ч.2 ст.286 КК України.

Потерпілий зазначає, що судом першої інстанції висновок судово-медичної експертизи № 67-к від 01 серпня 2019 року безпідставно не досліджено та не враховано.

Вважає, що дії обвинуваченого не правильно кваліфіковані за ч.1 ст.286 КК України. На його думку, дії обвинуваченого підлягають кваліфікації за ч.2 ст.286 КК України.

Апелянт наголошує, що через відсутність результатів судового розгляду він позбавлений можливості отримати страхове відшкодування, яке необхідне для продовження лікування.

Встановлені судом першої інстанції обставини.

ОСОБА_8 обвинувачувався у тому, що він 24 серпня 2018 року близько 19 години, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, керуючи технічно справним автомобілем марки «ВАЗ 21011» реєстраційний номер НОМЕР_1 , у світлу пору доби, рухався зі швидкістю 35 км/год по сухій асфальтованій дорозі вулиці Кишинівської в селі Коблеве Березанського району Миколаївської області навпроти баз відпочинку «Аквамарин» та «Хуторок», де грубо порушив вимоги п.п. 13.1, 13.3 Правил дорожнього руху України, а саме: не переконався у безпеці свого руху, не дотримався безпечної дистанції та безпечного інтервалу, в результаті чого здійснив наїзд передньою правою частиною автомобіля на пішохода ОСОБА_6 , в результаті чого останній отримав середньої тяжкості тілесні ушкодження.

13 вересня 2021 року обвинуваченим ОСОБА_8 направлено на адресу суду клопотання про звільнення його від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строку давності притягнення до відповідальності за зазначене кримінального правопорушення та закриття кримінального провадження.

Суд першої інстанції, розглянувши клопотання, дійшов висновку про можливість закриття кримінального провадження, у зв`язку із закінченням строку давності притягнення обвинуваченого ОСОБА_8 до кримінальної відповідальності, оскільки з моменту вчинення ним нетяжкого злочину минуло більше трьох років.

Зазначено, що суд не бере до уваги посилання представника потерпілого на висновок комісійної судово-медичної експертизи № 67-К від 01 серпня 2019 року, оскільки в порушення вимог ст. 290 КПК України не були відкриті сторонам обвинувачення та захисту медичні документи, що були підставою для проведення експертизи.

Позиції учасників судового провадження.

Прокурор підтримав свою апеляційну скаргу та частково підтримав апеляційну скаргу потерпілого.

Потерпілий та його представник підтримали апеляційну скаргу потерпілого та прокурора.

Обвинувачений та захисник заперечували проти задоволення апеляційних скарг прокурора та потерпілого та просили ухвалу суду залишити без змін.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини. Мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходив при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників провадження, вивчивши матеріали кримінального провадження, обговоривши викладені в апеляційних скаргах доводи, суд вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню, з огляду на таке.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути обгрунтованим та мотивованим.

Відповідно до ч. 5 ст. 74 КК України, особа може бути за вироком суду звільнена від покарання на підставах, передбачених статтею 49 цього Кодексу.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки: три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років.

За змістом зазначеної норми звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є обов`язковим і застосовується за таких умов: 1) вчинення особою злочину; 2) з дня вчинення злочину до набрання вироком законної сили минули визначені ч. 1 ст. 49 КК строки давності; 3) особа не ухилялася від досудового слідства або суду; 4) особа до закінчення зазначених у ч. 1 ст. 49 КК строків не вчинила нового злочину середньої тяжкості, тяжкого чи особливо тяжкого злочину.

Звільнення особи від кримінальної відповідальності є обов`язком суду у разі настання обставин, передбачених ч. 1 ст. 49 КК, за наявності згоди підозрюваного, обвинуваченого, засудженого на звільнення на підставі спливу строків давності.

Згідно з частинами 1, 4 ст. 286 КПК звільнення від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення здійснюється судом.

Якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Відтак, суд повинен невідкладно розглянути клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, якщо під час судового розгляду провадження, що надійшло до суду з обвинувальним актом, одна із сторін цього провадження звернеться до суду з таким клопотанням.

При цьому, суд має з`ясувати думку сторін щодо закриття кримінального провадження за такою підставою, у разі згоди обвинуваченого (засудженого) розглянути питання про звільнення останнього від кримінальної відповідальності.

Отже, суд може звільнити особу від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності із закриттям кримінального провадження як під час підготовчого судового засідання, так і в ході судового розгляду в загальному порядку, керуючись положеннями ст. 49 КК України.

Аналогічна позиція викладена в постанові Першої судової палати Касаційного кримінального суду від 19 листопада 2019 року (справа № 345/2618/16-к).

ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, яке відповідно до ст.12 КК України є нетяжким.

Під час судового розгляду обвинуваченим ОСОБА_8 до суду першої інстанції направлено клопотання про звільнення його від кримінальної відповідальності, у зв`язку із закінчення строку давності притягнення його до відповідальності за вказаний злочин.

Матеріали кримінального провадження не містять даних про те, що після вчинення зазначеного злочину обвинувачений ОСОБА_8 ухилявся від слідства або суду, або вчинив новий злочин середньої тяжкості, тяжкий або особливо тяжкий злочин.

Вирішуючи клопотання обвинуваченого, суд першої інстанції обгрунтовано зазначив, що з дня вчинення ОСОБА_8 кримінального правопорушення, яке віднесено до злочинів невеликої тяжкості 24.08.2018, і до дня розгляду судом першої інстанції провадження минуло більше трьох, протягом цього строку він не вчинив нового злочину та не ухилявся від слідства або суду, а тому строки давності сплинули.

Прокурор та потерпілий порушують в апеляційній скарзі питання щодо скасування оскаржуваного рішення через неправильність кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_8 за ч.1 ст.286 КК України. Вважають, що його дії необхідно кваліфікувати за ч.2 зазначеної статті.

Однак, вимоги поданих апеляційних скарг є безпідставними.

Так, згідно із ч. 1 ст. 337 КПК України, судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту.

Частиною 3 зазначеної статті передбачено, що з метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

Як вбачається з обвинувального акта, ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження (т.1 а.п. 4-7).

Суд першої інстанції обгрунтовано розглянув кримінальне провадження в межах висунутого органом досудового слідства обвинувачення.

В матеріалах провадження міститься висновок комісійної судово-медичної експертизи № 67-К від 01.08.2019, проведеної на підставі ухвали судді Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 09.07.2019 (т. 1 а.п 135-139). Відповідно до вказаного висновку тілесні ушкодження, які заподіяні потерпілому ОСОБА_6 відносяться до категорії тяжких за ознакою небезпеки для життя.

Отже, прокурором було достеменно відомо про зазначений висновок комісійної судово-медичної експертизи, який надійшов до суду 06.09.2019 та долучений до матеріалів кримінального провадження (т.1, а.с. 134).

З матеріалів кримінального провадження також вбачається, що потерпілий ОСОБА_6 26.11.2019 звертався до начальника Березанського відділу Миколаївської місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_11 з клопотанням та 03.12.2019 до прокурора Миколаївської області ОСОБА_12 із зверненням, в яких просив перекваліфікувати дії ОСОБА_8 з ч.1 ст. 286 КК України на ч.2 вказаної статті (т.1 а.п. 167-169; а.п. 177-179).

Однак, прокурором протягом судового розгляду обвинувачення ОСОБА_8 не змінювалось.

Крім того, з технічного носія інформації вбачається, що прокурор Очаківського відділу Миколаївської окружної прокуратури Миколаївської області ОСОБА_10 , яка подала апеляційну скаргу, в судовому засіданні 27.09.2021 під час прийняття оскаржуваного рішення не заперечувала проти закриття кримінального провадження на підставі п.1 ч.2 ст.284 КПК України.

З огляду на наведене, доводи апелянтів щодо неправильної кваліфікації дій ОСОБА_8 саме за ч.1 ст.286 КК України, є не обгрунтованими, оскільки відповідно до вимог ст. 337 ч.3 КПК України суд першої інстанції не вправі вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, в бік його збільшення, а прокурором інше обвинувачення, в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, під час судового розгляду не висунуто.

Отже, суд першої інстанції був позбавлений процесуальної можливості щодо перекваліфікації дій обвинуваченого на більш тяжке обвинувачення ніж те, що було йому висунуто.

За наявності правових підстав, з урахуванням поданого обвинуваченим клопотання про його звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінчення строку давності притягнення до кримінальної відповідальності за злочин, в якому він обвинувачується, яке підлягало розгляду невідкладно, з`ясувавши думку усіх учасників судового провадження, суд першої інстанції прийняв законне, обгрунтоване та вмотивоване рішення. Тому немає підстав для задоволення апеляційних скарг з підстав, про які зазначено апелянтами.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 424, 425, 532 КПК України,

п о с т а н о в и в :

Апеляційні скарги прокурора Очаківського відділу Миколаївської окружної прокуратури Миколаївської області ОСОБА_10 та потерпілого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 27 вересня 2021 року- без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_13 -Губарєва