Справа № 148/972/22
Провадження №1-кп/148/142/22
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 жовтня 2022 року Тульчинський районний суд Вінницької області
в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретаря ОСОБА_2 ,
за участю сторін кримінального провадження:
з боку обвинувачення- прокурора ОСОБА_3 ,
з боку захисту- обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Тульчина матеріали кримінального провадження № 0000083, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 18.06.2022 по обвинуваченню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Суворовське Тульчинського району Вінницької області, громадянина України, українця, з неповною середньою освітою, неодруженого, офіційно не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 27, ч. 1. ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України, -
встановив:
В листопаді 2021 року в невстановлений день та час у ОСОБА_4 виник протиправний умисел, спрямований на пособництво у виготовленні підробленого документа, який видається установою, яка має право видавати чи посвідчувати такий документ, а саме посвідчення водія на власне ім`я.
Реалізуючи свій протиправний умисел, спрямований на пособництво у виготовленні завідомо підробленого посвідчення, ОСОБА_4 , з метою незаконного отримання посвідчення водія без передбаченого законом дозволу, будучи ініціатором, попередньо домовившись за грошову винагороду в розмірі 1000 гривень із невстановленою досудовим розслідуванням особою, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження, та надавши при цьому свої анкетні дані, особистий фотознімок та фотознімок власного підпису, які було використано під час виготовлення водійського посвідчення, незаконно придбав у вказаної особи підроблене посвідчення водія серії НОМЕР_1 із категоріями: «А1»; ОСОБА_6 ; ОСОБА_7 ; ОСОБА_8 ; ОСОБА_9 ; ОСОБА_10 на своє ім`я для подальшого його використання за призначенням, яке отримане в порушення вимог постанови КМУ від 08.05.1993 року № 340 (зі змінами та доповненнями) «Про затвердження положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами».
Згідно висновку судової технічної експертизи документів №СЕ-19/102-22/8806-ДД від 22.06.2022 бланк посвідчення водія з серійним номером НОМЕР_1 , яке заповнене на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що видане 23.11.2021 ТСЦ 0544, не відповідає встановленим зразкам аналогічних бланків посвідчень водія, що перебувають в офіційному обігу на території України та фонові графічні зображення (захисна сітка, мікротекст), бланковий текст, серія та номер бланка, вихідні дані підприємства-виробника нанесено за допомогою струминного друку.
Окрім того, ОСОБА_4 в листопаді 2021 року у невстановлені дату та час, з метою незаконного отримання посвідчення водія, без передбаченого законом дозволу, попередньо домовившись із невстановленою особою за грошову винагороду в сумі 1000 грн., незаконно придбав у вказаної особи підроблене посвідчення водія серії НОМЕР_1 із категоріями: «А1»; ОСОБА_6 ; ОСОБА_7 ; ОСОБА_8 ; ОСОБА_9 ; та ОСОБА_10 видане ТСЦ 0544 від 23.11.2021 на своє ім`я, для подальшого його використання за призначенням, яке отримане в порушення вимог постанови Кабінету Міністрів України від 08.05.1993 року № 340 (зі змінами та доповненнями) «Про затвердження Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами».
У подальшому, ОСОБА_11 , маючи умисел на використання завідомо підробленого документа, усвідомлюючи протиправність своїх дій, 18.06.2022 близько 18:00 годин, керуючи мопедом марки «Мустанг», був зупинений начальником СРПП Тульчинського РВП ГУНП у Вінницькій області Богданом Кушніром по вулиці Незалежності в с. Тиманівка Тульчинського району Вінницької області, та під час перевірки останнім документів, достовірно знаючи про те, що наявне у нього посвідчення водія є підробленим, діючи умисно, надав для перевірки працівнику поліції посвідчення водія зі своїм фото, видане на його ім`я, серії НОМЕР_1 , таким чином використавши завідомо підроблений документ.
Відповідно до висновку судової технічної експертизи документів №СЕ-19/102-22/8806-ДД від 22.06.2022 бланк посвідчення водія з серійним номером НОМЕР_1 , яке заповнене на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що видане 23.11.2021 року в ТСЦ 0544, не відповідає встановленим зразкам аналогічних бланків посвідчень водія, що перебувають в офіційному обігу на території України та фонові графічні зображення (захисна сітка, мікротекст), бланковий текст, серія та номер бланка, вихідні дані підприємства-виробника нанесено за допомогою струминного друку.
Органом досудового розслідування дії ОСОБА_4 кваліфіковано за ч. 1 ст. 27 ч. 1 ст. 358 КК України, як співучасть у формі пособництва у підробленні документа, який видається установою, яка має право видавати чи посвідчувати такий документ, з метою його подальшого використання та за ч. 4 ст. 358 КК України, як використання завідомо підробленого документа.
Одночасно з обвинувальним актом до суду надійшла угода про визнання винуватості, яка укладена 29.06.2022 між прокурором ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 , за участі захисника ОСОБА_5 .
За змістом даної угоди прокурор та обвинувачений ОСОБА_4 дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 1 ст. 27 ч. 1. ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України, істотних для даного кримінального провадження обставин, а також покарання, яке повинен понести обвинувачений: за ч. 1 ст. 27 ч. 1 ст. 358 КК України у виді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян; за ч. 4 ст. 358 КК України у виді штрафу в розмірі 30 неоподаткованих мінімумів доходів громадян; остаточного покарання, яке слід призначити ОСОБА_4 на підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом повного складання призначених покарань у виді штрафу в розмірі 80 неоподаткованих мінімумів доходів громадян.
В угоді зазначені наслідки її укладення та затвердження, передбачені ст. 473 КПК України, а також зазначені наслідки її невиконання.
В підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав себе винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 27, ч. 1. ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України, та пояснив, що йому цілком зрозумілі надані законом права, наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, а також вид покарання, яке буде застосоване до нього у разі затвердження угоди судом. Просив затвердити угоду про визнання винуватості та призначити йому узгоджене покарання, при цьому вказав, що угода була укладена добровільно, без будь-якого примусу.
Захисник ОСОБА_5 підтвердив позицію обвинуваченого, заявив про відсутність будь-якого впливу на його підзахисного, добровільність укладення ним угоди, а тому просив затвердити угоду у кримінальному провадженні.
Прокурор в підготовчому судовому засіданні вважав можливим затвердити угоду про визнання винуватості і призначити обвинуваченому ОСОБА_4 узгоджене сторонами угоди покарання.
Суд, вислухавши обвинуваченого, захисника, прокурора та дослідивши матеріали кримінального провадження, доходить наступних висновків.
Згідно п.1 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти таке рішення: затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468-475 цього Кодексу.
У пункті 2 ч. 1 ст. 468 КПК України визначено, що у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.
Згідно положень ч. 2, 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості може бути укладена за ініціативою прокурора або підозрюваного чи обвинуваченого, у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.
Згідно ч. 7 ст. 474 КПК України суд перевіряє угоду на відповідність вимогам цього Кодексу та/або закону.
Так, подана на затвердження угода про визнання винуватості, у повній мірі відповідає вимогам ст. 472 КПК України щодо її форми та змісту, датована та підписана відповідними сторонами, включаючи захисника, участь якого з моменту її ініціювання є обов`язковою.
Кримінальні правопорушення, відповідальність за які передбачена ч. 1 ст. 27, ч. 1. ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України, у вчиненні яких обвинувачено ОСОБА_4 за максимальною санкцією відповідно до визначеної у ст. 12 КК України класифікації є кримінальними проступками, можливість застосування угоди про визнання винуватості щодо яких прямо передбачена законом.
Погоджене сторонами угоди покарання перебуває в межах санкцій ч. 1 та ч. 4 ст. 358 КК України.
Судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_4 цілком розуміє положення ч.4 ст. 474 КПК України та повністю усвідомлює наслідки укладання, затвердження та невиконання угоди, за результатом чого не отримано заяв сторін про відмову від угоди про визнання винуватості.
Суд також переконався, що укладення сторонами угоди про визнання винуватості є добровільним і воно не стало наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Отже, в підготовчому судовому засіданні судом встановлено відповідність умов угоди про визнання винуватості вимогам кримінального процесуального та кримінального закону, визначено правильність правової кваліфікації кримінальних правопорушень, вчиненням яких шкода заподіяна лише суспільним інтересам, тяжкість даних кримінальних правопорушень передбачає можливість укладення угоди про визнання винуватості; умови угоди відповідають інтересам суспільства та не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, не виявлено обгрунтованих підстав вважати, що укладення угоди не було добровільним; чи виконання обвинуваченим взятих на себе за угодою зобов`язань є очевидно неможливим; не виявлено відсутності фактичних підстав для визнання винуватості, що у сукупності дає підстави для висновку про відсутність в даному конкретному випадку застережених законом підстав для відмови у затвердженні умов угоди про визнання винуватості.
З огляду на що суд вважає, що угода про визнання винуватості підлягає затвердженню.
До обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченому суд відносить щире каяття, активне сприяння в розкритті кримінальних правопорушень.
Також судом враховується, що ОСОБА_4 посередньо характеризується за місцем проживання, у лікарів нарколога та психіатра на обліку не перебуває.
Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, не встановлено.
Виходячи із викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості, укладеної 29.06.2022 між обвинуваченим ОСОБА_4 та прокурором ОСОБА_3 і призначення обвинуваченному узгодженого сторонами покарання.
Питання речових доказів слід вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.
Відповідно до ч. 4 ст. 174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна.
Процесуальні витрати слід стягнути з обвинуваченого в дохід держави відповідно до вимог ч.2 ст. 124 КПК України.
Керуючись ст.ст.314, 373, 374, 394, 473-475 КПК України, суд, -
ухвалив:
Затвердити угоду про визнання винуватості від 29 червня 2022 року, укладену між прокурором ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 у кримінальному провадженні №0000083.
Визнати ОСОБА_4 винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 27 ч. 1. ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України, призначивши йому узгоджене сторонами угоди покарання: - за ч. 1 ст. 27 ч. 1. ст. 358 КК України у виді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень; - за ч. 4 ст. 358 КК України у виді штрафу, в розмірі 30 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 510 гривень.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом повного складання призначених покарань призначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді штрафу в розмірі 80 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1360 (одна тисяча триста шістдесят) грн.
Речовий доказ: посвідчення водія на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , серії НОМЕР_2 , видане 23.11.2021 ТСЦ 0544, яке зберігається при матеріалах кримінального провадження №0000083, - знищити, скасувавши з нього арешт, накладений згідно ухвали слідчого судді Тульчинського районного суду Вінницької області від 27.06.2022.
Стягнути з ОСОБА_4 в дохід держави 2642 (дві тисячі шістсот сорок дві) гривні 92 копійки витрат на залучення експерта.
Вирок може бути оскаржений до Вінницького апеляційного суду через Тульчинський районний суд Вінницької області протягом 30 днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ч.4 ст. 394 КПК України.

Суддя ОСОБА_1