Дата документу 22.09.2022
Справа № 334/2868/22
Провадження № 1-кс/334/1254/22
УХВАЛА

про продовження строку тримання під вартою

22 вересня 2022 року слідчий суддя Ленінського районного суду м. Запоріжжя Фетісов М.В., за участю секретаря судового засідання Мірошниченка О.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Запоріжжі клопотання слідчого ВР ЗСТ СВ Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області Петруніна Віталія Олеговича про продовження строку тримання під вартою підозрюваному

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Запоріжжя, громадянину України, який перебуває у шлюбі, має на утриманні малолітню дитину, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого 06.04.2017 Приморським районним судом м. Маріуполя Донецької області за частиною другою статті 28, частиною третьою статті 189, частиною першою статті 147, частиною першою статті 70 КК України до восьми років позбавлення волі з конфіскацією майна,

за участю: прокурора Гресь Я.Б., слідчого Петруніна В.О., підозрюваного ОСОБА_1 , захисників адвокатів Барбашина С.В., Гребнєва І.І. та Савченка О.В.,

встановив:

21.09.2022 слідчому судді надійшло клопотання слідчого Петруніна В.О., погоджене прокурором Дніпровської окружної прокуратури міста Запоріжжя Запорізької області Гресь Я.Б., у кримінальному провадженні, внесеному 28.07.2022 до ЄРДР за № 0001236 за частиною третьою статті 286 КК України, в якому слідчий просить продовжити підозрюваному ОСОБА_1 строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком в межах строку досудового розслідування, а саме до 28.10.2022, без визначення розміру застави.

Клопотання обґрунтовує тим, що слідчим відділом Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області проводиться досудове розслідування кримінального провадження, внесеному 28.07.2022 до ЄРДР за № 0001236 за частиною третьою статті 286 КК України. У вчиненні даного злочину обґрунтовано підозрюється ОСОБА_1 , що підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 28.07.2022; протоколами допитів потерпілих ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ; протоколами допитів свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , протоколами слідчих експериментів за участю свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_15 ; висновками експертів. 29.07.2022 слідчим суддею застосований до підозрюваного ОСОБА_1 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 26.09.2022. Закінчити досудове розслідування до закінчення вказаного терміну не є можливим внаслідок складності кримінального провадження та необхідності проведення низки слідчих дій, спрямованих на збір доказів, а саме отримати та долучити до матеріалів кримінального провадження висновки експертів; за клопотанням сторони захисту провести додаткові допита свідків ОСОБА_16 та ОСОБА_17 та слідчі експерименти з вказаними свідками; вирішити питання про повідомлення підозрюваному кінцевого варіанту повідомлення про підозру, з урахуванням вищевказаних доказів; відкрити сторонам матеріали кримінального провадження; скласти обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування. Обставинами, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою, є складність кримінального провадження та велика кількість об`єктів, які підлягають експертному дослідженню. Постановою керівника Дніпровської окружної прокуратури міста Запоріжжя від 16.09.2022 продовжений строк досудового розслідування кримінального провадження до трьох місяців до 28.10.2022. Заявлені при застосуванні до підозрюваного запобіжного заходу ризики не зменшились. Під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених пунктами 1, 3-5 частини першої статті 177 КПК України. ОСОБА_1 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за вчинення якого передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років з позбавленням права керування транспортними засобами на строк до трьох років. Тяжкість покарання, яке може загрожувати підозрюваному у разі доведення його вини, може спонукати його до подальших дій спрямованих на ухилення від органів досудового розслідування, оскільки він намагався покинути місце вчинення кримінального правопорушення, і місце його перебування в подальшому встановлено співробітниками поліції на значній відстані від місця події. Перебування поза місця позбавлення волі підозрюваного створює загрозу здійснення впливу на потерпілого, свідків у вказаному кримінальному провадженні, так як підозрюваному відоме місце постійного перебування потерпілих та свідків, перебуваючи поза межами місця позбавлення волі, підозрюваний негативно впливатиме на психологічний та моральний стан потерпілих, свідків, шляхом погроз, залякування або вмовляння, що провокуватиме у них бажання відмовитися від наданих свідчень, які є беззаперечними доказами його вини підозрюваного, очікуючи на можливу помсту з його боку, або відчуваючи до підозрюваного співчуття. Крім цього, усвідомлюючи ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення і невідворотність покарання, знаходячись на волі, підозрюваний зможе перешкоджати кримінальному провадженню шляхом періодичного невиконання вимог слідчого, прокурора та суду про явку до органу досудового розслідування, шляхом зміни свого контактного номеру телефону, зміни місця проживання, а також може взагалі покинути територію Запорізької області, що в свою чергу унеможливить врученню повісток про його виклик до слідчого, прокурора чи суду. Підозрюваний є особою, раніше судимою за вчинення тяжкого кримінального злочину, відбував реальне покарання в місцях позбавлення волі, судимість за яку в установленому порядку не знята та не погашена, на шлях виправлення не став, для себе відповідних висновків не зробив, вже вчинив кримінальне правопорушення та, враховуючи викладене, в подальшому може вчинити інше кримінальне правопорушення у разі обрання йому більш м`якого запобіжного заходу. Жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти вказаним ризикам.

Прокурор Гресь Я.Б. та слідчий Петрунін В.О. клопотання підтримали, з мотивів викладених в ньому.

Підозрюваний ОСОБА_1 проти задоволення клопотання заперечив. Пояснив, що він визнає свою вину в тому, що керував транспортним засобом з незадовільним станом здоров`я та вчинив ДТП. Місця події він не залишав, а його витягли з автомобіля присутні там особи та почали його бити. На потерпілих він не впливав і не має наміру впливати. При цьому, він бажає відшкодувати їм заподіяну шкоду у повному обсязі.

Захисник адвокат Барбашин С.В. проти задоволення клопотання заперечив. Пояснив, що сторона захисту не погоджується з правовою кваліфікацією дій підозрюваного оскільки йому встановлений діагноз «Синдром МАС», який виражається у можливих втратах свідомості. За десять днів до події підозрюваний з цього приводу проходив медичне обстеження у лікаря-кардіолога, яке не було завершене через вказану подію. Слідчому стороною захисту було заявлене клопотання про призначення комплексної судово-медичної експертизи підозрюваного, за наслідками розгляду якого слідчий відмовив у його задоволенні, чим порушив права підозрюваного. Відповідно до показань свідків підозрюваний під час події не гальмував, що може свідчити про те, що він втратив свідомість. Крім цього, слідчим не вирішене клопотання сторони захисту про повторний допит свідків ОСОБА_16 та ОСОБА_17 та про проведення слідчих експериментів з вказаними свідками. Також, підозрюваним повністю відшкодована шкода потерпілим ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , які не мають до нього претензій. Також, підозрюваний має стійкі соціальні зв`язки, має на утриманні матір, яка є інвалідом ІІІ групи. Просив відмовити у задоволенні клопотання слідчого та змінити підозрюваному запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на домашній арешт, а у разі продовження строку тримання під вартою просив визначити підозрюваному розмір застави, яку останній бажає спрямувати на потреби ЗС України.

Захисник адвокат Савченко О.В. проти клопотання заперечив. Пояснив, що прокурором на наведені нові докази на підтвердження зазначених нею ризиків, які взагалі не доведені. В ухвалі слідчого судді про застосування запобіжного заходу слідчим суддею вже була надана оцінка того, що підозрюваний намагався втекти з місця події. Слідчий суддя встановив, що зазначена обставина не мала місця. Проте, прокурор знову обґрунтовує один з ризиків цією обставиною. На досудовому розслідуванні вже допитані всі свідки, крім свідків захисту, а отже підозрюваний не може на них вплинути. Підозрюваний вже відшкодував спричинену потерпілим шкоду, що свідчить про те, що він впливає на них, але з метою відшкодування шкоди. Крім цього, прокурором не доведено, яким чином підозрюваний може впливати на експертів. Просив застосувати до підозрюваного запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, а у разі продовження строку тримання під вартою просив визначити підозрюваному розмір застави.

Слідчий суддя, заслухавши пояснення учасників провадження, дослідивши клопотання та документи, якими воно обґрунтоване, а також подані стороною захисту на обґрунтування своїх заперечень, дійшов наступних висновків.

Згідно з частиною другою статті 131 КПК України одними із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості є запобіжні заходи.

Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та сьомою статті 176 цього Кодексу, що передбачено частиною першою статті 183 КПК України.

Відповідно до частини третьої статті 197 КПК України строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому цим Кодексом. Сукупний строк тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого під час досудового розслідування не повинен перевищувати: (1) шести місяців - у кримінальному провадженні щодо нетяжкого злочину; (2) дванадцяти місяців - у кримінальному провадженні щодо тяжких або особливо тяжких злочинів.

Положеннями частин третьої та п`ятої статті 199 КПК України визначено, що клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: (1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; (2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою. Слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

Відповідно до вимог статті 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: (1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; (2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; (3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Слідчим відділенням Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області проводиться досудове розслідування кримінального провадження № 0001236, внесеному 28.07.2022 до ЄРДР за частиною третьою статті 286 КК України. Процесуальне керівництво досудовим розслідуванням здійснює Дніпровська окружна прокуратура міста Запоріжжя Запорізької області.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 28.07.2022 приблизно о 13.00 годині водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «BMW», реєстраційний номер НОМЕР_1 , здійснював рух по проїзній частині вул. Європейської зі сторони вул. Чумаченка в напрямку вул. Олімпійської у м. Запоріжжі зі швидкістю більш ніж 50 км/год., що перевищує дозволену швидкість руху в населеному пункті. В салоні вказаного транспортного засобу в якості пасажира перебував ОСОБА_16 . Вздовж правого краю проїзної частини вул. Європейської за ходом руху водія ОСОБА_1 непорушно були припарковані один за одним транспортні засоби в наступній послідовності - автомобіль «DAEWOO MATIZ», реєстраційний номер НОМЕР_2 , автомобіль «М 412 ИЭ», реєстраційний номер НОМЕР_3 , автомобіль «Mazda-3», реєстраційний номер НОМЕР_4 , автомобіль «ВАЗ-2106», реєстраційний номер НОМЕР_5 та автомобіль «ЗАЗ-1102», реєстраційний номер НОМЕР_6 . Поруч з вказаним припаркованим автомобілем «М 412 ИЭ», реєстраційний номер НОМЕР_3 , на правому узбіччі перебували пішоходи ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_18 та ОСОБА_19 . В цей же час, в районі буд. № 34, на проїжджій частині вул. Європейської перебував пішохід ОСОБА_20 . Під час руху по вищевказаній вулиці водій автомобіля «BMW», реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_1 , маючи об`єктивну можливість своєчасно виявити па проїжджій частині пішохода ОСОБА_20 та негайно вжити заходів для зменшення швидкості руху аж до зупинки транспортного засобу, змінив напрямок свого руху вправо, не переконавшись, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам дорожнього руху, продовжив рух, внаслідок чого скоїв наїзд па пішохода ОСОБА_21 . Після цього, продовжуючи рух на вказаному автомобілі, ОСОБА_1 допустив контакт з припаркованими автомобілями та в подальшому виїхавши на праве, по ходу свого руху, узбіччя скоїв наїзд на пішоходів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_18 та ОСОБА_19 . Своїми діями водій ОСОБА_1 порушив вимоги пунктів 10.1, 12.3, 12.4, 12.9.б Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306. В результаті дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_21 отримав множинні тілесні ушкодження, від яких помер на місці пригоди. Пішоходи ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та пасажир автомобіля «BMW» ОСОБА_16 отримали тілесні ушкодження різного ступеню тяжкості, з якими були доставлені до КНП «МЛЕтаШМД» ЗМР. Пішоходи ОСОБА_19 і ОСОБА_18 отримали тілесні ушкодження різного ступеню тяжкості, з якими були доставлені до КПП «ЗОКЛ» ЗОР, де ІНФОРМАЦІЯ_2 пішохід ОСОБА_19 помер під наглядом лікарів. Крім цього, 29.07.2022 пішохід ОСОБА_18 від отриманих тілесних ушкоджень помер під наглядом лікарів KНП «ЗОКЛ» ЗОР.

29.07.2022 про підозру у вчиненні вказаного злочину повідомлено ОСОБА_1 .

Ухвалюючи судове рішення слідчий суддя виходить з того, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце та підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю даних, які приведені у клопотанні слідчого та доданих матеріалах та з того, що слідчий суддя на даному етапі провадженні не вправі вирішувати питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на наведені у клопотанні прокурора дані, у слідчого судді є всі підстави для висновку, що представлені докази об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином, на даному етапі хоча і не можна стверджувати про їх достатність для негайного засудження, проте можна дійти висновку про виправданість подальшого розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Джон Мюррей проти Сполученого Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року).

Перевіряючи достатність доказів для такого висновку, слідчий суддя, наряду з положеннями КПК України, враховує практику Європейського суду з прав людини (зокрема, рішення «Чеботарь проти Молдови»), у відповідності до якої слова «обґрунтована підозра» означають наявність фактів чи інформації, які могли би переконати стороннього об`єктивного спостерігача, що конкретна особа, можливо вчинила злочин.

Натомість, не будучи наділеним повноваженнями щодо оцінки доказів на даній стадії кримінального судочинства, слідчий суддя позбавлений можливості надати перевагу одним доказам перед іншими шляхом їх оцінки та аналізу в сукупності. Питання щодо доведеності вини особи та правильності кваліфікації її дій у відповідності до закону про кримінальну відповідальність підлягають дослідженню при проведенні досудового розслідування та під час розгляду кримінального провадження по суті.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_1 у вчиненні вказаного злочину підтверджується зібраними під час досудового розслідування кримінального провадження доказами, а саме: протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 28.07.2022; протоколами допитів потерпілих ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ; протоколами допитів свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , протоколами слідчих експериментів за участю свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_15 ; висновками експертів.

За таких умов, слідчий суддя, дослідивши клопотання та долучені до нього документи, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження, керуючись законом, оцінюючи сукупність зібраних доказів, лише щодо пред`явленої підозри, - з точки зору достатності та взаємозв`язку прийшов до обґрунтованого висновку про наявність у провадженні доказів, передбачених параграфами 3-5 Глави 4 КПК України, які свідчать про обґрунтованість підозри ОСОБА_1 у вчиненні злочину, оскільки об`єктивно зв`язують його з ним, тобто підтверджують існування фактів та інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що підозрюваний міг вчинити даний злочин.

Аргументи захисника Барбашина С.В. про невірну кваліфікацію дій підозрюваного та подані на його обґрунтування докази не здатен спростувати вказаний висновок слідчого судді.

Ухвалою слідчого судді від 29.07.2022 у кримінальному провадженні № 1-кс/334/843/22 (справа № 334/2868/22) до підозрюваного ОСОБА_1 застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком 60 діб в межах строку досудового розслідування. Термін дії ухвали закінчується 26 вересня 2022 року о 13.30 годині.

Постановою керівника Дніпровської окружної прокуратури міста Запоріжжя від 16.09.2022 продовжений строк досудового розслідування кримінального провадження до трьох місяців до 28.10.2022.

Прокурором доведено, що закінчити досудове розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою не є можливим через складність кримінального провадження та велику кількість об`єктів, які підлягають експертному дослідженню. Під час досудового розслідування слідчому необхідно провести наступні слідчі та процесуальні дії, спрямованих на збір доказів, а саме: отримати та долучити до матеріалів кримінального провадження висновки експертів; за клопотанням сторони захисту провести додаткові допита свідків ОСОБА_16 та ОСОБА_17 та слідчі експерименти з вказаними свідками; вирішити питання про повідомлення підозрюваному кінцевого варіанту повідомлення про підозру, з урахуванням вищевказаних доказів; відкрити сторонам матеріали кримінального провадження; скласти обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування.

Відповідно до положень статті 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганням спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити злочину діяльність.

Згідно зі статтею 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний в сукупності оцінити тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі, дані про особу підозрюваного, розмір майнової шкоди, в заподіянні якого підозрюється особа.

При вирішенні питання про існування передбачених кримінальним процесуальним законом ризиків неналежної процесуальної поведінки підозрюваного, слідчий суддя відмічає, що ризиком у даному випадку є дія, яка може вчинитися з високим ступенем ймовірності.

У клопотанні необхідність продовження строку тримання під вартою обґрунтовується тим, що ризики, передбачених пунктами 1, 3-5 частини першої статті 177 КПК України, а саме підозрюваний ОСОБА_1 може переховуватися від органів досудового розслідування; незаконно впливати на потерпілих і свідків у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення, не зменшились.

Наявність вказаних ризиків прокурор обґрунтовує тим, що ОСОБА_1 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років з позбавленням права керування транспортними засобами на строк до трьох років. Тяжкість покарання, яке може загрожувати підозрюваному у разі доведення його вини, може спонукати його до подальших дій спрямованих на ухилення від органів досудового розслідування, оскільки він намагався покинути місце вчинення кримінального правопорушення і місце його перебування в подальшому встановлено співробітниками поліції на значній відстані від місця події. Підозрюваному відоме місце постійного перебування потерпілих та свідків, через що він негативно впливатиме на психологічний та моральний їх стан, шляхом погроз, залякування або вмовляння, що провокуватиме у них бажання відмовитися від наданих свідчень. Крім цього, усвідомлюючи ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення і невідворотність покарання, знаходячись на волі, підозрюваний зможе перешкоджати кримінальному провадженню шляхом періодичного невиконання вимог слідчого, прокурора про явку до органу досудового розслідування, шляхом зміни свого контактного номеру телефону, зміни місця проживання, а також може взагалі покинути територію Запорізької області, що в свою чергу унеможливить врученню повісток про його виклик до слідчого, прокурора. Підозрюваний є особою, раніше судимою за вчинення тяжкого кримінального злочину, відбував реальне покарання в місцях позбавлення волі, судимість за яку в установленому порядку не знята та не погашена, на шлях виправлення не став, для себе відповідних висновків не зробив, вже вчинив кримінальне правопорушення та в подальшому може вчинити інше кримінальне правопорушення.

В контексті практики Європейського суду з прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (рішення у справі «Панченко проти Росії»). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (рішення у справі «Бекчиєв проти Молдови»).

Крім цього, у рішенні у справі «Ноймайстер проти Австрії» викладена позиція відповідно до якої позбавлення волі особи (тримання під вартою) не повинно перетворюватися на своєрідну прелюдію до завчасного відбування можливого у майбутньому вироку про позбавлення волі.

Таким чином, запобіжний захід не може бути виправданий очікуваним покаранням у виді позбавлення волі.

Проте, таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 25.07.2001 Європейський суд з прав людини зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків повторного вчинення злочинів або переховування від слідства та суду».

ОСОБА_1 підозрюється у вчиненні злочину, передбаченому частиною третьою статті 286 КК України, який відповідно до статті 12 КК України є тяжким злочином, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років.

Також, підозрюваний, маючи непогашену та не зняту судимість за вчинення тяжких злочинів, підозрюється у вчиненні злочину з особливо тяжкими наслідками, що свідчить про антисоціальну поведінку підозрюваного.

Надаючи оцінку можливості підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування, враховуючи тяжкість покарання та антисоціальну поведінку підозрюваного, дійшов висновку, що існує певна ймовірність того, що ОСОБА_1 з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого злочину, може вдатися до відповідних дій, що свідчить про те, що ризик, передбачений пунктом 1 частини першої статті 177 КПК України на теперішній час не зменшився.

Слідчий суддя погоджується з аргументами захисника Савченка О.В. про те, що оцінка доводів прокурора про те, що підозрюваний залишив місце події, була надана слідчим суддею в ухвалі про застосування запобіжного заходу від 29.07.2022, в якій слідчий суддя визнав не доведеною цю обставину. Також, вказана обставина спростовується показаннями свідка ОСОБА_11 , яка під час допиту пояснила, що підозрюваного з місця події відвели кілька осіб.

Ризик, передбачений пунктом 3 частини першої статті 177 КПК України також не зменшився, що знайшло своє підтвердження в судовому засіданні. Не дивлячись на те, що органом досудового розслідування допитані всі потерпілі та свідки у кримінальному провадженні, крім свідків захисту, вказані потерпілі та свідки, у разі спрямування обвинувального акту до суду, мають бути допитані під час судового провадження. Підозрюваному можуть бути відомі місця проживання вказаних осіб, а отже підозрюваний має можливість незаконного впливати на вказаних осіб з метою відмови ними від показань.

Оцінюючи ризик того, що підозрюваний може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, передбачений пунктом 4 частини першої статті 177 КПК України, слідчий судді вважає його не доведеним з мотивів, вказаних в ухвалі про застосування запобіжного заходу від 29.07.2022, оскільки прокурор, обґрунтовуючи вказаний ризик, посилалась на те, що підозрюваний може ухилитись від отримання викликів до органу досудового розслідування. Проте, за своєю суттю ухилення від отримання викликів є переховуванням від органів досудового розслідування, тобто ризиком, передбаченим пунктом 1 частини першої статті 177 КПК України.

Підозрюваний є особою, раніше судимою за вчинення тяжких злочинів, відбув покарання в місцях позбавлення волі, судимість в установленому порядку не знята та не погашена, підозрюється у вчиненні нового тяжкого злочину, що свідчить про те, що ризик того, що він може вчинити інше кримінальне правопорушення, передбачений пунктом 5 частини першої статті 177 КПК України, також не зменшився.

Враховуючи практику Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Таким чином, є обґрунтовані підстави для продовження підозрюваному ОСОБА_1 строку тримання під вартою.

Відсутні підстави вважати, що інші (менш суворі) запобіжні заходи, передбачені статтею 176 КПК України можуть забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків, що випливають із частини п`ятої статті 194 КПК України, зокрема, його належну поведінку.

Аргументи підозрюваного та захисників щодо позитивних відомостей стосовно особи підозрюваного у вигляді стійких соціальних зв`язків, позитивних характеристик, утримання ним дитини та непрацездатної матері, відшкодування завданої шкоди потерпілим та подані на їх обґрунтування докази, не здатні спростувати висновок слідчого судді про недоцільність застосування альтернативного запобіжного заходу, у зв`язку з чим у задоволенні їх клопотань про зміну запобіжного заходу не домашній арешт необхідно відмовити.

Відповідно до пункту 2 частини четвертої статті 183 КПК України слідчий суддя при постановленні ухвали не визначає розмір застави у кримінальному провадженні, оскільки злочин, у вчиненні якої підозрюється ОСОБА_1 , спричинив загибель людей.

Керуючись статтями 176-178, 183, 196, 197, 199, 372, 376 КПК України, слідчий суддя

постановив:

клопотання слідчого про продовження строку тримання під вартою задовольнити.

Продовжити підозрюваному ОСОБА_1 строк тримання під вартою на 37 діб в межах строку досудового розслідування.

У задоволенні клопотань підозрюваного та захисників про зміну запобіжного заходу відмовити.

Термін дії ухвали закінчується 28 жовтня 2022 року о 13.30 годині.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Копію ухвали негайно вручити учасникам кримінального провадження.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти днів безпосередньо до Запорізького апеляційного суду.

Повна ухвала складена 23 вересня 2022 року.

Суддя: