Справа № 948/456/22
Провадження № 1-в/948/104/22
УХВАЛА

02 серпня 2022 року Машівський районний суд Полтавської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретар судового засідання ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,,
засудженого ОСОБА_4 ,
представника установи ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Машівка Полтавського району Полтавської області в режимі відеоконференції під час трансляції з приміщення Державної установи «Машівська виправна колонія (№9)» спільне подання виконуючого обов`язки начальника Державної установи «Машівська виправна колонія (№9)» та заступника голови спостережної комісії Полтавської районної державній адміністрації Полтавської області про застосування умовно-дострокового звільнення в порядку статті 81 КК України відносно засудженого
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Харкова, громадянина України, з базовою загальною середньою освітою, одруженого, не працюючого, маючого на утриманні неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який зареєстрований у встановленому законом порядку та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
-20 березня 2017 року Ленінським районним судом м.Харкова за ч.1 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з випробування на іспитовий строк 2 роки;
-19 травня 2017 року Жовтневим районним судом м.Харкова за ч.2 ст.185, ч.1 ст.185 КК України із застосуванням ч.1 ст.70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік;
-20 листопада 2018 року Ленінським районним судом м.Харкова за ч.2 ст.15 ч.2 ст.185, ч.2 ст.185 КК України із застосуванням ч.1 ст.70, ч.1 ст.71 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки 2 місяці, звільнений 07.02.2020 за відбуттям призначеного покарання;
-17 серпня 2020 року Ленінським районним судом м.Харкова за ч.1 ст.309 КК України до покарання у виді штрафу у сумі 1700 гривень, штраф сплачено 12.02.2021,
засудженого 31 травня 2021 року Ленінським районним судом м.Харкова за ч.2 ст.190 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік,

в с т а н о в и в:

У липні 2022 року до Машівського районного суду Полтавської області надійшло спільне подання виконуючого обов`язки начальника Державної установи «Машівська виправна колонія (№9)» та заступника голови спостережної комісії Полтавської районної державній адміністрації Полтавської області про застосування умовно-дострокового звільнення в порядку статті 81 КК України відносно засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Представник установи виконання покарань, де утримується засуджений ОСОБА_4 , ОСОБА_5 в судовому засіданні подання підтримав та просив його задовольнити, вказавши на те, що ОСОБА_4 є особою, яка довела своє виправлення.
Засуджений ОСОБА_4 в судовому засіданні просив суд задовольнити подання та звільнити його умовно-достроково від призначеного покарання.
Прокурор Карлівського відділу Решетилівської окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_3 в судовому засіданні заперечував проти задоволення подання про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_4 зазначивши про те, що поведінка засудженого за ввесь період відбування покарання свідчить більше про те, що він став на шлях виправлення, але не дає підстав говорити, що він довів своє виправлення та до нього може бути застосовано умовно-дострокове звільнення від відбування призначеного судом покарання.
Суд, вислухавши думку учасників та вивчивши матеріали справи, вважає подання про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_4 таким, що не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.
Судом встановлено з матеріалів особової справи засудженого ОСОБА_4 , що останній засуджений 31 травня 2021 року Ленінським районним судом м.Харкова за ч.2 ст.190 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік.
Строк відбування покарання у виді обмеження волі обчислюється з 17.01.2022, кінець строку відбування покарання 17.01.2023, а половина строку призначеного покарання минула 17.07.2022.
Як вбачається із характеристики засудженого ОСОБА_4 , останній в місцях обмеження волі знаходиться з 17 січня 2022 року. Під час перебування в державній установі «Хролівський виправний центр (№140)» характеризувався посередньо, до дисциплінарної відповідальності не притягувався, адміністрацією установи не заохочувався. 24 березня 2022 року прибув до дільниці тримання осіб, засуджених до обмеження волі державної установи «Машівська виправна колонія (№9)». Оголошувалось одне заохочення за сумлінну поведінку та ставлення до праці, порушень вимог режиму відбування покарання не допускає. На даний час не працевлаштований. Виконує роботи по благоустрою установи виконання покарань та передбачені законом вимоги персоналу при виконанні робіт із самообслуговування, має достатній рівень необхідних навичок, порушень техніки безпеки вимог пожежної безпеки не допускає. У відношенні до представників адміністрації ввічливий, тактовний, дотримується правомірних взаємовідносин, виконує їх законні вимоги. За характером врівноважений, спокійний. У відношенні до засуджених не конфліктний, підтримує рівні стосунки. Відповідно до статті 65 КВК України приймає участь у виховних заходах, які проводяться в установі. Зарахований до програм диференційованого виховного впливу «Правова просвіта», «Підготовка до звільнення», програми реалізовано. Приймає активну участь в проведенні культурно-масових та фізкультурно- оздоровчих заходів серед засуджених, згідно ст. 66 КВК України. Відповідно до статті 59 КВК України підтримує доброзичливі родинні зв`язки із родичами шляхом телефонних розмов. Виконавчі листи до установи не надходили. Вину у вчиненому злочині визнає. Міру покарання вважає справедливою. На профілактичному обліку не перебуває. 18 травня 2022 року комісією державної установи «Машівська виправна колонія (№9)» відмовлено в застосуванні заміни покарання більш м`яким покаранням відповідно до ст. 82 КК України враховуючи особисту заяву про не застосування даної пільги. У разі застосування умовно-дострокового звільнення має намір проживати за адресою: АДРЕСА_1 .
Згідно висновку характеристики, засуджений ОСОБА_4 за час відбування покарання сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, на підставі статті 81 КК України його можливо звільнити умовно-достроково.
Згідно довідки про стягнення та заохочення, складеної начальником відділення соціально-психологічної служби ОСОБА_5 , засуджений ОСОБА_4 за час відбування покарання мав одне заохочення за сумлінну поведінку і ставлення до праці, стягнень не мав (а.с.4 том 1).
Заходи заохочення, які застосовуються до засудженого є важливою умовою закріплення позитивних змін в особистості засуджених.
У відповідності до матеріалів особової справи засудженого, зокрема, довідки про працевлаштування та нарахування заробітної плати засудженому ОСОБА_4 від 29.04.2022 №14/18/1-96 складної начальником майстерні Державної установи «Хролівський виправний центр №140» ОСОБА_6 (а.о.с. 34 ч.2 том 1), засуджений ОСОБА_4 , який відбував покарання у виді обмеження волі із 17.01.2022 у державній установі «Хролівський виправний центр», до оплачуваної роботи не залучався, у зв`язку із відсутністю робочих місць та можливості працевлаштування. Разом з тим, в установі засуджений залучався до робіт із благоустрою установи відповідно до ч.5 ст.60 КВК України, безоплатно. Участю у роботах з благоустрою засуджений подавав позитивний приклад для інших засуджених. У подальшому засуджений ОСОБА_4 був працевлаштований на посаду робітника по прибиранню приміщень відділення СПС для підтримання чистоти і місцях проживання засуджених, дотримання правил зберігання особистих речей у відділених для цього місцях, інформація адміністрації установи про стан порядку у відділенні соціально-психологічної служби.

У відповідності до довідки від 21.07.2022 за вих.№14/095, складеної начальником сектору фінансування забезпечення та бухгалтерського обліку головним бухгалтером ОСОБА_7 , станом на дату видачі довідки, виконавчі листи на засудженого ОСОБА_4 , 1987 р.н., на виконання до установи не надходили. За час відбування покарання кошти з ОСОБА_4 на сплату боргу не утримувались і не перераховувались.

Згідно частин першої та другої статті 81 КК України (в редакції положень статті КК України станом на момент вчинення кримінального правопорушення засудженим) до осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання.
За положеннями пункту 1 частини третьої статті 81 КК України (в редакції положень статті КК України станом на момент вчинення кримінального правопорушення засудженим) умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше половини строку покарання, призначеного судом за кримінальний проступок або нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а також за необережний тяжкий злочин.
Судом також враховані положення Постанови Пленуму Верховного Суду України від 26.02.2002 № 2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», в якій передбачено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність при умовно-достроковому звільненні від відбування покарання того, що засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення. Матеріали про умовно-дострокове звільнення, які подають органи, що відають виконанням покарання мають відображати процес виправлення засудженого на протязі всього періоду відбування ним покарання, у зв`язку з чим орган має надати дані про попередні судимості, відшкодування матеріальних збитків та витяг із рішення спостережної комісії. Суду слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.
Як встановлено в статті 6 КВК України, виправлення засудженого процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Ресоціалізація свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства; повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві. Необхідною умовою ресоціалізації є виправлення засудженого. Основними засобами виправлення і ресоціалізації засуджених є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.
Під сумлінною поведінкою необхідно розуміти свідоме і безперечне дотримання засудженим режиму відбуття покарання та обов`язків, встановлених діючими нормативно-правовими актами з цих питань, виконання законних вимог адміністрації. Сумлінна поведінка передбачає не тільки наявність у засудженого заохочень, але й те, що засуджений подає позитивний приклад поведінки для інших засуджених.
Не можна вважати сумлінною поведінкою лише формальний факт наявності у засудженого заохочень, оскільки дотримання вимог режиму відбування покарання є обов`язком засудженого.
Сумлінне ставлення до праці це чесне та повне виконання засудженим своїх трудових обов`язків, покращення кількісних та якісних показників виконуваної роботи, бережне ставлення до обладнання та інструментів, суворе додержання правил техніки безпеки, тощо. Сумлінне ставлення до праці передбачає прагнення засудженого до перевиконання встановлених норм виробітку або зразкового виконання робіт, а також відшкодування збитків, заподіяних злочином.
Оскільки закон, як один із критеріїв оцінки виправлення вказує сумлінне ставлення до праці, то у поданні на засуджених в обов`язковому порядку повинні відображатися причини, з яких засуджений не працює в Установі або не отримує заробіток (особисте небажання, чи об`єктивна відсутність можливості працевлаштування).
Відповідно до статті 130 КВК України заходи заохочення застосовуються до засуджених за виконання покладених обов`язків та додержання правил поведінки, встановлених цим Кодексом та правилами внутрішнього розпорядку колонії, дотримання правил трудового розпорядку та вимог безпеки праці до осіб, які відбувають покарання у виді позбавлення волі.
При вирішенні питань застосування до засуджених заохочуваних норм, передбачених статтею 81 КК України, висновок адміністрації установи про той чи інший ступінь виправлення засудженого повинен бути заснований на всебічному врахуванні даних про його поведінку та ставлення до праці за весь період відбуття покарання в установі виконання покарань, а не за час, який безпосередньо передує розгляду цих питань.
У відповідності до частини другої статті 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Суд враховує, що відповідно до вироку Ленінського районного суду м.Харкова від 31 травня 2021 року із засудженого ОСОБА_4 стягнено на користь держави витрати на залучення експертів при проведенні судово-товарознавчої експертизи у розмірі 490,35 гривень, однак зі сторони засудженого відсутні будь-яких дії пов`язані із намаганням відшкодувати стягнену за вироком суму.
Між тим, оцінюючи дані про особу засудженого ОСОБА_4 , який за невеликий строк перебування в установі виконання покарань, отримав одне заохочення та з огляду на приведене вище, суд приходить до висновку, що поведінка засудженого за незначний період відбування покарання свідчить більше про те, що він став на шлях виправлення, але не дає підстав говорити, що він довів своє виправлення та до нього може бути застосовано умовно-дострокове звільнення від відбування призначеного судом покарання.
Беручи до уваги, що висновок про виправлення засудженого повинен ґрунтуватись на даних про його поведінку і ставлення до праці за весь період відбування ним покарання, а саме дотримання засудженим правил внутрішнього розпорядку, беззаперечного виконання законних вказівок і розпоряджень адміністрації органів кримінально-виконавчої системи, висновок про те, що засуджений ОСОБА_4 своєю поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення не ґрунтується на матеріалах провадження. Суд критично оцінює доводи про те, що засуджений довів своє виправлення і до нього може бути застосовано умовно-дострокове звільнення та розцінює даний захід як передчасний.
Разом з тим, фактичне відбуття засудженим 1/2 призначеного покарання не може бути безумовною та виключною підставою для умовно-дострокового звільнення особи.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 537, 539 КПК України, ст. 81 КК України, ст. 154 КВК України, ?

постановив:

Спільне подання виконуючого обов`язки начальника Державної установи «Машівська виправна колонія (№9)» та заступника голови спостережної комісії Полтавської районної державній адміністрації Полтавської області про застосування умовно-дострокового звільнення в порядку статті 81 КК України відносно засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 залишити без задоволення.
Ухвала протягом семи днів з дня її проголошення може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду через Машівський районний суд Полтавської області, а ОСОБА_4 в той же строк, з моменту вручення йому копії ухвали суду.

Повний текст ухвали оголошено 03 серпня 2022 року

Суддя ОСОБА_1