ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 вересня 2022 року м. Полтава

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:
головуючого суддіОСОБА_2
суддів: за участю: секретаря судового засідання прокурора лікаря-психіатра захисника особи, щодо якої вирішується питання про продовження застосування примусових заходів медичного характеруОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_5 ОСОБА_6 ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеконференції судове провадження за апеляційними скаргами захисників ОСОБА_8 та ОСОБА_10 , у інтересах особи, щодо якої вирішується питання про продовження застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_9 , на ухвалу Московського районного суду м. Харків від 22 грудня 2021 року,

в с т а н о в и л а:
Цією ухвалою задоволено заяву заступника генерального директора КНП Харківської обласної ради "Обласна клінічна психіатрична лікарня №3" ОСОБА_11 .

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянину України, уродженцю м. Харків, проживаючому за адресою: АДРЕСА_1 ,

продовжено застосування примусових заходів медичного характеру в закладі з надання психіатричної допомоги зі звичайним типом нагляду на строк 6 місяців.

Постановлене рішення місцевий суд мотивував тим, що за висновком комісії лікарів-психіатрів, який є обов`язковим у даній категорії справ, ОСОБА_9 , незважаючи на лікування, яке проводиться, на даний час представляє соціальну небезпеку для оточуючих осіб, у зв`язку з чим дійшов висновку про необхідність продовження примусових заходів медичного характеру щодо нього.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 просить скасувати ухвалу Московського районного суду м. Харків від 22 грудня 2021 року та ухвалити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні заяви заступника генерального директора КНП Харківської обласної ради "Обласна клінічна психіатрична лікарня №3" ОСОБА_11 .

Свої вимоги адвокат ОСОБА_8 мотивує тим, що суд першої інстанції не врахував те, що: КНП Харківської обласної ради «Обласна клінічна психіатрична лікарня №3» не має повноважень для надання лікування ОСОБА_9 , оскільки даний заклад відсутній у Наказі МОЗ України №516 від 20 березня 2018 року «Про затвердження Переліку спеціальних закладів з надання психіатричної допомоги» та будь-яких правових підстав відповідно до ст.94 КК України, «Правил застосування примусових заходів медичного характеру в спеціальному закладі з надання психіатричної допомоги», затверджених Наказом МОЗ України №992 від 31 серпня 2017 року, для перебування в ньому ОСОБА_9 немає; заступник генерального директора закладу ОСОБА_11 не надає лікування ОСОБА_9 , через це не мала права на подання заяви про продовження щодо нього примусових заходів медичного характеру до суду.

Водночас посилається на те, що місцевий суд: розглянув заяву за його відсутності, незважаючи на подане ним клопотання про відкладення судового засідання; не допитав ОСОБА_9 про обставини лікування, не оголосив матеріали справи та в порушення ст.358 КПК України видалив із зали судового засідання ОСОБА_9 .

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_10 просить скасувати ухвалу Московського районного суду м. Харків від 22 грудня 2021 року та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Свої вимоги адвокат ОСОБА_10 мотивує тим, що судом першої інстанції: не враховано, що в даному провадженні не доведено необхідність продовження щодо ОСОБА_9 примусових заходів медичного характеру; не розглянуто питання з приводу можливості зміни медичного закладу, де перебуває ОСОБА_9 , з огляду на те, що цей заклад відсутній у переліку, затвердженому МОЗ України; безпідставно відмовлено в прийнятті відмови ОСОБА_9 від захисника та клопотанні адвоката ОСОБА_8 про відкладення розгляду провадження, проведено засідання за відсутності законного представника.

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ заслухала суддю-доповідача, думку особи, щодо якої вирішується питання про продовження застосування примусових заходів медичного характеру, та її захисника на підтримку апеляційних скарг, міркування прокурора, який заперечив проти апеляційних скарг, пояснення представника медичного закладу, в якому на даний час перебуває ОСОБА_9 , перевірила матеріали провадження, обговорила доводи апеляційних скарг і дійшла висновку про відсутність підстав для їх задоволення з огляду на таке.

Відповідно до ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно зі ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні й достатні мотиви та підстави його ухвалення.

У ч.1 ст.514 КПК України визначено, що продовження, зміна або припинення застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється на підставі ухвали суду, в межах територіальної юрисдикції якого застосовується цей захід чи відбувається лікування.

Відповідно до ч.2 ст.94 КК України залежно від характеру та тяжкості захворювання, тяжкості вчиненого діяння, з урахуванням ступеня небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб, суд може застосувати такі примусові заходи медичного характеру:

надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку;

госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом;

госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги з посиленим наглядом;

госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги із суворим наглядом.

Частиною 3 ст.94 КК України передбачено, що госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом може бути застосована судом щодо психічно хворого, який за своїм психічним станом і характером вчиненого суспільно небезпечного діяння потребує тримання у закладі з надання психіатричної допомоги і лікування у примусовому порядку.

За ч.2 ст.513 КПК України, визнавши доведеним, що ця особа вчинила суспільно небезпечне діяння у стані неосудності або після вчинення кримінального правопорушення захворіла на психічну хворобу, яка виключає можливість застосування покарання, суд постановляє ухвалу про застосування примусових заходів медичного характеру.

Згідно з ч.1 ст.95 КК України, ч.3 ст. 514 КПК України, ч.3 ст.19 Закону України «Про психіатричну допомогу» зміна застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється судом за заявою представника психіатричного закладу (лікаря-психіатра), який надає особі таку психіатричну допомогу, до якої додається висновок комісії лікарів-психіатрів, який обґрунтовує необхідність зміни застосування таких примусових заходів.

Виходячи з положень ст.1 Закону України «Про психіатричну допомогу», заклад з надання психіатричної допомоги - психіатричний, наркологічний чи інший спеціалізований заклад охорони здоров`я, центр, відділення, кабінет тощо, інші заклади та установи будь-якої форми власності, діяльність яких пов`язана з наданням психіатричної допомоги.

З матеріалів провадження вбачається, що 20 квітня 2016 року Київським районним судом м. Харків застосовано до ОСОБА_9 примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації у психіатричний заклад із суворим наглядом.

Згідно з ухвалою суду 09 травня 2016 року приблизно о 16 годині ОСОБА_9 у приміщенні будинку АДРЕСА_2 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, з метою заподіяння смерті, заздалегідь заготовленим ножем завдав ОСОБА_12 не менше 15 ударів у голову, живіт та спину, чим заподіяв останній тілесні ушкодження, що спричинили смерть (а.п.11-14).

23 квітня 2019 року Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровськ переведено ОСОБА_9 для подальшого застосування примусових заходів медичного характеру до закладу надання психіатричної допомоги з посиленим наглядом (а.п.15).

03 липня 2020 року Київським районним судом м. Полтава змінено щодо ОСОБА_9 застосування примусових заходів медичного характеру на лікування в закладі з наданням психіатричної допомоги зі звичайним наглядом (а.п.16).

19 липня 2021 року Московським районним судом м. Харків продовжено ОСОБА_9 застосування примусових заходів медичного характеру у психіатричному стаціонарі із звичайним типом нагляду строком на 6 місяців (а.п.25-31).

14 грудня 2021 року Московським районним судом м. Харків заступник генерального директора КНП Харківської обласної ради "Обласна клінічна психіатрична лікарня №3" ОСОБА_11 звернулась до суду із заявою про продовження застосування примусових заходів медичного характеру щодо ОСОБА_9 із раніше визначеним типом нагляду строком на 6 місяців.

Задовольняючи заяву, місцевий суд правильно врахував доданий до неї висновок комісії лікарів-психіатрів №114/23 від 07 грудня 2021 року, за даними якого підтверджено, що ОСОБА_9 страждає на хронічне психічне захворювання безперервного типу перебігу та, незважаючи на лікування, що проводиться, на даний час утворює соціальну небезпеку для оточуючих, у зв`язку з чим потребує продовження застосування примусових заходів медичного характеру (а.п.2-6).

Зазначений висновок комісії є достатньо обґрунтованим, мотивованим і відповідає вимогам ст.17 Закону України «Про психіатричну допомогу».

Таким чином, ураховуючи наведені вище обставини, тяжкість і характер захворювання ОСОБА_9 , його суспільну-небезпеку, ступінь тяжкості вчиненого останнім діяння, що спричинило невідворотні наслідки, колегія суддів уважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про необхідність і виправданість продовження застосування примусових заходів медичного характеру щодо ОСОБА_9 у вигляді його госпіталізації в закладі з надання психіатричної допомоги зі звичайним наглядом.

Посилання захисника в апеляційній скарзі на те, що із заявою щодо продовження примусових заходів медичного характеру звернувся не лікар, який безпосередньо лікує ОСОБА_9 , є неспроможними, оскільки за змістом положень ч.2 ст.95 КК України, ч.3 ст.514 КПК України, ч.3 ст.19 Закону України «Про психіатричну допомогу» на подання названої заяви уповноважений представник психіатричного закладу (лікар-психіатр), який надає особі таку психіатричну допомогу, й таким чином, під ним розуміється не лише лікуючий лікар, а й інший уповноважений у встановленому законом порядку представник медичного закладу, де проходить лікування ОСОБА_9 .
Щодо доводів сторони захисту про відсутність повноважень у КНП Харківської обласної ради "Обласна клінічна психіатрична лікарня №3" для надання лікування ОСОБА_9 , то ці доводи не стосуються предмету розгляду, визначеного ст.514 КПК України, оскільки суд управі застосувати та продовжити щодо особи примусові заходи медичного характеру та визначити відповідно до КК, КПК України лише тип відповідного нагляду, що й було зроблено місцевим судом. Визначення ж конкретного закладу з надання психіатричної допомоги, де буде проходити лікування особа, не належить до компетенції суду. При цьому, слід зазначити, що за наявності у захисника сумнівів щодо правильності утримання ОСОБА_9 саме в КНП ХОР «Обласна клінічна психіатрична лікарня №3», він не позбавлений права звернутися зі скаргою на дії уповноважених осіб медичного закладу за правилами КАС України.

Також усупереч твердженням захисника судом першої інстанції в судовому засіданні досліджено матеріали провадження в порядку ст.358 КПК України, а надання відповіді лікарем на запитання захисника, яка пов`язана з оголошенням певної інформації щодо стану психічного здоров`я ОСОБА_9 , протягом декількох хвилин за відсутності останнього обумовлено приписами ч.3 ст.26 Закону України «Про психіатричну допомогу», згідно з якими у випадках, коли повна інформація про стан психічного здоров`я особи може завдати шкоди її здоров`ю, лікар-психіатр може таку інформацію обмежити, про що зазначено й висноку комісії лікарів-психіатрів №114/23 від 07 грудня 2021 року.

Доводи апеляційної скарги про безпідставну відмову суду в прийнятті відмови ОСОБА_9 від захисника є безпідставними, оскільки в силу вимог п.3 ч.2 ст.52 КПК України участь захисника є обов`язковою в кримінальному провадженні щодо осіб, до яких передбачається застосування примусових заходів медичного характеру або вирішується питання про їх застосування.

У свою чергу, розгляд заяви лікаря-психіатра в місцевому суді проведено за участю адвоката ОСОБА_10 , який здійснював захист інтересів ОСОБА_9 , і з урахуванням невідкладності вирішення даного питання та обмеженості попередньої ухвали про продовження примусових заходів медичного характеру строком її дії. Окрім того, що стосується подання адвокатом ОСОБА_8 клопотання про відкладення судового засідання, то ним не надано суду доказів того, що призначений в іншому суді розгляд справи відбувся та виправдовував неявку до суду в даному провадженні для розгляду невідкладного питання, який здійснюється за обов`язкової участі захисника. Також указані обставини не перешкоджали адвокату ОСОБА_8 , попередивши суд про можливе спізнення, порушити питання про його участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції на підставі ст.336 КПК України. Ураховуючи те, що розгляд заяви представника медичного закладу здійснено за участю захисника відповідно до вимог п.3 ч.2 ст.52 КПК України, та кримінальним процесуальним законом не передбачено обов`язкової участі законного представника при вирішенні передбаченого ст.514 КПК України питання, колегія суддів не вбачає підстав для скасування оскаржуваної ухвали з ініційованої захисником підстави.

Таким чином, мотиви апеляційних скарг не спростовують висновок першої судової інстанції щодо необхідності продовження застосування щодо ОСОБА_9 примусових заходів медичного характеру, необхідність продовження яких перевірено судом апеляційної інстанції під час апеляційного розгляду.
Отже, апеляційні скарги не підлягають до задоволення.

Керуючись ст.ст.376, 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів апеляційного суду,

у х в а л и л а:
Апеляційні скарги захисників ОСОБА_8 та ОСОБА_10 , у інтересах особи, щодо якої вирішується питання про продовження застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_9 , залишити без задоволення, а ухвалу Московського районного суду м. Харків від 22 грудня 2021 року щодо ОСОБА_9 без зміни.

Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

С у д д і:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4