Справа №760/8681/22
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 липня 2022 року слідчий суддя Солом`янського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю слідчого ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого слідчого управління Головного управління СБ України у м. Києві та Київській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Київської обласної прокуратури ОСОБА_4 про арешт майна, в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000201 від 22 червня 2022 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 436-2, ч. 1 ст. 110, ч. 1 ст. 436-1 КК України,

В С Т А Н О В И В :

19.07.2022 року слідчий слідчого управління Головного управління СБ України у м. Києві та Київській області ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Солом`янського районного суду міста Києва з клопотанням про накладення арешту на майно з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання, а саме на: квартиру (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 09), розташовану за адресою АДРЕСА_1 ; земельну ділянку (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 210) кадастровий номер :03:003:0299 площею 0.12 га; земельну ділянку (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 210) кадастровий номер :03:003:0311 площею 0.12 га; квартиру (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 32093674), розташовану за адресою АДРЕСА_2 ; гараж (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 34505305), що розташований за адресою АДРЕСА_3 ; земельну ділянку (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 109) кадастровий номер :01:155:0222 площею 0.0026 га.

Клопотання погоджено прокурором Київської обласної прокуратури ОСОБА_4 , який здійснює процесуальне керівництво.
Обґрунтовано тим, що слідчим управлінням ГУ СБУ у м. Києві та Київській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000201 від 22.06.2022 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 436-2, ч. 1 ст. 110, ч. 1 ст. 436-1 КК України.
Так, 27.05.2022 року ОСОБА_5 було вручено письмове повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 436-2 КК України в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 12.03.2022 року за № 0000038.
Постановою прокурора Обухівської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_6 про виділення матеріалів досудового розслідування в окреме провадження від 28.06.2022 року, виділено з кримінального провадження матеріали досудового розслідування відносно підозрюваного ОСОБА_5 та присвоєно відповідно до даних ЄРДР № 0000216 від 28.06.2022 року.
Постановою прокурора Обухівської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_6 про об`єднання матеріалів досудового розслідування від 28.06.2022 року матеріали кримінальних проваджень №0000216 від 28.06.2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 436-2 КК України, № 000201 від 22.06.2022 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбачено ч. 1 ст. 110 КК України, № 000202 від 22.06.2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 436-1 КК України об`єднано в одне провадження та визначено його єдиний номер в ЄРДР № 0000201 від 22.06.2022 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 436-2, ч. 1 ст. 110, ч. 1 ст. 436-1 КК України.
13 липня 2022 року ОСОБА_5 було вручено письмове повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри та про нову підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 436-2, ч. 1 ст. 110, ч. 1 ст. 436-1 КК України в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000201 від 22 червня 2022 року.
Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, за підозрюваним ОСОБА_5 на праві приватної власності зареєстроване наступне майно:
- квартира (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 09), розташовану за адресою АДРЕСА_1 ;
- земельна ділянка (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 210) кадастровий номер :03:003:0299 площею 0.12 га;
- земельна ділянка (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 210) кадастровий номер :03:003:0311 площею 0.12 га;
- квартира (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 32093674), розташовану за адресою АДРЕСА_2 ;
- гараж (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 34505305), що розташований за адресою АДРЕСА_3 ;
- земельна ділянка (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 109) кадастровий номер :01:155:0222 площею 0.0026 га.
Приймаючи до уваги, що органом досудового розслідування зібрано достатньо доказів, які вказують на вчинення підозрюваним ОСОБА_5 ряду кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 436-2, ч. 1 ст. 110, ч. 1 ст. 436-1 КК України, з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання, слідчий просив накласти арешт на зазначене майно.
З метою забезпечення арешту майна, яке не має статусу тимчасово вилученого, та з метою забезпечення арешту майна, на підставі ч. 2 ст. 172 КПК України, клопотання розглядається без повідомлення власника майна.
В судовому засіданні слідчий просив клопотання задовольнити, зазначив, що метою арешту є конфіскації майна як виду покарання відповідно до п. 3 ч. 2 статті 170 КПК України.
Вислухавши думку слідчого, дослідивши надані матеріали, слідчий суддя приходить до наступного.
Відповідно до ч. 2 ст. 131 КПК України, одним із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості є арешт майна.
Так, до клопотання додані копії документів та матеріали, якими слідчий обґрунтовує доводи клопотання, зокрема й повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри та про нову підозру, згідно якої ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні поширенні матеріалів, у яких міститься виправдовування, визнання правомірною, заперечення збройної агресії Російської Федерації проти України, а також глорифікації осіб, які здійснювали збройну агресію Російської Федерації проти України, а саме кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 436-2 КК України, поширенні матеріалів, у яких містяться заклики до зміни меж території або державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, а саме кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 110 КК України, поширення символіки комуністичного, націонал-соціалістичного (нацистського) тоталітарних режимів, а саме кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 436-1 КК України, яке було вручене останньому 13 липня 2022 року у відповідності до ст. 278 КПК України.
Наведене у клопотанні слідчого майно належить підозрюваному ОСОБА_5 на праві приватної власності відповідно до Інформаційних довідок з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 12.05.2022 року № 301300592, № 301300612, № 301300619, № 301300608, № 301300605, № 301300623.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Відповідно до ч. 5 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Слідчий суддя при вирішенні питання про арешт майна враховує наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу.

При цьому, поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві, проте зважаючи на вимоги, закріплені у статті 9 КПК України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суд в цьому контексті враховує позиції Європейського суду з прав людини викладені в його рішеннях.
Зокрема, за змістом п. 175 рішення ЄСПЛ від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, також вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно пов`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28.10.1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990 року).
Обґрунтованість підозри повинна бути визначена враховуючи положення ст. 94 КПК України, а саме, що слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
На даному етапі судового провадження слідчий суддя не вирішує питання про оцінку доказів для визнання підозрюваного винуватим чи невинуватим у вчиненні злочину, адже судове провадження наразі не завершено, докази сторін в повному обсязі судом не досліджено, і, відповідно до ст. 94 КПК України, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, має оцінити після завершення дослідження кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Враховуючи вимоги чинного кримінального процесуального законодавства, під час розгляду клопотань на стадії досудового розслідування слідчий суддя має переконатись, що сукупність матеріалів на даному етапі кримінального провадження до моменту з`ясування істини у справі є достатньою для висновку про обґрунтованість підозри, яка не є сама по собі актом притягненням особи до відповідальності, а є лише сукупністю даних, які переконують об`єктивного спостерігача, що особа могла бути причетною до вчинення конкретного злочину.
За таких умов, дослідивши матеріали клопотання та долучені до нього документи, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження, керуючись законом, оцінюючи сукупність зібраних доказів щодо пред`явленої підозри, з точки зору достатності та взаємозв`язку, слідчий суддя приходить до висновку про наявність у провадженні доказів, які свідчать про обґрунтованість підозри у вчиненні кримінального правопорушення, які могли б об`єктивно зв`язувати його з ними, тобто підтвердити існування фактів та інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що підозрюваний міг вчинити дане кримінальне правопорушення.
Враховуючи викладене, а також ту обставину, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 436-2, ч. 1 ст. 110, ч. 1 ст. 436-1 КК України, та у випадку доведеності його вини, суд може призначити йому покарання у виді конфіскації майна, оскільки санкція вказаних статей передбачає додаткове покарання у виді конфіскації майна, слідчий суддя приходить до висновку про наявність підстав для задоволення клопотання.
Згідно ч. 4 ст. 173 КПК України, у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна, яким має бути заборона відчуження.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 170-173, ст. 175, 309, 372, 392, 532 КПК України,
У Х В А Л И В :

Клопотання задовольнити.
Накласти арешт у виді заборони відчуження, з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання, на наступні об`єкти нерухомого майна, які належать на праві приватної власності ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме:
- квартиру (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 09), розташовану за адресою АДРЕСА_1 ;
- земельну ділянку (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 210) кадастровий номер :03:003:0299 площею 0.12 га;
- земельну ділянку (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 210) кадастровий номер :03:003:0311 площею 0.12 га;
- квартиру (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 32093674), розташовану за адресою АДРЕСА_2 ;
- гараж (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 34505305), що розташований за адресою АДРЕСА_3 ;
- земельну ділянку (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 109) кадастровий номер :01:155:0222 площею 0.0026 га.
Ухвала підлягає негайному виконанню.
Оскарження ухвали про накладення арешту не зупиняє її виконання.
Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.
Арешт може бути скасовано відповідно до ст. 174 КПК України.

Слідчий суддя ОСОБА_1