Провадження № 1-кп/947/883/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.06.2022 року Київський районний суд м. Одеси у складі:
Головуючого - судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №00007297 від 16.09.2016 року, за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Одеси, громадянки України, українки, з середньо освітою, одружена, не працевлаштована, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судима,
обвинуваченої у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 190, ч.4 ст. 358 КК України,
ВСТАНОВИВ:
Так, у лютому 2016 року більш точну дату та час встановити не вдалося у ОСОБА_5 з корисливих спонукань виник злочинний намір, спрямований на заволодіння протягом тривалого часу чужим майном, а саме грошовими коштами банку, шляхом надання до банку завідомо підробленого документу.
Реалізуючи свій злочинний намір, ОСОБА_5 будучи документованою паспортом громадянина України серії НОМЕР_1 , виданий 07.02.2007 року, Ширяївським РВ УМВС України в Одеській області та достовірно знаючи, що паспорт громадянина України сері НОМЕР_2 , виданий 18.07.1997 року Фрунзівським РВ УМВС України в Одеській області на ім`я ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є підробленим. 22.02.2016 року діючи умисно з метою заволодіння грошовими коштами банку звернулась у відділення ПАТ КБ «Приват Банк» №88, розташованого за адресою: м. Одеса. вул. Ак. Заболотного, 57/2, для отримання кредитної картці «Універсальна Голд». Знаходячись у відділенні банку для ідентифікації своєї особи, ОСОБА_5 надала працівнику банку підроблений паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_6 з вклеєною фотокарткою ОСОБА_5 .
Про те, що паспорт громадянина України серії № НОМЕР_3 , виданий 18.07.1997 року Фрунзівським РВ УМВС України в Одеській області на ім`я ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з вклеєною фотокарткою ОСОБА_5 є підробленим, остання знала та усвідомлювала незаконність своїх дій.
Після чого, на підставі наданого ОСОБА_5 підробленого документу на ім`я громадянки ОСОБА_6 в ПАТ КБ «ПриватБанк» були оформлені документи та відкрита банківська кредитна картка «Універсальна Голд» з відкриттям банківського рахунку № НОМЕР_4 .
Дії обвинуваченої ОСОБА_5 кваліфіковано за ч. 4 ст. 358 КК України за кваліфікуючими ознаками: використання завідомо підробленого документу.
Крім того, ОСОБА_5 діючи з метою заволодіння грошовими коштами банку, шляхом отримання збільшення кредитного ліміту та банківській картці «Універсальна Голд» з рахунком № НОМЕР_4 , будучи документованою паспортом громадянина України серії НОМЕР_1 , виданий 07.02.2007 року, Ширяївським РВ УМВС України в Одеській області та достовірно знаючи, що паспорт громадянина України сері НОМЕР_2 , виданий 18.07.1997 року Фрунзівським РВ УМВС України в Одеській області на ім`я ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є підробленим, 23.02.2016 року знаходячись у відділенні ПАТ КБ «Приват Банк», що розташоване за адресою: Одеська область, Лиманський район, с.Крижанівка, вул. Ген.Бочарова, 50, для ідентифікації своєї особи, ОСОБА_5 надала працівнику банку підроблений паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_6 з вклеєною фотокарткою ОСОБА_5 .
Про те, що паспорт громадянина України серії № НОМЕР_3 , виданий 18.07.1997 року Фрунзівським РВ УМВС України в Одеській області на ім`я ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з вклеєною фотокарткою ОСОБА_5 є підробленим, остання знала та усвідомлювала незаконність своїх дій.
Після чого, на підставі наданого ОСОБА_5 підробленого документу на ім`я громадянки ОСОБА_6 в ПАТ КБ «ПриватБанк» були оформлені документи та відкрита банківська кредитна картка «Універсальна Голд» з відкриттям банківського рахунку № НОМЕР_4 .
Дії обвинуваченої ОСОБА_5 кваліфіковано за ч. 4 ст. 358 КК України за кваліфікуючими ознаками: використання завідомо підробленого документу.
Крім того, ОСОБА_5 будучи документованою паспортом громадянина України серії НОМЕР_1 , виданий 07.02.2007 року, Ширяївським РВ УМВС України в Одеській області та достовірно знаючи, що паспорт громадянина України сері НОМЕР_2 , виданий 18.07.1997 року Фрунзівським РВ УМВС України в Одеській області на ім`я ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є підробленим, 23.02.2016 ідентифікуючи свою особу як позичальник ОСОБА_6 знаходячись у відділенні банку ПАТ КБ «Приват Банк», що розташоване за адресою: Одеська область, Лиманський район, с. Крижанівка, вул. Ген.Бочарова, 50, заповнила заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг ПАТ КБ «Приват Банк», у якій повідомила завідомо неправдиву інформацію банку з метою одержання кредиту, про те що ОСОБА_6 являється ФОП (фізичною особою підприємцем).
Після чого, на підставі наданого ОСОБА_5 підробленого документу на ім`я громадянки ОСОБА_6 в ПАТ КБ «ПриватБанк» були оформлені документи та збільшено кредитний ліміт на банківській кредитній картці «Універсальна Голд» з рахунком № НОМЕР_4 .
Крім того, 27.03.2017 року ПАТ КБ «ПриватБанк» на карту «Універсальна Голд» з рахунком № НОМЕР_4 зараховано 25 000 гривень, по сервісній програмі «Оплата частками» з додатковим відкриттям банківського рахунку № НОМЕР_5 для нарахування грошових коштів за використанням сервісній програмі «Оплата частками».
Того же дня ОСОБА_5 , з метою заволодіння грошовими коштами банку, використала кредитну банківську картку «Універсальна Голд» з рахунком № НОМЕР_4 відкритому на ім`я ОСОБА_6 з лімітом кредиту на суму 25 000 гривень по сервісній програмі «Оплата частками» при розрахунку за придбаний товар на суму 22 916 гривен в магазині «Будівельні матеріали», що розташовано за адресою: м. Одеса, вул. Ак.Вільямса, 82.
Окрім цього, 03.04.2017 року ПАТ КБ «ПриватБанк» на картку «Універсальна Голд» з рахунком № НОМЕР_4 зараховано 2050 гривень, по сервісній програмі «Оплата частками», з додатковим відкриттям банківського рахунку № НОМЕР_6 для нарахування грошових коштів за використання сервісної програми «Оплата частками».
Далі, 03.04.2016 року ОСОБА_5 , з метою заволодіння грошовими коштами банку, використала банківську кредитку карту «Універсальна Голд» з рахунком № НОМЕР_4 відкритому на ім`я ОСОБА_6 з лімітом кредиту на суму 2050 гривень по сервісній програмі «Оплата частками» при розрахунку за придбаний товар на суму 1 879 гривень в магазині «Будівельні матеріали», що розташовано за адресою: м. Одеса, вул. Ак.Вільямса, 82.
Після покупки товарів 27.03.2016 року та 03.04.2016 року у магазині «Будівельні матеріали» за використання банківської кредитної картки «Універсальна Голд» з рахунком № НОМЕР_4 до теперішнього часу ОСОБА_5 не вносились грошові кошти за тіло кредиту та проценти за використання кредиту та проценти за використання кредиту по вищезазначеної кредитної картці на банківські рахунки № НОМЕР_5 і № НОМЕР_6 по сервісній програмі «Оплата частками», таким чином розпорядившись грошовими коштами на власний розсуд.
Отже своїми навмисними діями ОСОБА_5 завдала матеріального збитку ПАТ КБ «Приват Банк» на загальну суму 27 050 гривень.
Дії обвинуваченої ОСОБА_5 кваліфіковано за ч. 2 ст. 190 КК України за кваліфікуючими ознаками: заволодіння чужим майном шляхом обману, вчинене повторно (шахрайство).
Захисник ОСОБА_4 звернувся до суду з клопотання про звільнення обвинуваченої ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності передбаченої ч.2 ст. 190, ч.4 ст. 358 КК України у зв`язку з закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, обґрунтування викладені в письмовому клопотанні.
Обвинувачена ОСОБА_5 підтримала клопотання свого захисника про звільнення від кримінальної відповідальності, у зв`язку з закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.
Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні не заперечував проти задоволення клопотання захисника про звільнення ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності, у зв`язку з закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, оскільки дійсно закінчився строк притягнення до кримінальної відповідальності передбачений ч.2 ст. 190, ч.4 ст. 358 КК України.
Обвинуваченій ОСОБА_5 судом було роз`яснено, що звільнення особи від кримінальної відповідальності із закриттям провадження по справі, на підставі ст. 49 КК України, є нереабілітуючою підставою, між тим, обвинувачена ОСОБА_5 підтримала клопотання заявлене захисником ОСОБА_4 та просила його задовольнити.
Вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти задоволення клопотання, суд вважає, що заявлене клопотання є законним, обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.
Згідно до п.1 ч.2 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається судом у зв`язку із звільненням особи від кримінальної відповідальності.
Відповідно до ч.4 ст. 286 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.
Згідно з ч.3 ст. 288 КПК України, суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.
Санкція ч. 2 ст. 190 КК України передбачає покарання у виді штрафу від трьох тисяч до чотирьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправними роботами на строк від одного до двох років, або обмеженням волі на строк до п`яти років, або позбавленням волі на строк до трьох років.
Санкція ч.4 ст. 358 КК України передбачає покарання у виді штрафу до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або арештом на строк до шести місяців, або обмеженням волі на строк до двох років.
Відповідно ч.2 ст. 12 КК України дані злочини відноситься до категорії нетяжких злочинів.
Відповідно до ст. 49 ч. 1 п. 3 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину минуло п`ять років у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі.
Відповідно до роз`яснень, викладених у п.8 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 12 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності», особа підлягає звільненню від кримінальної відповідальності за ст. 49 КК України, якщо з дня вчинення нею злочину до набрання вироком законної сили минули певні строки давності і вона не ухилялася від слідства або суду та не вчинила нового злочину середньої тяжкості, тяжкого чи особливо тяжкого злочину.
Так, відносно обвинуваченої ОСОБА_5 наявні обвинувальні акти щодо притягнення її до кримінальної відповідальності, які перебувають на розгляді в суді.
Суд розглядаючи заявлене клопотання захисника ОСОБА_4 щодо звільнення обвинуваченої ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності, передбаченої ч.2 ст.190, ч.4 ст. 358 КК України у зв`язку з закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, враховує принцип презумпції невинуватості, закріплений у ратифікованих Верховною Радою України міжнародно-правових актах, зокрема у ч. 1 ст.11 Загальної декларації прав людини та у п. 2 ст. 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права. Також у п. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку. Вказане положення становить підґрунтя для регламентації цього принципу в національному законодавстві.
Так, у ч. 1 ст. 62 Конституції України зазначено, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Цей конституційний принцип презумпції невинуватості майже аналогічно закріплено безпосередньо у тексті закону України про кримінальну відповідальність (ч. 2 ст. 2 КК України), а також відображено у кримінальному процесуальному законі (ст. 7 та ч. 1 ст. 17 КПК України). Отже, згідно з чинним законодавством винуватість особи може бути встановлено лише обвинувальним вироком суду.
Тобто, судом не встановлено обставин і не отримано об`єктивних доказів на підтвердження підстав для зупинення або переривання строків давності, передбачених ч.ч. 2, 3 ст. 49 КК України.
Так, об`єднанна палата Касаційного кримінального суду Верховного Суду в своєї постанові від 06.12.2021 року у справі № 521/8873/18 щодо належного застосування положень ст. 49, ч.5 ст. 74 КК України, зазначила наступне.
Звільнення від кримінальної відповідальності це відмова держави в особі відповідного суду від офіційного осуду, призначення покарання та визнання судимою особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у випадках передбачених КК України та у порядку встановленому КПК України.
Застосування інституту давності обумовлене зменшенням суспільної небезпечності кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила внаслідок спливу певного проміжку часу.
Строк давності - це передбачений ст.49 КК України певний проміжок часу з дня вчинення злочину і до дня набрання вироком законної сили, закінчення якого є підставою звільнення особи, яка вчинила злочин, від кримінальної відповідальності.
Чинна ч. 1 ст. 49 КК України передбачає, що особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки: 1) два роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі; 2) три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років; 3) п`ять років - у разі вчинення нетяжкого злочину, крім випадку, передбаченого у пункті 2 цієї частини; 4) десять років - у разі вчинення тяжкого злочину; 5) п`ятнадцять років - у разі вчинення особливо тяжкого злочину.
Вказаною нормою встановлено: строки давності з огляду на тяжкість вчиненого кримінального правопорушення відповідно до класифікації, визначеної приписами ст. 12 КК України, після закінчення яких особа звільняється від кримінальної відповідальності; підстави такого звільнення; правила обчислення перебігу строків давності, його відновлення, зупинення і переривання.
Особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули зазначені у ч. 1 ст. 49 КК України диференційовані строки давності за умови, що протягом вказаних строків особа не вчинила нового злочину, за винятком нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років (перебіг давності не перерваний); особа не ухилялася від досудового слідства або суду (перебіг давності не зупинявся); законом не встановлено заборону щодо застосування давності до вчиненого особою злочину.
Особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.
Особі, яка підозрюється, обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення та щодо якої передбачена можливість звільнення від кримінальної відповідальності у разі здійснення передбачених законом України про кримінальну відповідальність дій, роз`яснюється право на таке звільнення.
Підозрюваному, обвинуваченому, який може бути звільнений від кримінальної відповідальності, повинно бути роз`яснено суть підозри чи обвинувачення, підставу звільнення від кримінальної відповідальності і право заперечувати проти закриття кримінального провадження з цієї підстави. У разі якщо підозрюваний чи обвинувачений, щодо якого передбачене звільнення від кримінальної відповідальності, заперечує проти цього, досудове розслідування та судове провадження проводяться в повному обсязі в загальному порядку (ст. 285 КПК України).
Виходячи з системного аналізу норм кримінального та кримінального процесуального законодавства, та правову позицію Верховного Суду, звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі закінчення строків давності є обов`язковим. Тобто суд, встановивши наявність усіх передбачених законом обставин, зобов`язаний звільнити особу від кримінальної відповідальності за цією підставою, незалежно від того, на якій стадії перебуває кримінальне провадження. Суд, за наявності підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, передбачених ст. 49 КК України, та за згодою обвинуваченого, ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє обвинуваченого від кримінальної відповідальності.
Так, судом встановлено, що кримінальні правопорушення, передбачені ч.2 ст. 190, ч.4 ст.358 КК України, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_5 скоєні в 2016 році, отже, після вчинення зазначених кримінальних правопорушень до дати вирішення питання про звільнення останньої від кримінальної відповідальності, минуло фактично шість років, у зв`язку з чим ОСОБА_5 підлягає звільненню від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.
Перевіривши законність заявленого клопотання захисником ОСОБА_4 підтриманого обвинуваченою ОСОБА_5 з огляду на те, що злочини у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_5 є нетяжким злочином, минуло фактично шість років, перебіг давності притягнення до кримінальної відповідальності не переривався, суд приходить до переконання, що клопотання захисника про звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності відносно ОСОБА_5 є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню, а кримінальне провадження внесене до ЄРДР за №00007297 від 16.09.2016 року, за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.190, ч.4 ст.358 КК України - закриттю.
Відповідно до ч.5 ст. 128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.
Представник АТ КБ «Приват Банк» ОСОБА_7 звернулася з цивільним позовом про стягнення з ОСОБА_8 на користь АТ КБ «ПриватБанк» (01001 м. Київ вул. Грушевського бу.1 Д, ) майнову шкоду завдану внаслідок злочинних дій ОСОБА_5 в розмірі 135 979 гривень 33 копійки.
Відповідно до п. 7 Постанови пленуму ВСУ від 31.03.1989 №3 «Про практик застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином і стягнення безпідставно нажитого майна» у разі закриття справи з передбачених законом підстав цивільний позов не розглядається, а має бути залишений без розгляду. Вимоги позивача про відшкодування матеріальної шкоди у цьому разі можуть бути вирішені в порядку цивільного судочинства.
Враховуючі зазначене, суд вважає, що позовні вимоги потерпілого АТ КБ «Приват Банк» про стягнення з ОСОБА_5 матеріальної шкоди, можуть бути вирішені в порядку цивільного судочинства, оскільки закриття провадження на підставах, зазначених у п.1 ч.2 ст. 284 КПК України, не звільняє особу від обов`язку відшкодувати заподіяну її діями шкоду. З урахуванням того, що провадження щодо ОСОБА_5 закрито з нереабілітуючих підстав, потерпілий має право вирішити питання про відшкодування шкоди в порядку цивільного судочинства.
Керуючись ст.ст.128,284,286,288,369-372,395 КПК України, ст. 49 КК України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Клопотання захисника ОСОБА_4 підтримане обвинуваченою ОСОБА_5 про звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку з закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, та закриття кримінального провадження за № 00007297 від 16.09.2016 року, за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.190, ч.4 ст.358 КК України - задовольнити.
Звільнити ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності, передбаченої ч.2 ст. 190, ч.4 ст.358 КК України, в зв`язку з закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.
Кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 00007297 від 16.09.2016 року, за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.190, ч.4 ст.358 КК України, закрити.
Залишити без розгляду цивільний позов представника потерпілого АТ КБ «Приват Банк» ОСОБА_7 про стягнення з ОСОБА_5 матеріальної шкоди у розмірі 135 979 гривень 33 копійки.
Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду області протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1