У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
20.07.2022 Справа №607/8998/22

Провадження №1-кс/607/2778/2022

м. Тернопіль

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника адвоката ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі клопотання прокурора Тернопільської окружної прокуратури ОСОБА_3 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Тернополя, громадянина України, жителя АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 1 ст. 209, ч. 2 ст. 366 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

До слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області надійшло вказане клопотання, в якому прокурор просить обрати стосовно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Тернополя, громадянина України, жителя АДРЕСА_1 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 1 ст. 209, ч. 2 ст. 366 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

В обґрунтування клопотання слідчий зазначає, що у провадженні слідчого відділення Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області перебувають матеріали кримінального провадження № 0000002 від 22 листопада 2012 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 1 ст. 209, ч. 2 ст. 366 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що у квітні грудні 2008 року голова правління кредитної спілки «Галичина» ОСОБА_5 , будучи службовою особою, яка займає посаду, пов`язану з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських обов`язків, з метою заволодіння коштами кредитної спілки, з використанням офіційно наданих йому за посадою службових повноважень, уклав з 19-ма громадянами договори внесення вкладу члена кредитної спілки на депозитний рахунок цієї організації з виплатою вкладникам річних відсотків. Не маючи наміру виконувати умов зазначених договорів щодо виплати членам спілки відсотків від вкладеної суми та повертати їм кошти, він отримав від вказаних громадян готівкою 2 458 104 гривні 62 копійки, які умисно не вніс в касу кредитної спілки «Галичина», не відобразив вказані операції по бухгалтерському обліку, а заволодів цими коштами шляхом зловживання своїм службовим становищем та використав для власних потреб.

Заволодівши таким чином з квітня по грудень 2008 року коштами членів спілки в особливо великих розмірах шляхом зловживання своїм службовим становищем, ОСОБА_5 в зазначений період легалізував частину грошей у сумі 1 059 290 гривень, шляхом придбання 9 196 пар взуття, з метою їх подальшої реалізації при здійсненні власної підприємницької діяльності.

Крім цього у квітні грудні 2008 року голова правління кредитної спілки « ІНФОРМАЦІЯ_2 » ОСОБА_5 , обіймаючи посаду, пов`язану з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських обов`язків, з метою заволодіння коштами членів даної організації, шляхом зловживання своїм службовим становищем та приховування цього злочину, після одержання грошей вкладників, склав та завірив печаткою кредитної спілки 28 завідомо неправдивих квитанцій до прибуткових касових ордерів, які містять неправдиві відомості про оприбуткування в касі кредитної спілки « ІНФОРМАЦІЯ_2 » 2 458 104 гривні 62 копійки, хоча у дійсності ці гроші в касу не вносились і по бухгалтерському обліку не відображались.

Також у серпні вересні 2008 року та лютому 2009 року ОСОБА_5 з метою приховування факту заволодіння ним коштами кредитної спілки «Галичина» у сумі 2 458 104 гривні 62 копійки, особисто склав та завірив печаткою спілки три кредитних договори, у які вніс завідомо неправдиві відомості про надання фізичним особам позики у сумі 537 000 гривень, хоча у дійсності така позика не видавалась.

15 квітня 2009 року СВ УСБ України в Тернопільській області порушено кримінальну справу № 290 за фактом заволодіння службовими особами кредитної спілки « ІНФОРМАЦІЯ_2 » коштами цієї спілки шляхом зловживання своїм службовим становищем, вчиненим в особливо великих розмірах, за ознаками злочину, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України.

15 жовтня 2009 року в ході розслідування цієї справи СВ УСБ України в Тернопільській області порушено кримінальну справу стосовно ОСОБА_5 щодо заволодіння ним чужим майном шляхом зловживання своїм службовим становищем, вчиненого в особливо великих розмірах, легалізації (відмивання) доходів, одержаних злочинним шляхом та службового підроблення, що спричинило тяжкі наслідки, тобто за ознаками злочинів, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 1 ст. 209, ч. 2 ст. 366 КК України.

15 жовтня 2009 року винесено постанову про притягнення ОСОБА_5 як обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 1 ст. 209, ч. 2 ст. 366 КК України, однак пред`явити йому обвинувачення виявилось неможливим, оскільки місце перебування останнього невідоме.

Відомості за фактом вчинення ОСОБА_5 злочинів, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 1 ст. 209, ч. 2 ст. 366 КК України, 22 листопада 2012 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000002.

На підставі зібраних у кримінальному провадженні доказів 29 листопада 2012 року підготовлено повідомлення про підозру ОСОБА_5 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 1 ст. 209, ч. 2 ст. 366 КК України, яке цього ж дня скеровано за останнім відомим місцем проживання ОСОБА_5 , 4 серпня 2021 року безпосередньо вручено його дружині ОСОБА_6 і 5 липня 2022 року повторно скеровано поштовим зв`язком за останнім відомим місцем проживання ОСОБА_5 .

Обставини, що дають підстави обґрунтовано підозрювати ОСОБА_5 у вчиненні вказаних кримінальних правопорушень, підтверджуються доказами, які зібрані у ході досудового розслідування, зокрема: рапортом про виявлений злочин від 15.04.2009 р., аудиторським висновком від 13.04.2009 р., заявами про злочин від ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , від членів КС «Галичина», а також іншими доказами, зібраними у кримінальному провадженні.

У зв`язку з тим, що за місцем реєстрації та проживання ОСОБА_5 не перебував і були відсутні будь-які дані про його місце перебування 15.10.2009 р. оголошено його розшук.

На даний час вжитими заходами достовірне місцезнаходження підозрюваного ОСОБА_5 не встановлено. При цьому здійснення міжнародного розшуку підозрюваного ОСОБА_5 каналами Інтерполу можливе лише за умови отримання ухвали слідчого судді про обрання стосовно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

У зв`язку з цим, постановою від 12.07.2022 р. підозрюваного ОСОБА_5 оголошено у міжнародний розшук.

Метою та підставами застосування запобіжного заходу стосовно підозрюваного ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою є забезпечення виконання покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганням ризикам, передбачених ст. 177 КПК України, а саме, спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Окрім того, звертаючись із клопотанням про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_5 стороною обвинувачення, на підставі зібраних матеріалів кримінального провадження, враховано вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінальних правопорушень, репутацію підозрюваного, тяжкість покарання, що йому загрожує у разі визнання винуватим у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень.

З огляду на наведене, приймаючи до уваги особливу суспільну небезпеку протиправних дій ОСОБА_5 , враховуючи те, що інші менш суворі запобіжні заходи не зможуть запобігти уникненню вищезазначених ризиків з боку підозрюваного ОСОБА_5 , а тому відповідно до ч. 6 ст. 193 КПК України щодо нього необхідно обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки саме такий запобіжний захід дасть можливість уникнути настання перелічених вище ризиків та забезпечить виконання підозрюваним ОСОБА_5 покладених процесуальних обов`язків, відтак прокурор просить клопотання задовольнити.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 клопотання підтримав з викладених у ньому підстав та просив задовольнити.

Захисник підозрюваного ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечив щодо задоволення клопотання прокурора та обрання відносно його підзахисного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Вказане клопотання у відповідності до ч. 6 ст. 193 КПК України розглядається за відсутності підозрюваного ОСОБА_5 , за участю його захисника.

Заслухавши пояснення сторін кримінального провадження, вивчивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Частина 1 ст. 29 Конституції України визначає, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

У відповідності до ст. 12 КПК України під час кримінального провадження ніхто не може триматися під вартою, бути затриманим або обмеженим у здійсненні права на вільне пересування в інший спосіб через підозру або обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення інакше як на підставах та в порядку, передбачених цим Кодексом.

Згідно з ч. 1 ст. 176 КПК України запобіжними заходами є: 1) особисте зобов`язання; 2) особиста порука; 3) застава; 4) домашній арешт; 5) тримання під вартою.

У відповідності до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою обрання запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

В даному випадку сторона обвинувачення поставила перед слідчим суддею питання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Це можна вважати особливим порядком попереднього вирішення питання про застосування до особи запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Відповідно до ч. 6 ст. 193 КПК України слідчий суддя, суд розглядає клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та може обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного лише у разі доведення прокурором наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, а також наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором та/або оголошений у міжнародний розшук. У такому разі після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

Отже, у разі оголошення особи у міжнародний розшук, КПК України встановлює процедуру, за якою спочатку може бути розглянуте за відсутності підозрюваного клопотання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, в порядку передбаченому ч. 6 ст. 193 КПК України, і рішення про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного, який оголошений у міжнародний розшук, за своєю правовою природою є дозволом на затримання останнього з метою приводу, що передбачено ч. 3 ст. 187 КПК України, і відрізняється від останнього тільки тим, що підозрюваний знаходиться за межами України. Оскільки до підозрюваного не застосовується запобіжний захід, він не може утримуватися під вартою. Після затримання підозрюваного (не пізніш як через 48 годин з часу його доставки до місця кримінального провадження) - слідчий суддя розглядає за його участю клопотання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід. Використані формулювання свідчать про те, що в умовах переховування підозрюваного від органу досудового розслідування та оголошення у зв`язку з цим його у міжнародний розшук, КПК України розрізняє процедури обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою від процедури застосування такого обраного запобіжного заходу.

Також, судом при вирішенні питання про його обрання не досліджується можливість застосування менш суворого запобіжного заходу, оскільки тримання під вартою це єдиний запобіжний захід, передбачений в порядку ч. 6 ст. 193 КПК України. Питання про більш м`який запобіжний захід відносно підозрюваного стає предметом дослідження при застосуванні запобіжного заходу після його затримання і доставлення до слідчого судді.

Отже, при вирішенні питання про обрання щодо особи запобіжного заходу у виді тримання під вартою, слідчому судді належить дослідити такі обставини: чи повідомлено особі про підозру у встановленому законом порядку; чи наявна обґрунтована підозра; чи наявні ризики кримінального провадження; чи виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором та/або оголошений у міжнародний розшук.

Судом встановлено, що у провадженні слідчого відділення Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області перебувають матеріали кримінального провадження № 0000002 від 22 листопада 2012 року за підозрою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Тернополя, громадянина України, жителя АДРЕСА_1 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 1 ст. 209, ч. 2 ст. 366 КК України.

У ході досудового розслідування 29 листопада 2012 року підготовлено повідомлення про підозру ОСОБА_5 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 1 ст. 209, ч. 2 ст. 366 КК України, яке того ж дня було направлено за останнім відомим місцем проживання ОСОБА_5 , 04 серпня 2021 року безпосередньо вручено його дружині ОСОБА_6 і 05 липня 2022 року повторно скеровано поштовим зв`язком за останнім відомим місцем проживання ОСОБА_5 .

За приписами ч. 1 ст. 42 КПК України, підозрюваним є особа, якій у порядку, передбаченому статтями 276-279 КПК України, повідомлено про підозру, особа, яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, або особа, щодо якої складено повідомлення про підозру, однак його не вручено їй внаслідок не встановлення місцезнаходження особи, проте вжито заходів для вручення у спосіб, передбачений КПК України для вручення повідомлень.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 276 КПК України повідомлення про підозру обов`язково здійснюється в порядку, передбаченому статтею 278 цього Кодексу, у випадку 1) затримання особи на місці вчинення кримінального правопорушення чи безпосередньо після його вчинення; 2) обрання до особи одного з передбачених цим Кодексом запобіжних заходів; 3) наявності достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Частиною 1 ст. 278 КПК України передбачено, що письмове повідомлення про підозру вручається в день його складення слідчим або прокурором, а у випадку неможливості такого вручення - у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

Зі змісту вказаної норми випливає, що письмове повідомлення про підозру слідчий або прокурор повинні вручати безпосередньо тій особі, яка зазначена в повідомленні. У разі неможливості безпосереднього вручення письмового повідомлення про підозру зазначеній у ньому особі, слідчий або прокурор повинні використовувати інші способи, передбачені КПК для вручення повідомлень.

Частина 3 ст. 111, ч. 1 ст. 135 КПК України визначають, що особа викликається до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду шляхом вручення повістки про виклик, надіслання її поштою, електронною поштою чи факсимільним зв`язком, здійснення виклику по телефону або телеграмою.

У разі тимчасової відсутності особи за місцем проживання повістка для передачі їй вручається під розписку дорослому члену сім`ї особи чи іншій особі, яка з нею проживає, житлово-експлуатаційній організації за місцем проживання особи або адміністрації за місцем її роботи (ч. 2 ст. 135 КПК України).

У зв`язку із невстановленням місцезнаходження ОСОБА_5 та неможливістю вручення йому повідомлення про підозру особисто у день його складення орган досудового розслідування належним чином вжив заходів із вручення його у спосіб, передбачений Кримінальним процесуальним кодексом України для вручення повідомлень, ОСОБА_5 набув у цьому кримінальному провадженні процесуальний статус підозрюваного, а тому щодо нього може вирішуватися питання про обрання запобіжного заходу.

При цьому слідчий суддя зазначає, що Кримінальний процесуальний кодекс України пов`язує набуття процесуального статусу підозрюваного, місцезнаходження якого не встановлено, саме з вжиттям заходів з вручення повідомлення про підозру, а не з фактичним отриманням повідомлення про підозру.

Щодо наявності обґрунтованої підозри, слідчий суддя зазначає наступне.

Запобіжний захід є заходом забезпечення кримінального провадження (п. 9 ч. 2 ст. 131 КПК України).

Згідно із ч. 1, 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити такі дії: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченимстаттею 177 цього Кодексу.

Згідно із п. 4 ч. 2 цієї статті запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчинені злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Відповідно до ч. 6 ст. 193 КПК України слідчий суддя розглядає клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та може обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного лише у разі доведення прокурором наявності підстав, передбаченихстаттею 177 цього Кодексу, а також наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний, зокрема, оголошений у міжнародний розшук. У такому разі після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

Отже, під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу в порядку ч. 6ст. 193 КПК України слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбаченихстаттею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор, та що підозрюваний, оголошений у міжнародний розшук.

Положення кримінального процесуального законодавства не розкривають поняття «обґрунтованості підозри». Тому в оцінці цього питання слідчому судді належить користуватися практикою Європейського суду з прав людини, яка відповідно дост. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»є джерелом права.

Відповідно до усталеної практики ЄСПЛ (наприклад, пункт 32 рішення у справі «Fox, Campbell and Hartley v. The United Kingdom» від 30.08.1990 (заяви № 12244/86, 12245/86; 12383/86) термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (пункт 175 рішення ЄСПЛ від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» (заява № 42310/04).

При цьому, факти, що підтверджують обґрунтовану підозру не повинні бути такого ж рівня, що й факти, на яких має ґрунтуватися обвинувальний вирок. Стандарт доказування «обґрунтована підозра» не передбачає, що уповноважені органи мають оперувати доказами, достатніми для пред`явлення обвинувачення чи ухвалення обвинувального вироку, що пов`язано з меншою мірою ймовірності, необхідною на ранніх етапах кримінального провадження для обмеження прав особи.

На підтвердження причетності ОСОБА_5 до вчинення інкримінованих йому кримінальних правопорушень, прокурором надано зібрані у кримінальному провадженні матеріали, найбільш вагомими серед яких є: рапорт про виявлений злочин від 15.04.2009 р., аудиторський висновок від 13.04.2009 р.; заяви про злочин від ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , від членів КС «Галичина», а також інші докази, зібрані у кримінальному провадженні.

Висновки органу досудового розслідування щодо можливої причетності ОСОБА_5 до вчинення кримінальних правопорушень, які йому інкримінуються, не є явно необґрунтованими чи очевидно недопустимими, тому слідчий суддя дійшов висновку про доведеність стороною обвинувачення обґрунтованості підозри тією мірою, щоб виправдати обрання заходів забезпечення кримінального провадження.

Щодо наявності ризиків, зазначених устатті 177 КПК України, слідчий суддя зазначає наступне.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність, зокрема, ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною 1 статті 177 КПК України (частина 2 статті 177 КПК України).

Ризики, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені частиною 1 статті 177 КПК України, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваним зазначених дій. При цьому Кримінальний процесуальний кодекс Українине вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

При визначенні імовірності переховування ОСОБА_5 від органу досудового розслідування та суду, слідчий суддя враховує тяжкість покарання, що загрожує останньому у разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень. Зокрема, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, санкцією якої передбачено покарання у виді позбавленням волі на строк від семи до дванадцяти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років та з конфіскацією майна.

Згідно із позицією Європейського суду з прав людини, зазначена обставина сама по собі може бути мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування чи суду. Слідчий суддя погоджується, що тяжкість можливого покарання може спонукати підозрюваного переховуватися від суду. Це твердження узгоджується з практикою ЄСПЛ, зокрема у справі «Ілійков проти Болгарії», в якому зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

Окрім того вжитими на даний час заходами не вдалося встановити місцезнаходження ОСОБА_5 , що свідчить про те, що він переховується від органу досудового розслідування та суду.

Також існує висока імовірність, що підозрюваний може вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому він підозрюється, адже ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні ряду кримінальних правопорушень, тому існує обґрунтований ризик того, що перебуваючи на волі, він може вчиняти інші аналогічні кримінальні правопорушення.

Щодо оголошення ОСОБА_5 у міжнародний розшук, слідчий суддя зазначає.

Кримінальний процесуальний кодекс України жодним чином не обумовлює ухвалення судового рішення про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за відсутності підозрюваного доведеністю факту перебування такої особи у міжнародному розшуку, а лише визначає необхідність оголошення такого розшуку (ч. 6 ст.193, ч. 2 ст.281 КПК України).

Із матеріалів кримінального провадження встановлено, що постановою прокурора Тернопільської окружної прокуратури ОСОБА_3 від 12.07.2022 р., ОСОБА_5 оголошено в міжнародний розшук. Відомості про прийняте рішення внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

За змістом Розділу IV Інструкції про порядок використання правоохоронними органами України інформаційної системи Міжнародної організації кримінальної поліції - Інтерпол, затвердженої Наказом № 613/380/93/228/414/510/2801/5 від 17.08.2020 р., для звернення із запитом про публікацію Генеральним секретаріатом Інтерполу Червоного оповіщення щодо особи, яка розшукується з метою її затримання, арешту, обмеження свободи пересування та подальшої видачі (екстрадиції) в України, правоохоронний орган України надсилає уповноваженому підрозділу визначений пакет документів, у тому числі, завірену копію постанови про оголошення розшуку особи та завірену копію ухвали слідчого судді про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на стадії досудового розслідування.

Таким чином, розгляд слідчим суддею клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на стадії досудового розслідування передує вирішенню питання про публікацію Червоного оповіщення Генеральним секретаріатом Інтерполу.

Отже, момент, з якого особа вважається такою, що оголошена у міжнародний розшук, відповідає часу винесення постанови про оголошення особи у міжнародний розшук, а доказом, яким сторона обвинувачення має доводити перед слідчим суддею факт того, що підозрюваний оголошений у міжнародний розшук, є наявність у матеріалах клопотання процесуального рішення про оголошення особи в міжнародний розшук, оформленого у виді постанови.

Разом з цим, слід зазначити, що у взаємовідносинах України та Міжнародної організації кримінальної поліції - Інтерполу саме Національна поліція виступає як Національне центральне бюро Інтерполу. При цьому, робочим апаратом НЦБ Інтерполу в структурі Національної поліції є саме Департамент міжнародного поліцейського співробітництва.

Винесення органом досудового розслідування постанови про оголошення підозрюваного в міжнародний розшук, на переконання слідчого судді, є достатнім для підтвердження факту оголошення ОСОБА_5 у міжнародний розшук в розумінні вимог ч. 6 ст. 193 КПК України.

Враховуючи тяжкість злочинів, вчинення яких інкримінується ОСОБА_5 , доведення прокурором наявності обґрунтованої підозри, а також наявність ризиків, передбачених п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя вважає доведеною та обґрунтованою необхідність обрання до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Частиною 6 ст. 193 КПК України передбачено, що у випадку розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою та обрання такого запобіжного заходу за відсутності підозрюваного, після затримання цієї особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

Відповідно до ч. 4 ст. 197 КПК України у разі постановлення слідчим суддею, судом ухвали про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного на підставі ч. 6 ст. 193 КПК України строк дії такої ухвали не зазначається.

Також слідчий суддя при постановленні ухвали враховує положення абз. 7 ч. 4 ст. 183 КПК України, де зазначено, що при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного, який оголошений у міжнародний розшук, розмір застави не визначається.

З огляду на викладене, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_5 підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.2,7,131-132,177,193,196,281,372,376 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:
Клопотання прокурора Тернопільської окружної прокуратури ОСОБА_3 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 - задовольнити.

Обрати щодо підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави.

Ухвала слідчого судді щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід розглядається слідчим суддею після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора Тернопільської окружної прокуратури ОСОБА_3 .

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана до Тернопільського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1