Справа № 126/133/20
Провадження №11-кп/801/46/2022
Головуючий у суді 1-ї інстанції ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 травня 2022 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:
судді-доповідача: ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000414 за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні на вирок Бершадського районного суду Вінницької області від 19.05.2021, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, одруженого, із середньою освітою, не працюючого, раніше несудимий, в силу ст. 89 КК України,
визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та призначено йому покарання у виді 5 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 роки.
На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_8 від відбування основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком на 3 роки.
Відповідно до вимог ст. 76 ч.1 п.1, п. 2 КК України на ОСОБА_8 покладено обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи, навчання.
На підставі ч. 5 ст.72 КК України зараховано ОСОБА_8 у строк покарання строк попереднього ув`язнення з моменту затримання, тобто з 21.11.2019 року по день звільнення з під варти 22.01.2020 року включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.
Вирішено питання з процесуальними витратами, накладеним арештом та речовими доказами.

За участю прокурора ОСОБА_9 , обвинуваченого ОСОБА_8 в режимі відеоконференції, захисника ОСОБА_10 ,

В С Т А Н О В И В:

22 вересня 2019 року близько 01 години 40 хвилин водій ОСОБА_8 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, керуючи технічно-справним автомобілем «BMW 530D», державний номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись по вул. Юрія Коваленка в с. Флорино Бершадського району Вінницької області, в районі будинку № 113, під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху не врахував дорожньої обстановки і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, перед зміною напрямку свого руху ліворуч не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, виїхав за межі проїзної частини та допустив наїзд керованого ним автомобіля на камінний паркан вищевказаного будинку.
Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пасажир зазначеного автомобіля ОСОБА_11 від отриманих травм загинув на місці події.
Відповідно до висновку судово-токсикологічної експертиз № 2699 від 03.10.2019 у крові ОСОБА_8 виявлено етиловий спирт у концентрації 2.0 о/оо, що свідчить про те, що на момент дорожньо-транспортної пригоди останній знаходився в стані алкогольного сп`яніння.
Відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 81 від 08.11.2019 трупа ОСОБА_11 встановлена наявність чисельних тілесних ушкоджень, а саме: забійних ран голови, обличчя, саден на шкірі голови, обличчя, тулуба та кінцівок, множинних переломів кісток склепіння та основи черепа (більше справа), розчавлення-руйнація головного мозку, подвійного перелому хребта в шийному та грудному відділках з повним розривом речовини головного мозку, перелому грудини з послідуючим її відривом, численних двобічних фрагментарних переломів ребер, розриву перикарда, травматичного розриву серця, розчавлення обох легень, розчавлення печінки, перелому обох кісток правого передпліччя в середній третині. При цьому, дещо більша частина ушкоджень, як зовнішніх, так і внутрішніх, має місце на правій половині голови, тулуба та кінцівок. Системний аналіз даних, отриманих при експертизі трупа, в сукупності з даними результатів лабораторних досліджень, дозволяє прийти до висновку що причиною смерті громадянина ОСОБА_11 явилася масивна тупа несумісна з життям сполучна травма голови, хребта, груді, живота та правого передпліччя, множинні уламкові переломи кісток склепіння та основи черепа, лицьового скелету, розчавлення - руйнація головного мозку, відрив нижньої третини грудини, двобічні фрагментарні переломи ребер, подвійний перелом хребта в шийному та грудному відділках з повним розривом речовини спинного мозку, травматичний розрив перикарда та серця, розчавлення легенів та печінки, перелом обох кісток правого передпліччя. Всі вищезазначені ушкодження мають ознаки прижиттєвості у вигляді відповідної реакції м`яких тканин. Масивна тупа несумісна з життям сполучна травма голови, хребта, груді, живота та правого передпліччя стоїть в прямому причинно-наслідковому зв`язку із смертю ОСОБА_11 та має ознаки тяжких тілесних ушкоджень. При судово-токсикологічній експертизі в крові та в сечі трупа громадянина ОСОБА_11 виявлено етиловий спирт в кількостях відповідно: 2.5 о/оо з крові та 0.8 о/оо в сечі. Вказана кількість етилового спирту, у відповідності до офіційної таблиці у живих осіб, відповідає сильному ступеню алкогольного сп`яніння. Менша кількість етилового спирту в сечі, вказує на те, що смерть громадянина ОСОБА_11 настала в період всмоктування (накопичення) алкоголю в організмі.
Відповідно до висновку експертизи технічного стану транспортного засобу № 714 від 20.11.2019 у деталях та вузлах гальмівної системи, рульового керування та ходової частини автомобіля «BMW 530D», державний номерний знак НОМЕР_1 , на момент експертного огляду експлуатаційних несправностей, які б виникнули до ДТП та могли впливати на можливий некерований рух чи керованість даного автомобіля до початку розвитку події ДТП, не виявлено.
Відповідно до висновку автотехнічної експертизи № 713 від 12.11.2019 за результатами судової автотехнічної експертизи в даній дорожній обстановці, дії водія автомобіля «BMW 530D», державний номерний знак НОМЕР_1 , ОСОБА_8 , з технічної точки зору, регламентувались вимогами п. п. 10.1, 12.1, 12.4 Правил дорожнього руху України. В ситуації, яка склалась, з технічної точки зору, можливість попередження виникнення даної дорожньо-транспортної пригоди у водія ОСОБА_8 , забезпечувалась відповідністю його дій вимогам п. п. 10.1, 12.1 ПДР України. В дорожній ситуації, що склалась, в діях ОСОБА_8 , з технічної точки зору, вбачається невідповідність вимогам п. п. 10.1, 12.1, 12.4 ПДР України, при чому невідповідність вимогам п. п. 10.1, 12.1 ПДР України знаходиться в причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди.
Таким чином, ОСОБА_8 , порушив вимоги п. п. 2.9 (а), 10.1, 12.1 Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306, згідно з якими:
- п. 2.9 (а) «Водієві забороняється: керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних та токсичних речовин»;
- п. 10.1 - «Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху»;
- п. 12.1 «Під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним».
Порушення водієм ОСОБА_8 вимог п. п. 2.9 (а), 10.1, 12.1 Правил дорожнього руху України знаходяться в причинному зв`язку з наслідками дорожньо-транспортної пригоди, а саме із спричиненням смерті пасажира ОСОБА_11 .

В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати вирок, через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та з підстав невідповідності призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через м`якість, та ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_8 покарання за ч. 2 ст. 286 КК України у виді 5 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на 3 роки.
Свої вимоги прокурор мотивує тим, що суд при призначені покарання ОСОБА_8 безпідставно застосував ст. 75 КК України, належно не врахувавши обставини правопорушення, а саме те, що ОСОБА_8 керував автомобілем у стані алкогольного сп`яніння, що призвело до смерті людини, а позиція потерпілого у справах цієї категорії не є обов`язковою для суду, а тому обвинуваченому слід призначити реальне покарання.

Заслухавши доповідь судді, прокурора, яка підтримала апеляційну скаргу з мотивів, зазначених у ній, та просить про скасування вироку через безпідставне звільнення ОСОБА_8 від відбування покарання, на підставі ст. 75 КК України, та ухвалення нового вироку з призначенням ОСОБА_8 реального покарання, так як суд належно не врахував тяжкість злочину та його наслідки, вчиненого в стані алкогольного сп`яніння, та не навів переконливих доводів про можливість застосування ст. 75 КК України, а позиція потерпілої в суді першої інстанції не є обов`язковою, щодо бажання ОСОБА_8 захищати Україну, то це питання може бути вирішено в порядку виконання вироку, захисника ОСОБА_10 та обвинуваченого ОСОБА_8 , які заперечили проти задоволення апеляційної скарги прокурора та просять залишити вирок суду першої інстанції без змін, оскільки це ненавмисний злочин, після вчиненого злочину не притягувався до кримінальної відповідальності, потерпіла не наполягала на суворому покаранні, обвинувачений ОСОБА_8 за власної ініціативи пішов захищати Україну, перебував у складі в/ч, яка просить не позбавляти ОСОБА_8 волі, потерпіла ОСОБА_12 просила здійснювати розгляд у її відсутність та при вирішенні апеляційної скарги прокурора покладається на розсуд суду, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягаєзадоволенню з наступних підстав.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_8 у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило загибель потерпілого, за встановлених і викладених у вироку обставин, та правильність кваліфікації його дій за ч. 2 ст. 286 КК України, обґрунтований доказами, які були досліджені судом, та в апеляційній скарзі не оспорюються.

Порушень кримінального процесуального закону під час встановлення фактичних обставин вчинення злочину, які могли б істотно вплинути на висновки суду про винуватість обвинуваченого та кваліфікацію його дій, перевіркою матеріалів справи не виявлено.

Що стосується доводів апеляційної скарги прокурора про невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості, а також неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, то на думку апеляційного суду вони є обґрунтованими.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, при призначенні покарання ОСОБА_8 суд першої інстанції вірно врахував обставину, яку пом`якшує покарання обвинуваченого щире каяття, а також встановив обставину, яка обтяжує покарання вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння, та прийшов до обґрунтованого висновку про призначення ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі, в межах санкції ч. 2 ст. 286 КК України, з позбавленням права керування транспортними засобами.

Разом з тим, враховуючи позицію потерпілої, яка не мала претензій до обвинуваченого та заперечувала щодо призначення йому покарання, пов`язаного з ізоляцією від суспільства, а також те, що обвинувачений щиро розкаявся у вчиненому, має на утриманні неповнолітню дочку та матір похилого віку, яка потребує постійного стороннього догляду, наслідки для обвинуваченого, що настали після дорожньо-транспортної пригоди, що є для нього великим горем, оскільки обвинувачений втратив найкращого друга, також стан його здоров`я, те, що обвинувачений потребує постійного лікування, суд першої інстанції прийшов до висновку, що призначення ОСОБА_8 покарання у виді реального позбавлення волі, буде становити «особистий надмірний тягар для особи», в зв`язку з чим суд дійшов висновку про можливість виправлення та перевиховання ОСОБА_8 без ізоляції від суспільства, звільнивши обвинуваченого від відбування основного покарання з випробуванням згідно ст. 75 КК України, з покладанням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Проте, застосовуючи ст. 75 КК України судом першої інстанції в недостатній мірі було враховано ступінь тяжкості та суспільну небезпеку вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, а також обтяжуючу вину обставину, вчинення ОСОБА_8 злочину у стані алкогольного сп`яніння.

Зокрема суд не дав належної оцінки тим обставинам, що ОСОБА_8 у населеному пункті керував автомобілем у стані алкогольного сп`яніння, чим грубо порушив правила безпеки дорожнього руху, створивши серйозну загрозу життю і здоров`ю для його учасників.

Крім того, протиправні дії ОСОБА_8 призвели до тяжких непоправних наслідків у вигляді смерті людини, тоді як, відповідно до ст. 3 Конституції
України, людина, її життя і здоров`я та безпека належать до найвищих соціальних цінностей.

А тому, при призначенні обвинуваченому покарання суд мав би суворо додержуватись вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через них реалізується принцип законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

При призначенні покарання у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватись вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винуватого та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Також покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого і попередження нових злочинів.

Так, суд першої інстанції, приймаючи рішення про звільнення обвинуваченого від відбування основного покарання, навів у вироку дані, які позитивно характеризують особу обвинуваченого та думку потерпілої, що виправдовують застосування ст. 75 КК України, однак суд належно не врахував конкретні обставини справи та ступінь тяжкості вчиненого злочину, який є тяжким, вчиненим особою, яка раніше притягувалась до кримінальної відповідальності, а також обтяжуючу вину обставину вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння, яка не дає підстав для застосування ст. 75 КК України навіть при наявності пом`якшуючих вину обставин.

Таким чином, незастосування судом до обвинуваченого
основного покарання у вигляді позбавлення волі, яке належить відбувати
реально, не буде сприяти досягненню мети покарання, яка передбачена
ст. 50 КК України, так як відсутність такого покарання не дає можливість
запобігти вчиненню нових злочинів як обвинуваченим, так і іншими особами.

На час розгляду апеляційної скарги в апеляційному суді, апеляційний суд бере до уваги, що обвинувачений ОСОБА_8 після проголошення вироку, яким була застосована ст. 75 КК України до призначеного покарання і було доведено обов`язок повідомляти про зміну місця проживання, не дотримався даних вимог, залишив місце проживання незважаючи на те, що було посилання на необхідність постійного догляду за матір`ю, не повідомивши суд про місце знаходження, у зв`язку з чим було задоволено клопотання про затримання ОСОБА_8 і доставку його до суду.

Обвинувачений ОСОБА_8 надав документи, що він 16.04.2022 зарахований до складу в/ч НОМЕР_2 на базі тероборони, тобто до даної дати ОСОБА_8 ухилявся від явки до суду, хоча мав можливість вступити до тероборони за місцем проживання.

Посилання обвинуваченого ОСОБА_8 , що він бажає за власною ініціативою захищати Батьківщину від агресії РФ є обставинами, які виникли після ухвалення вироку і існує правовий механізм для задоволення таких заяв, в процесі виконання вироку.

Також апеляційний суд бере до уваги, що потерпіла на час розгляду кримінального провадження в апеляційному суді при вирішенні апеляційної скарги прокурора не заперечувала проти її задоволення, а покладається на розсуд суду.

За наведених обставин вирок суду підлягає скасуванню в частині призначеного покарання, оскільки воно є явно не справедливим у розумінні ст. 414 КПК України внаслідок його м`якості, а також слід ухвалити в цій частині новий вирок.

Вирішуючи питання про міру покарання, яку слід застосувати до обвинуваченого, апеляційний суд враховує, що суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, враховуючи обставини справи, особу обвинуваченого та наявність пом`якшуючої і обтяжуючої обставини, про призначення ОСОБА_8 реального покарання у виді 5 років позбавлення волі, в межах санкції ч. 2 ст. 286 КК України, з позбавленням права керування транспортними засобами, однак необґрунтовано звільнив обвинуваченого від відбування основного покарання на підставі ст. 75 КК України, а тому апеляційний суд вважає за необхідне скасувати вирок в частині призначеного покарання, в частині безпідставного звільнення ОСОБА_8 від відбування покарання з випробуванням, призначивши йому реальну міру покарання, на строк визначений судом першої інстанції, яке буде справедливим, необхідним і достатнім для виправлення та попередження вчинення ОСОБА_8 нових злочинів у майбутньому.

На підставі викладеного та керуючись ст. 405, 407, 409, 413, 414, 418, 420 КПК України

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу прокурора задовільнити.

Вирок Бершадського районного суду Вінницької області від 19.05.2021 щодо ОСОБА_8 скасувати в частині призначеного покарання, та ухвалити новий вирок.

Призначити ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 286 КК України покарання у виді 5 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 роки.

Строк відбування покарання ОСОБА_8 рахувати з дня ухвалення вироку Вінницьким апеляційним судом.

В строк відбування покарання ОСОБА_8 зарахувати строк його затримання і перебування під вартою, з 21.11.2019 по 22.01.2020 та з 21.04.2022 до набрання вироком законної сили - 20.05.2022, з розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 1 день позбавлення волі.

В решті вирок залишити без змін.

Вирок набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржений до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду на протязі 3 місяців.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4