КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
------------------------------------------------------------------------------------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 серпня 2022 року колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:
суддів ОСОБА_1 ,
ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:
секретаря ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
потерпілої ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Києві кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_8 на вирок Деснянського районного суду міста Києва від 16.12.2021, яким
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Львів, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ; проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,
визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 15, п.1 ч. 2 ст. 115, ч.1 ст. 115 КК України, та призначено йому покарання:
- за ч.2 ст. 15, п.1 ч.2 ст. 115 КК України у виді 13 років позбавлення волі;
- за ч.1 ст. 115 КК України у виді 12 років позбавлення волі.
В силу ч.1 ст. 70 КК України ОСОБА_7 за сукупністю злочинів шляхом часткового складання призначених покарань визначено покарання у виді 14 років позбавлення волі.
На підставі ч.4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення більш суворим покаранням менш суворого за даним вироком і за вироком Деснянського районного суду м. Києва від 14.07.2020 р. остаточно визначено ОСОБА_7 до відбуття покарання у виді 14 років позбавлення волі,

В С Т А Н О В И Л А:

Вказаним вироком ОСОБА_7 визнано винуватим у тому, що він 03.06.2020 близько 00 год. 30 хв., знаходячись біля під`їзду будинку АДРЕСА_3 , на ґрунті раніше виниклих неприязних стосунків, вступив у словесну сварку зі ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , яка поступово переросла у бійку, в ході розвитку якої у ОСОБА_7 виник злочинний умисел, направлений на протиправне заподіяння смерті останнім.
Реалізуючи свій злочинний намір, маючи умисел на умисне вбивство двох осіб, а саме ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , ОСОБА_7 у вказані час та місці, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, тобто діючи з прямим умислом, утримуючи в правій руці предмет, якому притаманні колюче-ріжучі властивості, по типу клинка ножа, наніс ОСОБА_9 один удар в область живота, спричинивши тілесне ушкодження у вигляді колото-різаного проникаючого поранення живота з ушкодженням великого чепця та тонкої кишки, що відноситься до тяжкого тілесного ушкодження (за критерієм небезпеки для життя), яке в своєму клінічному перебігу без надання своєчасної кваліфікованої медичної допомоги призводить до летального наслідку. Запобіганню такому наслідку сприяв короткий період часу, що пройшов від моменту спричинення ОСОБА_9 зазначеного тілесного ушкодження до часу надання йому кваліфікованої у повному обсязі медичної допомоги. Таким чином, ОСОБА_7 вчинив всі дії, які вважав необхідними для доведення свого злочинного умислу до кінця, однак кримінальне правопорушення не було закінчено з причин, які не залежали від його волі, оскільки потерпілому ОСОБА_9 було вчасно надано медичну допомогу.
Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, направленого на умисне вбивство двох осіб, ОСОБА_7 приблизно о 00 год. 32 хв., знаходячись біля під`їзду будинку АДРЕСА_3 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, тобто діючи з прямим умислом, утримуючи в правій руці предмет, якому притаманні колюче-ріжучі властивості, по типу клинка ножа, наніс ним ОСОБА_10 близько 4 ударів, спричинивши останньому тяжкі тілесні ушкодження (за критерієм небезпеки для життя), які перебувають в прямому причинно-наслідковому зв`язку з настанням смерті ОСОБА_10 , у вигляді проникаючого колото-різаного поранення з розташуванням рани на шкірі лівої передньо-бічної поверхні грудної клітки (у 5-му міжребер`ї по передній паховій лінії), відходженням від неї ранового каналу у напрямку спереду назад, зверху вниз та зліва направо, який проникає в плевральну порожнину в 4 міжребер`ї по середній ключичній лінії, по його ходу ушкоджуються: шкіра, підшкірно-жирова клітковина, міжреберні м`язи та пристінкова плевра, верхня частка лівої легені (наскрізне крайове ушкодження), навколосерцева сорочка, лівий шлунок серця, в порожнині якого рановий канал сліпо закінчується, довжина його по зонду блиьзко 12 см; проникаючого колото-різаного поранення з розташуванням рани на шкірі задньої поверхні грудної клітки справа, відходженням від неї ранового каналу у напрямку: ззаду наперед, зверху вниз та справа наліво, який проникає в плевральну порожнину, по його ходу ушкоджуються: м`які тканини даної анатомічної ділянки, міжреберні м`язи та пристінкова плевра, нижня частка правої легені, в глибині якої рановий канал сліпо закінчується, довжина його по зонду близько 7 см, а також легкі тілесні ушкодження у вигляді двох непроникаючих колото-різаних поранень задньої поверхні грудної клітки справа з відходженням від них ранових каналів у напрямку: ззаду наперед, зверху вниз та зліва направо, які проходять у м`яких тканинах, де сліпо закінчуються, довжина їх по зонду відповідно приблизно 7 см та 4 см; непроникаючого колото-різаного поранення голови з розташуванням рани на шкірі привушної ділянки зліва, відходженням від неї ранового каналу у напрямку: зліва направо та зверху вниз, який проходить у м`яких тканинах, де сліпо закінчується, довжина його по зонду приблизно 3 см. Від отриманих тілесних ушкоджень настала смерть ОСОБА_10 .
Захисник ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок суду скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції. В обґрунтування поданої апеляційної скарги, захисник посилається на неповноту судового розгляду, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.
Зокрема зазначає, що суд перебував у нарадчій кімнаті близько 1 години 10 хвилин. Протягом такого короткого часу неможливо прийняти рішення та надрукувати вирок. Це дає підстави вважати, що суд до виходу в нарадчу кімнату дійшов висновку про винуватість ОСОБА_7 та завчасно підготував обвинувальний вирок, а отже був упередженим.
Також вказує, що сторона захисту впродовж судового розгляду справи заявляла клопотання про недопустимість доказів, наданих стороною обвинувачення, однак суд проігнорував доводи захисту щодо недопустимості доказів, належно їх не перевірив, не спростував, не проаналізував та не надав їм жодної оцінки, що і перешкодило ухвалити законний вирок.
Так, поза увагою суду залишились відомості про те, що об`єднання кримінального провадження № 0003446 за фактом замаху на вбивство ОСОБА_9 та кримінального провадження № 0003435 за фактом вбивства ОСОБА_10 було здійснено прокурором ОСОБА_11 , який не входив до складу групи прокурорів та не мав відповідних повноважень. Внаслідок цього слід вважати, що досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0003446 не проводилось, а зібрані у кримінальному провадженні № 0003435 докази не можуть бути використані у кримінальному провадженні № 0003446. Отже, прокурором не надано належних і допустимих доказів на підтвердження винуватості ОСОБА_7 у вчиненні замаху на умисне вбивство ОСОБА_9 .
Протокол огляду ділянки місцевості біля будинку АДРЕСА_3 від 03.06.2020 є неналежним доказом, оскільки судом не було встановлено належність відбитків пальців на металевому пруті.
Протокол огляду речей у приміщенні КМКЛШМД від 03.06.2020 є недопустимим доказом, оскільки слідчий не мав права проводити його без дозволу суду, додатки до протоколу не підписані понятими, а відеозапис слідчої дії долучений до протоколу у копії, а не на оригінальному технічному носії.
Протоколи оглядів паркувального майданчика біля під`їзду № 2 будинку АДРЕСА_3 від 03.06.2020, ділянки місцевості біля будинку № 89-Б по проспекту Маяковського в м. Києві від 03.06.2020 та ділянки місцевості біля будинку АДРЕСА_4 від 03.06.2020 є недопустимими доказами, оскільки додатки до протоколів у виді фототаблиці та диску не підписані понятими та не містять підтвердження факту ознайомлення понятих і спеціалістів з відеозаписами.
Протоколи обшуків квартир АДРЕСА_5 , № 62 по вул. Бальзака 100/31, АДРЕСА_6 та постанова про визнання речових доказів від 03.06.2020, ухвала слідчого судді від 04.06.2020 про обшук житла ОСОБА_7 , ухвала слідчого судді від 04.06.2020 щодо арешту майна, ухвала слідчого судді від 04.06.2020 про обрання ОСОБА_7 запобіжного заходу, постанова слідчого про визнання особи потерпілим від 05.06.2020, висновок судово-психіатричної експертизи № 375 від 09.07.2020, висновок молекулярно-генетичної експертизи № 10-1599 від 11.08.2020, клопотання слідчого про надання дозволу на проведення НСРД, ухвала слідчого судді та протокол за результатами НСРД не містять відомостей на підтвердження винуватості ОСОБА_7 .
Висновки судово-медичної експертизи № 081-225-2020 від 31.08.2020 і № 081-224-2020 від 27.08.2020 мають вірогідний характер, а тому не можуть доводити винуватість ОСОБА_7 , а останній висновок № 081-224-2020 від 27.08.2020 до того ж не відкривався стороні захисту в порядку ст.290 КПК України.
Протокол про прийняття заяви ОСОБА_9 про вчинення злочину є недопустимим доказом, оскільки не містить записів про ознайомлення ОСОБА_9 з його змістом, а зміст протоколу суперечить показанням потерпілого в судовому засіданні.
Протокол впізнання за фотознімками від 03.06.2020 є недопустимим доказом, оскільки потерпілий ОСОБА_9 в судовому засіданні показав, що до проведення впізнання слідчий показував йому фотокартку ОСОБА_7 , а також через те, що на момент пред`явлення фотокарток для впізнання ОСОБА_12 вже був затриманий та нічого не перешкоджало слідчому пред`явити його для впізнання особисто.
Протокол пред`явлення трупа ОСОБА_10 для впізнання від 09.06.2020 є ксерокопією, проведений оперуповноваженим ОСОБА_13 , який не мав права на проведення слідчих дій, та за участі особи, яка не є родичкою загиблого.
Протокол слідчого експерименту від 10.07.2020 за участю потерпілого ОСОБА_9 не є допустимим доказом, оскільки проводився у кримінальному провадженні за фактом вбивства ОСОБА_10 , проводився за інших умов у денний час, тоді як злочин відбувся вночі. У протоколі не зазначено характеристики застосованого технічного засобу (відеокамери), до протоколу долучено копію відеозапису, а сам відеозапис не надавався для ознайомлення учасникам слідчої дії після її закінчення та стороні захисту під час виконання вимог ст.290 КПК України. При цьому зміст показань потерпілого ОСОБА_9 в частині обставин спричинення йому тілесних ушкоджень суперечить його ж показанням в цій частині, які він дав в ході судового розгляду. Показання ОСОБА_9 про нанесення йому тілесного ушкодження ОСОБА_7 ґрунтується на припущеннях.
Звертає увагу, що судом першої інстанції неправильно та неточно викладено у вироку показання свідків та потерпілого ОСОБА_9 , оскільки суд не врахував показання, надані в ході відповідей на запитання сторони захисту, а зазначив їх вибірково. Суд у вироку зазначив відомості про нанесення ОСОБА_7 ударів ножем ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , хоча потерпілий ОСОБА_9 і свідки ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 або взагалі не підтвердили цей факт, або вказували на нього у формі припущення та домислів. Крім того, вказує на порушення судом першої інстанції порядку допиту потерпілого та свідків обвинувачення, оскільки всупереч встановленого законом порядку суд першим починав їх допитувати та виступав як сторона обвинувачення.
Поза увагою суду залишилась неупередженість свідка ОСОБА_23 у результатах розгляду справи, адже у неї до обвинуваченого була особиста неприязнь, у зв`язку з чим вона обмовила його у вчиненні злочину.
Також зазначає, що під час судового розгляду стороною захисту заявлялись різні клопотання, які суд розглянув формально і протокольною ухвалою відмовив у їх задоволенні без належного мотивування.
Зазначає, що суд формально здійснив дослідження доказів, оскільки надані стороною обвинувачення документи були оголошені частково, зазначались лише назви документів, а не їх зміст. Зазначає, що стороною обвинувачення не доведено поза розумним сумнівом винуватість ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих злочинів, а суд ухвалив вирок без належних, достатніх та допустимих доказів, які б поза розумним сумнівом доводили його винуватість.
Заслухавши доповідь судді, доводи учасників апеляційного розгляду, провівши судові дебати, заслухавши останнє слово обвинуваченого, вивчивши матеріали справи, обговоривши і перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до таких висновків.
Розглядаючи кримінальне провадження відносно ОСОБА_7 , суд першої інстанції, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створив необхідні умови для реалізації сторонами прав та свобод у наданні доказів, їх дослідженні та доведенні їх переконливості перед судом, в межах висунутого обвинувачення безпосередньо дослідив надані докази та перевірив обставини, які мають істотне значення для правильного вирішення справи.
Обвинувачений ОСОБА_7 свою вину у висунутому йому обвинуваченні не визнав та показав, що до вбивства ОСОБА_9 та замаху на вбивство ОСОБА_10 не причетний. 03.06.2020 близько 00 год. 15 хв., перебуваючи за місцем свого проживання, прокинувся від шуму. З`ясувалось, що в гості до дочки його співмешканки, ОСОБА_24 , прийшов її хлопець ОСОБА_14 разом з друзями. Невдовзі він вийшов на балкон та побачив, що на вулиці троє чоловіків ведуть його собаку. Його співмешканка ОСОБА_16 вибігла на вулицю, а він вслід за нею. Вказані чоловіки почали бити ОСОБА_16 , він намагався її захистити та отримав удар в щелепу, від якого упав на асфальт. Потім всі розбіглись, а невдовзі йому стало відомо, що когось підрізали. У нього з собою ножа не було та ніяких ушкоджень він нікому не завдавав.
Суд першої інстанції визнав неправдивими показання обвинуваченого про непричетність до вчинення інкримінованого йому злочину та дійшов висновку про доведеність його винуватості.
Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_7 у висунутому обвинуваченні ґрунтуються на досліджених в ході судового розгляду доказах показаннях потерпілих ОСОБА_25 , ОСОБА_9 , протоколі пред`явлення трупа для впізнання, протоколах пред`явлення особи для впізнання за фотознімками, показаннях свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_26 , ОСОБА_16 , ОСОБА_15 , ОСОБА_27 , ОСОБА_20 , ОСОБА_19 , ОСОБА_17 , ОСОБА_28 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_29 , протоколах проведення слідчого експерименту 03.06.2020, 10.07.2020, протоколах оглядів місця події від 03.06.2020, 05.06.2020, протоколах обшуків від 03.06.2020, висновках імунологічних експертиз № 081-225-2020, № 081-224-2020, висновку судово-медичної експертизи №042-1092-2020, висновку судово-медичної експертизи огляду трупа Чайки, висновках медико-криміналістичної експертизи № 071-55-2020, № 071-54-2020, № 071-56-2020, протоколі за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж від 13.11.2020, висновку судово-психіатричної експертизи від 09.07.2020.
Потерпіла ОСОБА_25 в судовому засіданні підтвердила факт загибелі її двоюрідного брата ОСОБА_10 за невідомих їй обставин.
Потерпілий ОСОБА_9 суду показав, що 02.06.2020 перед опівніччю разом із своїми товаришами ОСОБА_10 та ОСОБА_14 , після спільного вживання спиртних напоїв, зайшли до квартири, розташованої у будинку АДРЕСА_3 , щоб привітати дівчину ОСОБА_14 на ім`я ОСОБА_24 з днем народження. ОСОБА_24 почала збиратись, щоб вийти на вулицю та попити кави, а ОСОБА_30 тим часом взяв собаку породи лабрадор та повів її на вулицю, щоб вигуляти. Тим часом в коридор квартири, де залишився він і ОСОБА_14 , вийшла мати ОСОБА_24 та ОСОБА_7 , які почали пред`являти ОСОБА_14 претензії, що він морочить голову ОСОБА_24 . В цей час він побачив в руці у ОСОБА_7 схожий на ніж предмет та запропонував ОСОБА_14 піти на вулицю. На вулиці до них підійшов ОСОБА_31 . Через 5-10 хвилин на вулицю вийшла мати ОСОБА_24 і ОСОБА_7 , які продовжили сварку з ОСОБА_14 . Під час сварки ОСОБА_7 наніс йому удар в живіт та спричинив різану рану живота. Тримаючи руками кишки він відійшов та ліг на асфальт, знепритомнів, а коли прийшов до тями, то перебував вже у лікарні.
Свідок ОСОБА_14 суду показав, що 02.06.2020 перед опівніччю разом з із своїми товаришами ОСОБА_10 та ОСОБА_9 після спільного вживання спиртних напоїв, зайшли в гості до його дівчини ОСОБА_24 , з якою мали намір піти на вулицю та випити кави. Збираючись, ОСОБА_24 дала їм поводок для собаки, а ОСОБА_10 взяв собаку і повів її на вулицю. Невдовзі з кімнати вийшли мати ОСОБА_24 та ОСОБА_7 , які почали кричати, що вкрали їхню собаку. Оскільки ОСОБА_7 був з ножем, він і ОСОБА_9 вискочили з квартири та вийшли на вулицю, де зустрілись із ОСОБА_10 . Невдовзі на вулицю вийшла мати ОСОБА_24 і ОСОБА_7 , які продовжили конфлікт. Під час конфлікту він отримав удар по голові, від якого упав на асфальт, а коли піднявся, то одразу ж пішов додому. Хто саме його ударив він не бачив, як і не бачив обставини нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_10 та ОСОБА_9 .
Свідок ОСОБА_32 показала, що 02.06.2020 перед північчю до неї додому зайшов ОСОБА_14 із своїми товаришами ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , щоб привітати її з днем народження. Вони збирались разом вийти на вулицю та попити каву. З її дозволу ОСОБА_33 взяв собаку породи лабрадор та пішов на вулицю, щоб її вигуляти, ОСОБА_14 і ОСОБА_9 залишились чекати в коридорі поки вона одягнеться. В цей час її вітчим ОСОБА_7 та її мати ОСОБА_16 вигнали хлопців з квартири. Потім ОСОБА_7 сказав, що вкрали собаку та пішли з матір`ю на вулицю. Коли вони виходили з квартири, вона побачила в руці у ОСОБА_7 ніж. Потім вона вийшла на загальний балкон дев`ятого поверху та побачила біля під`їзду сутичку, в ході якої від групи людей, які брали в ній участь, відділились ОСОБА_14 і ОСОБА_9 , перший пішов вздовж будинку, а другий побіг в бік стадіону. Також вона бачила, що ОСОБА_7 наніс ОСОБА_10 удар в область ребер.
Свідок ОСОБА_17 суду показав, що у червні 2020 року неподалік АДРЕСА_7 він побачив чоловіка з пораненням живота, який тримав в руках свої кишки. Він викликав поліцію, після чого в ході спілкування з вказаним хлопцем останній повідомив, що його підрізав вітчим дівчини, яку він ходив із друзями вітати з днем народження.
Свідок ОСОБА_16 суду показала, що у вечірній час 02.06.2020, перебуваючи за місцем свого проживання у квартирі АДРЕСА_8 , вона разом із своїм співмешканцем ОСОБА_7 святкували день народження її доньки ОСОБА_24 , пили пиво і горілку. Приблизно опівночі вона прокинулась від криків. ОСОБА_14 і ОСОБА_9 прийшли привітати її доньку з днем народження, а ОСОБА_7 виганяв їх з квартири. Потім вони виявили відсутність в квартирі собаки породи лабрадор, яку ОСОБА_7 дуже любив, у зв`язку з чим теж пішли на вулицю, де між ними з одного боку та ОСОБА_14 , ОСОБА_9 і ОСОБА_10 з іншого боку виникла бійка, за результатами якої хлопці втекли, а вона і ОСОБА_7 пішли додому. Про те, що хтось заподіяв тілесні ушкодження ОСОБА_9 і ОСОБА_10 їй стало відомо пізніше. Хто саме заподіяв їм ці ушкодження вона не бачила.
Свідок ОСОБА_15 показав суду, що знаходився поряд, коли відбувалась бійка між ОСОБА_7 і ОСОБА_16 з одного боку, та ОСОБА_14 , ОСОБА_9 і ОСОБА_10 з іншого боку. Сутичка виникла з приводу собаки, яку хлопці вигулювали та яка належала ОСОБА_7 . Потім хлопці розбіглись і він не бачив хто та коли спричинив тілесні ушкодження ОСОБА_9 і ОСОБА_10 .
Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_27 , ОСОБА_20 , ОСОБА_34 , ОСОБА_28 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 не надали суду відомостей щодо того хто саме спричинив ножові поранення ОСОБА_9 і ОСОБА_10 .
Під час огляду місця події ділянки місцевості поблизу під`їзду будинку АДРЕСА_3 виявлено сліди крові.
Відповідно до проколу огляду місця події від 03.06.2020 труп ОСОБА_10 було виявлено на ділянці місцевості по АДРЕСА_9 .
Відповідно до висновку судово-медичної експертизи смерть ОСОБА_10 настала від проникаючих колото-різаних поранень грудної клітки з ушкодженням легень та серця, що призвело до внутрішньої і зовнішньої кровотечі з розвитком крововтрати.
Згідно з висновком судово-медичної експертизи у потерпілого ОСОБА_9 виявлено тілесне ушкодження у вигляді колото-різаного проникаючого поранення живота, яке спричинене гострим предметом, могло утворитись 03.06.2020 та відноситься до тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя.
Відповідно до висновку медико-криміналістичних експертиз на куртці ОСОБА_9 , блузі і футболці ОСОБА_10 виявлено пошкодження, які могли утворитись від дії колюче-ріжучого предмета типу клинка ножа. Близькі морфометричні ознаки та однакові нашарування заліза свідчать про можливу дію одного клинка ножа на одязі потерпілих.
Відповідно до висновку імунологічної експертизи на одязі та рушниках, вилучених за місцем проживання ОСОБА_7 , знайдена кров людини, яка за своєю груповою належністю та наявністю антигенів могла походити як від потерпілого ОСОБА_9 , так і від потерпілого ОСОБА_10 .
Отже, на підставі показань допитаних в судовому засіданні потерпілого ОСОБА_9 і свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_35 , ОСОБА_17 суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку, що потерпілим ОСОБА_10 та ОСОБА_9 було спричинено ножові поранення обвинуваченим ОСОБА_7 під час бійки, яка відбулась приблизно о 00 год. 32 хв. біля під`їзду будинку АДРЕСА_3 на ґрунті особистих неприязних стосунків. Саме ОСОБА_7 на початку конфлікту, який відбувся в квартирі АДРЕСА_8 погрожував ОСОБА_9 і ОСОБА_14 ножем, примусив їх вийти з квартири, а надалі застосував вказаній ніж у бійці, яка виникла поблизу під`їзду вказаного будинку між ОСОБА_16 і ОСОБА_7 з одного боку та ОСОБА_14 , ОСОБА_9 і ОСОБА_10 з іншого боку.
Результати огляду місця події та результати медичних та медико-криміналістичних експертиз узгоджуються з вказаними показаннями щодо місця та знаряддя спричинення потерпілим тілесних ушкоджень.
Суд першої інстанції обґрунтовано дав критичну оцінку показанням свідків ОСОБА_16 і ОСОБА_15 , адже їх свідчення в частині заперечення факту спричинення ОСОБА_7 ножових поранень потерпілим спростовуються вказаними вище доказами.
Недостовірність показань свідків ОСОБА_16 і ОСОБА_15 зумовлена наявністю приязних стосунків з обвинуваченим та бажанням допомогти йому уникнути кримінальної відповідальності.
Покладені судом в основу обвинувального вироку докази у своїй сукупності є взаємопов`язаними, узгоджуються між собою, відповідають вимогам належності та допустимості, не містять розбіжностей або суперечностей, які б могли вплинути на правильність висновку суду щодо винуватості ОСОБА_7 у висунутому обвинуваченні.
Доводи апеляційної скарги про неточне та вибіркове відображення показань потерпілого ОСОБА_9 та ключових свідків у вироку суду не підтверджується змістом звукозаписів судових засідань, у яких вони допитувались.
Будь-яких істотних порушень під час допиту потерпілих і свідків в судовому засіданні, які б могли вплинути на правильність прийнятого рішення, в тому числі і щодо процедури допиту і дослідження письмових доказів, колегія суддів не вбачає.
Суд першої інстанції, оцінивши докази у їх сукупності, правильно встановив фактичні обставини кримінального правопорушення, обґрунтовано дійшов висновку про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 15, п.1 ч. 2 ст. 115, ч.1 ст. 115 КК України, а саме в закінченому замаху на вбивство двох осіб та в умисному протиправному заподіянні смерті іншій людині.
Доводи апеляційної скарги про те, що об`єднання кримінального провадження № 0003446 за фактом замаху на вбивство ОСОБА_9 та кримінального провадження № 0003435 за фактом вбивства ОСОБА_10 було проведено прокурором ОСОБА_11 , який не входив до складу групи прокурорів, колегія суддів визнає безпідставними, адже, як вбачається з постанови першого заступника керівника Київської місцевої прокуратури № 3 ОСОБА_36 (т.1 а.57-58), вже в день вчинення злочинів 03.06.2020 у кримінальному провадженні № 0003435 було створено групу прокурорів, до складу якої увійшов прокурор ОСОБА_11 , відомості щодо якого внесено до єдиного реєстру досудових розслідувань (т.1 а.59-60).
Та обставина, що частина досліджених судом доказів (показання свідків ОСОБА_27 , ОСОБА_20 , ОСОБА_34 , ОСОБА_28 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , результати окремих оглядів місця події та експертиз) не має прямого доказового значення, не вплинула на правильність висновків суду щодо доведеності висунутого ОСОБА_7 обвинувачення.
Доказів того, що сторона обвинувачення на стадії виконання вимог ст.290 КПК України не здійснила відкриття будь-яких доказів стороною захисту не надано.
Доводи апеляційної скарги про наявність істотних розбіжностей між показаннями потерпілого ОСОБА_9 та результатами слідчого експерименту за його участю не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду, адже обидва джерела доказів співпадають між собою у ключових питаннях, які є предметом дослідження у цьому кримінальному провадженні.
Доводи апеляційної скарги захисника про недопустимість як доказів протоколів слідчих і процесуальних дій через те, що додатки до них у вигляді фототаблиць та дисків не містять підписів понятих та відомостей про ознайомлення з їхнім змістом, суперечать положенням ст.105 КПК України, яка визначає, що виготовлення, упакування і засвідчення підписами додатків здійснюється слідчим, прокурором, спеціалістом або іншими особами, які брали участь у їх виготовленні.
Будь-яких даних про те, що до матеріалів провадження долучено неоригінальні примірники технічних носіїв інформації стороною захисту не надано.
Доводи апеляційної скарги про недопустимість як доказу протоколу заяви ОСОБА_9 про вчинення злочину є незрозумілими, адже вказаний процесуальний документ виступає лише як підстава для початку досудового слідства та визнання за особою статусу потерпілого у кримінальному провадженні, не є доказом та не враховувався судом першої інстанції при вирішенні питання щодо доведеності винуватості обвинуваченого.
Також судом першої інстанції не враховувався протокол пред`явлення потерпілому ОСОБА_9 фотознімків для впізнання (т.1 а.197-198), у зв`язку з чим у апеляційного суду немає підстав давати йому оцінку як доказу винуватості.
Колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги щодо недопустимості протоколу пред`явлення трупа ОСОБА_10 для впізнання від 09.06.2020, оскільки вказаний протокол долучено до матеріалів провадження у вигляді незавіреної копії, однак вважає, що це не вплинуло на правильність прийнятого рішення, оскільки правильність встановлення особи загиблого не оспорюється учасниками провадження та не викликає жодного сумніву.
Твердження захисника про порушення судом першої інстанції таємниці нарадчої кімнати через технічну неможливість виготовлення тексту вироку у період часу, протягом якого суд перебував у нарадчій кімнаті, є безпідставними, адже висновки суду щодо доведеності висунутого обвинувачення, виду та розміру покарання, яке слід призначити обвинуваченому, а також відповідні рішення щодо цих питань знаходяться у вироку лише на двох аркушах (т.3 а.174- 175), що не викликає у апеляційного суду сумнівів щодо можливість їх складання протягом 1 години 10 хвилин перебування суду у нарадчій кімнаті. В іншій частині вирок містить відомості, які стосуються змісту висунутого обвинувачення і досліджених судом доказів та були відомі суду до виходу до нарадчої кімнати, а тому могли бути заготовлені заздалегідь на цифрових носіях, що ніяким чином не суперечить вимогам закону та не свідчить про упередженість суді.
Що стосується вимог апеляційної скарги захисника про скасування вироку та призначення нового розгляду в суді першої інстанції, то в силу ч.1 ст.415 КПК України суд апеляційної інстанції скасовує вирок чи ухвалу суду і призначає новий розгляд у суді першої інстанції, якщо:
1) встановлено порушення, передбачені пунктами 2, 3, 4, 5, 6, 7 частини другої статті 412 цього Кодексу;
2) в ухваленні судового рішення брав участь суддя, якому було заявлено відвід на підставі обставин, які очевидно викликали сумнів у неупередженості судді, і заяву про його відвід визнано судом апеляційної інстанції обґрунтованою;
3) судове рішення ухвалено чи підписано не тим складом суду, який здійснював судовий розгляд.
Відповідно до пунктів 2, 3, 4, 5, 6, 7 частини другої статті 412 КПК України судове рішення у будь-якому разі підлягає скасуванню, якщо:
судове рішення ухвалено незаконним складом суду;
судове провадження здійснено за відсутності обвинуваченого, крім випадків, передбачених частиною третьою статті 323 чи статтею 381 цього Кодексу, або прокурора, крім випадків, коли його участь не є обов`язковою;
судове провадження здійснено за відсутності захисника, якщо його участь є обов`язковою;
судове провадження здійснено за відсутності потерпілого, належним чином не повідомленого про дату, час і місце судового засідання;
порушено правила підсудності;
у матеріалах провадження відсутній журнал судового засідання або технічний носій інформації, на якому зафіксовано судове провадження в суді першої інстанції.
У апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 не зазначає про допущення судом першої інстанції будь-якого порушення з числа вказаних в ч.1 ст.415 та п. 2, 3, 4, 5, 6, 7 ч.2 ст.412 КПК України.
За результатами апеляційного розгляду апеляційним судом не встановлено істотних порушень кримінального процесуального закону, які б тягнули за собою скасування судового рішення та призначення нового розгляду в суді першої інстанції.
З огляду на викладене колегія суддів приходить до висновку, що передбачені законом підстави для скасування вироку суду та призначення нового розгляду у суді першої інстанції відсутні.
Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_8 не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду.
Ухвалюючи вирок, суд першої інстанції дотримався вимог ст.ст. 50, 65 КК України, призначив покарання, що відповідає особі обвинуваченого та ступеню тяжкості вчинених ним злочинів, є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання вчинення нових кримінальних правопорушень як обвинуваченим, так і іншими особами.
За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що вирок суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Деснянського районного суду міста Києва від 16.12.2021 щодо ОСОБА_7 без змін.
Ухвала апеляційного суду може бути оскаржена в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

СУДДІ:

_________________ _________________ _________________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3