Справа № 452/688/22
УХВАЛА
про арешт майна

21 березня 2022 року м. Самбір

Слідчий суддя самбірського міськрайонного суду Львівської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у порядку ч. 4 ст. 107 КПК Україниклопотання слідчого СВ Самбірського РВП головного управління національної поліції у Львівській області ОСОБА_3 погоджене з прокурором Самбірської окружної прокуратури ОСОБА_4 про продовження строку досудового розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000134 від 17.03.2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України про накладення арешту на вилучене майно та визначення місця зберігання майна,

в с т а н о в и в :

В провадженні слідчого СВ Самбірського РВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_3 перебувають матеріали досудового розслідування, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань у кримінальному провадженні № 0000134 від 17.03.2022 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.
Слідчий СВ Самбірського РВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_3 звернулася до суду із клопотанням, в якому просить накласти арешт на майно, яке 17.03.2022 року в ході проведення огляду місця події було виявлено та вилучено, а саме: транспортний засіб мотоцикл марки «LIFAN» д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням якого був ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який поміщено на арешт майданчик ФОП « ОСОБА_6 », що за адресою: АДРЕСА_1 , з метою збереження речових доказів, що містять відомості про обставин вчинення кримінального правопорушення та просить визначити місце зберігання даного транспортного засобу.
У встановлений КПК України строк слідчий звернувся з даним клопотанням до слідчого судді. Клопотання про арешт майна відповідає вимогам ст. 171 КПК України.
Згідно ст. 170 КПК України, завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів, відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигод.
Постановою слідчого СВ Самбірського РВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_3 від 17 березня 2022 року, у кримінальному провадженні № 0000134 від 17.03.2022 року, транспортний засіб мотоцикл марки «LIFAN» д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням якого був ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано речовим доказом, який поміщено на арешт майданчик ФОП « ОСОБА_6 », що за адресою: АДРЕСА_1 .
Вважаю, що є достатні підстави вважати, що майно, на яке слідчий просить накласти арешт, відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.
Враховуючи вищенаведене, беручи до уваги те, що майно, на яке просить слідчий накласти арешт має суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні та з метою збереження речових доказів, вважаю, що клопотання слідчого в цій частині - слід задовольнити.

Так, нормами ч.3 ст. 26 КПК України визначено, що слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень цим Кодексом.
Порядок зберігання речових доказів і документів та вирішення питання про спеціальну конфіскацію, передбачені ст.100 КПК України, яка не містить норм щодо порядку розгляду клопотань особи щодо порядку зберігання речових доказів у кримінальному провадженні шляхом визначення місця зберігання та передачі майна на відповідальне зберігання, а також повноважень слідчого судді щодо розгляду таких клопотань.
Частиною 1 ст.100 КПК України встановлено, що речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160 - 166,170,174 цього Кодексу.
Виходячи зі змісту частин 6 та 7 статті 100 КПК України, слідчий суддя здійснює розгляд клопотань щодо долі речових доказів у випадках, передбачених пунктами 2, 4 та абзацом сьомим частини шостої статті 100 КПК України. Так, за рішенням слідчого судді речові докази можуть передаватись для реалізації, їх технологічної переробки або знищуються.
Тобто, вимогами КПК передбачений конкретний перелік випадків, коли долю речових доказів вирішує слідчий суддя, і питання визначення місця зберігання вже арештованого майна та передача речових доказів на відповідальне зберігання до таких випадків не відноситься.
При цьому, за змістом ст. ст.40, 98-100 КПК України питання про передачу речових доказів на відповідальне зберігання віднесене до повноважень слідчого, тому саме слідчий після визнання речей та документів речовими доказами зобов`язаний вирішити питання про їх збереження, у тому числі і передачу на відповідальне зберігання у порядку, передбаченому Кабінетом Міністрів України.
Таким чином, вимога, яка заявлена у клопотанні не віднесена до компетенції слідчого судді, а тому в частині клопотання про визначення місця зберігання вилученого майна в ході огляду місця події - слід відмовити.
Керуючись ст.ст. 100, 170-175 КПК України, слідчий судя,

постановив :

Клопотання слідчого Самбірського РВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_3 задовольнити частково.
Накласти арешт на майно, яке 17.03.2022 року під час огляду місця події було виявлено та вилучено, а саме на: транспортний засіб мотоцикл марки «LIFAN» д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням якого був ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який поміщено на арешт майданчик ФОП « ОСОБА_6 », що за адресою: АДРЕСА_1 , з метою збереження речових доказів, що містять відомості про обставин вчинення кримінального правопорушення.
В решті клопотання відмовити.
Виконання ухвали, яка виконується негайно, доручити слідчому СВ Самбірського РВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_3 .

На ухвалу слідчого судді може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Львівського апеляційного суду, в строки, передбачені ст.395 КПК України.

Слідчий суддя