ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 серпня 2022 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з секретарем ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтава кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Дзержинського районного суду м. Харкова від 05 квітня 2021 року за обвинуваченням

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Харків, українця, громадянина України, з середньою спеціальною освітою ,зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 працюючого за трудовими договорами , військовозобов`язаного, хронічні захворювання та інвалідності спростовує, має неповнолітню дитину- доньку ОСОБА_7 2017 року народження,

у вчиненні кримінального проступку передбаченого ч.1 ст. 125 КК України,-
за участю прокурора ОСОБА_8 ,

у с т а н о в и л а:
Зміст оскарженого судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставини
Вироком Дзержинського районного суду м. Харкова від 05 квітня 2021 року визнано ОСОБА_6 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України та призначено йому покарання у вигляді двохсот годин громадських робіт.

Запобіжний захід не обирався.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_9 суму моральної шкоди в розмірі 8000 ( вісім) тисяч гривень, в іншій частині в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Згідно з вироком суду , 19 серпня 2020 року близько 02 години 00 хвилин. ОСОБА_6 , знаходячись біля під`їзду № 1 будинку АДРЕСА_2 , неподалік під`їзду № 1 ОСОБА_6 , помітив раніше не відомого йому чоловіка, яким виявився ОСОБА_9 . У цей момент у ОСОБА_6 виник раптовий умисел на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_9 . Реалізуючи свій злочинний умисел, усвідомлюючи протиправність своїх дій та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків ОСОБА_6 , перебуваючи у положення стоячи, на відстані витягнутої руки, розпилив у обличчя ОСОБА_9 газовий балончик, після чого, скориставшись тим, що ОСОБА_9 втратив можливість чинити опір злочинним діям ОСОБА_6 почав наносити ОСОБА_9 удари руками та ногами в область рук, тулуба та голови. В результаті протиправних дій ОСОБА_6 потерпілому ОСОБА_9 були спричинені тілесні ушкодження у вигляді забійної рани правого передпліччя у верхній третині по ліктьовій поверхні із проведенням ПХО рани ( накладання швів), садно в лобній ділянці справа, які викликали незначні скороминущі наслідки, тривалістю не більше 6- ти днів і за ступенем тяжкості, згідно висновку судово- медичної експертизи № 12-14/665-а/20 від 10 вересня 2020 відноситься до легких тілесних ушкоджень.

Вимоги апеляційних скарг і узагальнені доводи осіб , які їх подали
Обвинувачений в апеляційній скарзі просить вирок суду скасувати в частині призначеного йому покарання і призначити покарання у виді штрафу , а також в частині вирішення цивільного позову та стягнути на користь потерпілого 3 тисячі грн моральної шкоди.

Апеляційні вимоги обвинувачений обґрунтовує тим , що під час розгляду кримінального провадження йому було відмовлено у наданні пояснень російською мовою , відмовлено у наданні часу для підготовки до заперечень проти позову та не роз`яснено наслідки , передбачені ч. 3 ст. 349 КПК України , в результаті чого порушено його права та призначено непомірне покарання і безпідставно стягнуто завищену суму моральної шкоди на користь потерпілого.

Позиція учасників судового провадження в судовому засіданні апеляційного суду
В судовому засіданні прокурор заперечував з приводу задоволення апеляційної скарги.

Обвинувачений та його захисник в судове засідання не з`явилися будучи належним чином повідомленими про день та час розгляду апеляційної скарги.

З огляду на наведене колегія суддів вважає за можливе розглянути провадження за їх відсутності.

Мотиви суду
Заслухавши суддю доповідача, думку прокурора, вивчивши матеріали кримінального провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги , колегія суддів приходить до таких висновків.

Згідно ст.404 ч.1 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до статті 370 КПК України судове рішення повинно бути законним , обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення , ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження , передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення , ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин , які підтверджені доказами , дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення , в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Колегія суддів вважає , що суд першої інстанції не в повній мірі дотримався зазначених вимог закону.

Фактичні обставини по справі в апеляційній скарзі обвинуваченого не оспорюються, не перевіряються зазначені обставини і колегією суддів відповідно до положень статті 404 КПК України.

Доводи апеляційної скарги обвинуваченого щодо суворості призначеного покарання, колегія суддів вважає обґрунтованими.

Відповідно до вимог статей 50,65 КК особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи , визнаної винною у вчиненні злочині, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Суд індивідуалізує покарання, необхідне і достатнє для виправлення засуджених , а також для запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами . Адекватність покарання ступеню тяжкості злочину та особі правопорушника випливає з статті 61 Конституції України, відповідно до якої юридична відповідальність особи має індивідуальний характер , а також з принципу правової держави , з суті конституційних прав та свобод людини і громадянина.
Відповідно до статті 414 КПК України невідповідним тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.

Термін «явно несправедливе покарання» означає не будь-яку можливу відмінність в оцінці виду та розміру покарання з погляду суду апеляційної чи касаційної інстанцій, а відмінність у такій оцінці принципового характеру. Це положення вказує на істотну диспропорцію, неадекватність між визначеним судом, хоча й у межах відповідної санкції статті (частини статті) Особливої частини КК, видом та розміром покарання та тим видом і розміром покарання, яке б мало бути призначене, враховуючи обставини, які підлягають доказуванню, зокрема ті, що повинні братися до уваги при призначенні покарання.

Як вбачається із матеріалів кримінального провадження, призначаючи обвинуваченому покарання, суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального проступку, наявність обставини, яка пом`якшує покарання обвинуваченого, якою визнав щире каяття, відсутність обставин, що обтяжують покарання, дані про особу обвинуваченого, його ставлення до вчиненого, наявність на утриманні малолітньої дитини і прийшов до висновку про можливість його виправлення без ізоляції від суспільства та призначив покарання у виді громадських робіт.

В контексті доводів апеляційної скарги обвинуваченого, колегія суддів звертає увагу, що обвинуваченому призначене не найсуворіше покарання, яке передбачене санкцією статті, за якою він звинувачується.

Не є обґрунтованими також і доводи щодо процесуальних порушень нібито допущених судом.

Як вбачається із змісту вироку, суд першої інстанції вирішуючи питання щодо порядку дослідження доказів, в повній мірі дотримався положень статті 349 КПК України.

Не впливає на правильність висновків суду щодо доведеності вини обвинуваченого та правильності призначеного йому покарання, також і доводи апеляції обвинуваченого, що йому не було надано можливості надавати пояснення російською мовою.

Колегія суддів погоджується із правом обвинуваченого надавати пояснення в суді рідною мовою. Водночас як вбачається із матеріалів провадження, обвинувачений є громадянином України, народився в Україні, а тому надання ним пояснень державною мовою, не порушує його право на захист і не викликає потребу у перекладачі.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що призначене обвинуваченому покарання у виді обмеження волі в максимальному розмірі, є вочевидь несправедливим через його суворість.

Не є обґрунтованими також і доводи апеляції обвинуваченого щодо надмірності стягнутої з нього суми моральної шкоди.

Визначаючи розмір моральної шкоди, яка підлягає стягненню з обвинуваченого, суд першої інстанції врахував фактичні обставини вчиненого кримінального правопорушення, створенні протиправними діями обвинуваченого переживання , емоційну напруженість у обвинуваченого , порушення життєвих планів і звичайного життєвого устрою, потреби прикладати зусилля для відновлення психологічного стану і прийшов до висновку, що сума 8000 грн. в повній мірі може компенсувати заподіяну моральну шкоду.

Із вказаним висновком погоджується і колегія суддів апеляційного суду.

Доводи апеляції обвинуваченого вказаних висновків не спростовують.

Вирок суду відповідає приписам статті 374 КПК України, є законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального законодавства, колегією суддів не встановлено.

За таких обставин апеляційна скарга обвинуваченого слід залишити без задоволення, а вирок суду щодо без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.376,404,405,407,419 КПК України, колегія суддів Полтавського апеляційного суду,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Дзержинського районного суду м. Харкова від 05 квітня 2021 року щодо нього без змін.

.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Верховного суду протягом 3 місяців з моменту проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4