Номер провадження: 11-кп/813/1145/22
Номер справи місцевого суду: 496/3516/20
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.04.2022 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі в залі суду (в режимі відео конференції) апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Біляївського районного суду Одеської області від 01.02.2022 року, відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеса, громадянина України, тимчасово не працюючого, маючого середню освіту, не одруженого, не маючого реєстрації, тимчасово проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
раніше неодноразово судимого, а в останнє:
-21.11.2019 року Біляївським районним судом Одеської області за ст. 395 КК України до 1 (одного) місяця арешту
обвинуваченого у скоєнні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України, -

установив

Зміст оскарженого судового рішення та обставини, встановлені судом першої інстанції.
Оскаржуваним вироком Біляївського районного суду Одеської області від 01.02.2022 року ОСОБА_7 , визнано винним у вчиненні злочину за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України та йому призначено покарання:
-за ч.2 ст.185 КК України у вигляді позбавлення волі строком на 2 (два) роки;
-за ч.3 ст.185 КК України у вигляді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.
Згідно ч.1 ст.70 КК України, ОСОБА_7 призначено остаточне покарання за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим у вигляді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.
Також даним вироком вирішено питання речових доказів та судових витрат.
Згідно оскаржуваного вироку, ОСОБА_7 29.07.2020 близько 17 години 30 хвилин, зайшов до супермаркету «ЕРА», який знаходиться адресою: Одеська область Біляївський район с. Усатове вул. Грушевського 258 та після того як здійснив покупку, забираючи свої речі з комірки для зберігання речей клієнтів побачив в комірці №3 полімерний пакет зеленого кольору з написом BMW в якому знаходились продукти харчування, що належать ОСОБА_8 .
Далі, обравши вказаний пакет з продуктами харчування об`єктом свого протиправного посягання, реалізуючи прямий умисел направлений на таємне викрадення чужого майна, діючи з корисливих мотивів, переслідуючи ціль особистого збагачення, впевнившись, що його дії не будуть помічені іншими особами, таємно заволодів майном ОСОБА_8 , а саме пакетом зеленого кольору написом BMW в якому знаходились продукти харчування, а саме: три свині серця середнього розміру вагою 1 кілограм; курячим філе вагою 1 кілограм 500 грам; цибулею ріпчастою білою вагою 2 кілограма; грибами шампіньйонами вагою 1 кілограм 500 грам; перцем болгарським солодким зеленого кольору вагою 1 кілограм; одним батоном хліба «Обідній»; 1 пакетом молока дитячого «Селянське» об`ємом 1 літр.
Після чого, ОСОБА_7 , вийшовши за межі магазину з місця вчинення злочину зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, тим самим спричинивши потерпілій матеріальну шкоду на загальну суму 423 гривні 62 копійки.
Таким чином, ОСОБА_7 , обґрунтовано обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК країни, тобто у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.
Крім того, 11.09.2020 року, близько 05.00 години ранку, ОСОБА_7 знаходячись біля території домоволодіння АДРЕСА_2 , побачив на подвір`ї металеві бочки та вирішив заволодіти ними з метою особистого збагачення. Переконавшись, що його дії не будуть помічені сторонніми особами, переліз через паркан та потрапив на територію подвір`я зазначеного домоволодіння.
Перебуваючи на території подвір`я, ОСОБА_7 , діючи повторно, розуміючи протиправність своїх дій, таємно заволодів металевою бочкою синього кольору ємкістю 150 літрів вартістю 250 гривень та металевою бочкою синього кольору ємкістю 200 літрів вартістю 300 гривен, які належать потерпілому ОСОБА_9 .
Після чого ОСОБА_7 з вказаним майном з місця вчинення злочину зник, розпорядившись викраденим на власний розсуд, завдавши потерпілому ОСОБА_9 матеріальний збиток на суму 550 гривень

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 зазначає, що призначене йому покарання є занадто суворим, оскільки судом не враховано, що вину свою у скоєному визнав, з`являвся на всі виклики суду за першою вимогою, що на його думку дає можливість призначити йому більш м`яке покарання.
На підставі викладеного, обвинувачений ОСОБА_7 просить вирок відносно нього змінити в частині призначеного йому покарання пом`якшити.
Позиції учасників судового розгляду стосовно поданої апеляційної скарги.
Обвинувачений просив його апеляційну скаргу задовольнити, призначити йому покарання, не пов`язане із позбавленням волі.
Прокурор в судовому засіданні апеляційного суду просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а вирок залишити без змін.
Заслухавши суддю доповідача, дослідивши матеріали кримінального провадження, апеляційний суд дійшов до висновків про таке.

Мотиви апеляційного суду.
Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Частина 1 ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Як вбачається з журналу судового засідання та мотивувальної частини вироку суду першої інстанції, обвинувачений повністю визнав свою вину у пред`явленому обвинуваченні, внаслідок чого, суд, за погодженням зі сторонами захисту та обвинувачення, у порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України, визнав за недоцільне дослідження доказів.
При цьому, суд встановив, що учасники судового провадження не оспорюють фактичні обставини справи, правильно їх розуміють і їм роз`яснено, що вони будуть позбавлені права оспорювати ці обставини в апеляційному порядку.
Отже, сторони у кримінальному провадженні не оспорюють фактичні обставини справи, тому суд апеляційної інстанції вважає, що дії обвинуваченого ОСОБА_7 правильно кваліфіковані за ч.2 ст.185 КК України, а саме: у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчинена повторно та за ч. 3 ст. 185 КК України, тобто таємному викраденні чужого майна (крадіжка), поєднана з проникненням у сховище, вчинена повторно.
Що стосується доводів апеляційної скарги обвинуваченого про необґрунтоване застосування надто суворого покарання, апеляційний суд дійшов до таких висновків.
Призначаючи покарання обвинуваченому, суд першої інстанції виходив із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання; врахував вимоги частини другої статті 50, статті 65 КК України, відповідно до яких покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами, а також врахував ступінь тяжкості скоєного злочину, в результаті вчинення якого настала смерть людини обставину, що пом`якшує покарання, якою відповідно до ст.66 КК України суд відніс щире каяття, не встановлення судом обставин, які обтяжують покарання.
Також при призначенні покарання суд першої інстанції врахував особу обвинуваченого ОСОБА_7 , який не вперше притягується до кримінальної відповідальності та вчинив злочин проти власності, маючи незняті та непогашені судимості за вчинення аналогічних злочинів.
З урахуванням наведеного, суд першої інстанції обґрунтовано вважав, що хоча ОСОБА_7 і щиро розкаявся у вчинених злочинах, але з урахуванням даних про його особу, зокрема, того, що він вчинив злочини проти власності, маючи не зняті та не погашені судимості за вчинення умисних аналогічних злочинів, за які від відбував покарання у місцях позбавлення волі, суд дійшов вірного та обґрунтованого висновку, що виправлення та перевиховання обвинуваченого та запобігання нових кримінальних правопорушень можливе лише в умовах ізоляції його від суспільства, у зв`язку з чим йому необхідно призначити покарання у виді позбавлення волі. При цьому, суд першої інстанції призначив даним вироком покарання ОСОБА_7 у нижній межі санкції ч.3 ст.185 КК України, що вказує на врахування судом пом`якшуючих обставин.
Апеляційний суд погоджується з такими висновками суду першої інстанції, який з огляду на встановлені обставини, оцінюючи їх в сукупності, дійшов обґрунтованого висновку, що необхідним та достатнім для виправлення та попередження вчинення нових злочинів буде призначення ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки, тобто у межах санкцій ч.2 ст.185 та ч.3 ст.185 КК України.
Відповідно до вимог ст.65 КК України, суд призначає покарання: 1) у межах, установлених у санкції статті Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; 2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; 3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів.
Апеляційний суд звертає увагу на те, що усі доводи обвинуваченого, викладені в апеляційній скарзі, були враховані судом першої інстанції при призначенні покарання.
Також апеляційний суд бере до уваги у контексті обставин, які характеризують особу обвинуваченого, те, що ОСОБА_7 неодноразово притягався до кримінальної відповідальності за вчинення тяжких злочинів, але це не призвело до позитивних змін у його особистості та не створило в нього готовності до самокерованої правослухняної поведінки в суспільстві, він не зробив належних висновків для себе, на шлях виправлення не став і знову вчинив аналогічний умисний злочин проти власності, що вказує на певну його схильність до вчинення кримінальних правопорушень.
Відповідно до припису п.1 ст.407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок або ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити вирок без змін.
Отже, апеляційний суд вважає, що підстав для задоволення апеляційної скарги обвинуваченого та зміни вироку в частині призначення покарання немає, оскільки суд першої інстанції обґрунтовано призначив обвинуваченому покарання у межах санкції ч.2 ст.185 та ч.3 ст.185 КК України.
Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 419, 424, 532 КПК України, апеляційний суд, -

постановив

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Вирок Біляївського районного суду Одеської області від 01.02.2022 року, відносно ОСОБА_7 , обвинуваченого у скоєнні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України - залишити без змін.
Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою у той же час, з моменту отримання копії ухвали.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4