Справа № 521/9648/21
Провадження 1-кп/521/749/22
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 липня 2022 року Малиновський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

секретаря - ОСОБА_2 ,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження зареєстроване в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за №0000125 від 25 лютого 2021 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеси, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурорів - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

представника ОМР
у справах дітей - ОСОБА_6 ,
представника потерпілого - ОСОБА_7 ,

потерпілого - ОСОБА_8 ,

законного представника - ОСОБА_9 ,
захисника - ОСОБА_10 ,
обвинуваченого - ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:

24 лютого 2021 року, приблизно о 23 годині 00 хвилин, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 разом зі своїм батьком ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебували у приміщенні приймального відділення КНП МКЛ№1 ОМР, розташованого за адресою: м. Одеса, вул. М`ясоїдівська, 32. Далі в ході виникнення конфлікту між ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який розпочався на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 діючи умисно, з мотивів явної неповаги до охоронюваних законом цінностей життя та здоров`я людини, переслідуючи умисел направлений на спричинення тілесних ушкоджень наніс кулаком правої руки один удар в область обличчя ОСОБА_8 . Від указаного удару ОСОБА_12 впав на підлогу та втратив свідомість. В результаті дій ОСОБА_3 , потерпілому ОСОБА_8 було спричинено тілесні ушкодження у вигляді осколкових переломів верхньої, передньої, латеральної та медіальної стінок правої гайморової пазухи зі зміщенням уламків та розповсюдженням лінії перелому на задню та нижню стінку гайморової пазухи та медіальну стінку правої орбіти; струс головного мозку, забійна рана виличної ділянки справа, синець повік правого ока, забій м`яких тканин лобної області справа, - спричинили тривалий розлад здоров`я строком понад 21 день і за цим критерієм, згідно п.п. 2.2.2 та 4.6 Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених Наказом №6 МОЗ України від 17.01.1995 р., відноситься до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 , провину в інкримінованих йому кримінальному правопорушенні, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, визнав повністю та підтвердив обставини вчинення кримінального правопорушення викладених в обвинувальному акті та пояснив, що 24 лютого 2021 року, приблизно о 23 годині 00 хвилин, перебували у приміщенні приймального відділення КНП МКЛ№1 ОМР, розташованого за адресою: м. Одеса, вул. М`ясоїдівська, 32, він кулаком правої руки один раз вдарив в область обличчя ОСОБА_12 . У скоєному щиро покаялася.

Оскільки обвинувачений ОСОБА_3 визнав свою винуватість у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, підтвердивши викладені обставини в обвинувальному акті, фактичні обставини ніким з учасників судового провадження не оспорювались, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються та розглянув справу відповідно з ч. 3 ст. 349 КПК України.

При цьому судом з`ясовано, що всі учасники кримінального провадження правильно розуміють обставини справи та упевнився у добровільності їх позиції. Їм було роз`яснено про те, що якщо докази не будуть досліджені, у такому випадку, вони будуть позбавлені права оскаржувати фактичні обставини справи у апеляційному порядку.

При таких обставинах, за згодою учасників кримінального провадження, які визнали недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, докази у судовому засіданні не досліджувалися, згідно до вимог ч.3 ст.349 КПК України.

З урахуванням викладеного, оцінивши показання обвинуваченого ОСОБА_3 як належний, допустимий та в даному випадку достатній доказ, суд приходить до висновку про кваліфікацію дій ОСОБА_3 за встановлених судом обставин за ч. 1 ст. 122 КК України, як умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я, та його винуватість у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення вважає доведеною.

Призначаючи вид та міру покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд у відповідності до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення (який відповідно до ст. 12 КК України є нетяжким злочином), особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Обставинами, які відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання ОСОБА_3 , суд враховує активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, повне визнання обвинуваченим вини, щире каяття, та вчинення злочину неповнолітнім.

Обставин, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання ОСОБА_3 , судом не встановлено.

В якості ознак, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_3 , суд враховує, що він має постійне місце реєстрації та проживання, за місцем проживання характеризується позитивно, неодружений, офіційно не працевлаштований, на обліку нарколога, психіатра не перебуває, раніше не судимий.

Приймаючи до уваги вищевикладене, з урахуванням загальних засад призначення покарання: законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, враховуючи вимоги ст. 65 КК України про те, що особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, враховуючи ступінь тяжкості вчинених обвинуваченим діянь, обставини їх вчинення, фактично спричинені наслідки злочину, критичне відношення винного до вчиненого, суд вважає, що покаранням, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, буде покарання у виді позбавлення волі в межах, передбачених санкцією ч. 1 ст. 122 КК України.

Відповідно до висновків сектору ювенальної пробації м. Одеси філії ДУ «Центр пробації» в Одеській області, наданих у досудовій доповіді, беручи до уваги інформацію, що характеризує особистість неповнолітнього обвинуваченого та його спосіб життя, криміногенні фактори, що впливають на поведінку обвинуваченого, а також низьку ймовірність вчинення повторного правопорушення, орган пробації вважає, що виправлення неповнолітнього ОСОБА_3 без позбавлення або обмеження волі на певний строк є можливим.

Разом з тим, враховуючи обставини, що пом`якшують покарання ОСОБА_3 , відповідно до ст. 66 КК України, а саме: активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, повне визнання обвинуваченим вини, щире каяття, та вчинення злочину неповнолітнім, та відсутність обставин, що його обтяжують, з урахуванням особи обвинуваченого, який раніше не судимий, також враховуючи умови його життя та виховання, вплив дорослих, рівень розвитку та інші особливості особи неповнолітнього, та враховуючи його поведінку після вчинення кримінального правопорушення, та під час судового розгляду, який усвідомлюючи свою провину, зробивши належні висновки, добровільно, своєю активною поведінкою сприяв з`ясуванню обставин вчинення даного кримінального правопорушення, дав критичну оцінку своїм злочинним діям, суд вважає, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 можливе без відбування покарання, але в умовах здійснення контролю за його поведінкою під час звільнення від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.ст. 75, 104 КК України з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, що на переконання суду, буде необхідним для виправлення обвинуваченого, запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень, справедливим та співмірним із тяжкістю вчиненого кримінального правопорушення та особою винного.

Обговорюючи законність та обґрунтованість заявлених цивільного позову, суд враховує наступне.

Представником потерпілого ОСОБА_8 адвокатом ОСОБА_7 до початку судового розгляду був заявлений цивільний позов, в якому він просила стягнути з ОСОБА_3 та ОСОБА_9 на користь ОСОБА_8 500000 гривень відшкодування моральної шкоди, спричиненої злочином.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 просив позов задовольнити частково, а саме просив стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_8 5000 або 6000 гривень відшкодування моральної шкоди, спричиненої злочином, у зв`язку з тяжким матеріальним становищем.

Так, відповідно до ст. 370 КПК судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

За змістом ч. 1 ст. 129 КПК суд, ухвалюючи, зокрема, обвинувальний вирок, залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Частиною 5 ст. 128 КПК передбачено, що цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Згідно зі ст. 374 КПК у мотивувальній частині обвинувального вироку, в числі іншого, зазначаються підстави для задоволення цивільного позову. При цьому виходячи із законодавчих положень у своєму рішенні суд повинен навести точний розрахунок присуджених сум для відшкодування матеріальної шкоди.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд має навести в рішенні відповідні мотиви.

Розмір моральної шкоди представник потерпілого обґрунтовує тим, що внаслідок дій обвинуваченого ОСОБА_3 , потерпілому ОСОБА_8 спричинено моральні та фізичні страждання, зокрема, в його житті відбулись негативні зміни, йому встановлено другу групу інвалідності, трудове каліцтво, ступінь втрати професійної працездатності 75 %, фіксованість уваги на проблемі одужання та реабілітації, переживання фізичних незручностей, відірваність від активного соціального життя.

Разом з тим, зазначає, що в момент отримання травм ОСОБА_8 переніс значний фізичний біль.

За таких обставин розмір моральної шкоди спричиненої ОСОБА_3 представником потерпілої було оцінено у 500000 гривень.

Розмір матеріальної шкоди представник потерпілого в позові не вказує, та не просить про його стягнення.

Відповідно до ст. 81 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Згідно з приписами статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок джерела підвищеної небезпеки.

Виходячи з доведеності вини відповідача в скоєнні кримінального правопорушення, суд враховує обставини за яких позивачу заподіяно шкоду, його душевні страждання та фізичний біль внаслідок заподіяння шкоди здоров`ю, порушення через це звичного способу життя, часткову втрату працездатності та необхідності докладання додаткових зусиль для організації життя та лікування, суд дійшов висновку, щодо доведеності заподіяння позивачу моральної шкоди.

При цьому, враховуючи порядок відшкодування шкоди, завданої неповнолітньою особою, визначений ч. 3 ст. 1179 ЦК України, а саме те, що обов`язок батьків відшкодувати шкоду припиняється після досягнення особою, яка завдала шкоди, повноліття, та враховуючи вік обвинуваченого, суд приходить до висновку, що відшкодувати шкоду має обвинувачений самостійно, а не його мати.

Разом з цим, при визначенні розміру суми, яку необхідно стягнути із обвинуваченого у рахунок відшкодування заподіяної потерпілому моральної шкоди, суд враховує майновий стан винного, який офіційно не працевлаштований та його вік.

Крім того, суд враховує, що злочин, за який ОСОБА_3 обвинувачується, за формою вини є умисний.

Таким чином, сума моральної шкоди яку просить потерпілий стягнути з обвинуваченого, а саме 500000 грн. на переконання суду стане надмірним тягарем для обвинуваченого, в розумінні практики Європейського суду, оскільки з урахуванням його майнового стану він такої можливості не має, а проведення такого стягнення призведе до надмірного та істотного порушення його прав, гарантованих Загальною декларацією прав людини, унеможливить виконання обов`язку з оплати комунальних послуг, а також здійсненню необхідних витрат на медичні препарати, та витрат на елементарні побутові потреби та придбання продуктів харчування.

Тому суд приходить до висновку, що стягнення із обвинуваченого (як цивільного відповідача) саме 50 000 грн. у рахунок відшкодування моральної шкоди можна визнати таким, що повною мірою відповідає принципам розумності, виваженості та справедливості.

Процесуальні витрати відсутні.

Питання речових доказів суд вирішує у порядку передбаченому ст.100 КПК України.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 65, 66, 67, 75, 104 КК України, ст.ст. 100, 128, 368-371, 373-376 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі, на строк 1 (один) рік.

На підставі ст.ст. 75, 104 КК України, звільнити засудженого ОСОБА_3 , від відбування призначеного основного покарання, у виді позбавлення волі, з випробуванням з визначенням іспитового строку тривалістю 1 (один) рік, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі ст. 76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_3 , протягом визначеного іспитового строку, такі обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

Початок іспитового строку рахувати з дня проголошення вироку, тобто з 06 липня 2022 року.

Цивільний позов представника потерпілого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 до ОСОБА_3 , про відшкодування моральної шкоди у розмірі 500000 гривень, - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , моральну шкоду в сумі 50000 (п`ятдесят тисяч) гривень.

В іншій частині в задоволенні позову, - відмовити.

Речові докази, а саме:

-CD-R диск, із записами відео з камер зовнішнього спостереження, - зберігати у матеріалах провадження.

Вирок може бути оскаржений до Одеського апеляційного суду через Малиновський районний суд м. Одеси протягом 30 діб з дня проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1