ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1487/22 Справа № 206/995/22 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2022 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника особи, відносно якої розглядається заява ОСОБА_5 , - адвоката ОСОБА_6 на ухвалу Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 18 квітня 2022 року про продовження застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_5 ,-
за участю

секретаря судового засідання ОСОБА_7

прокурора ОСОБА_8

захисника ОСОБА_6
в режимі відеоконференції
особи, стосовно якої вирішується
питання про зміну виду примусових
заходів медичного характеру ОСОБА_5

лікаря-психіатра ОСОБА_9

В С Т А Н О В И Л А :

За ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 18 квітня 2022 року задоволено заяву Комунального підприємства «Дніпропетровська багатопрофільна клінічна лікарня з надання психіатричної допомоги» Дніпропетровської обласної Ради лікаря-психіатра ОСОБА_9 про продовження примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_5 .
Суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що враховуючи значну підвищену суспільну небезпеку вчиненого діяння ОСОБА_5 , виходячи з вимог ст. 92 КК України, щодо обов`язкового лікування особи з метою запобігання вчиненню нею суспільно небезпечних діянь, діагноза ОСОБА_5 шизофренія, параноїдна форма, безперервний перебіг, галюцинаторно-параноїдний сииндром та дійшов висновку про наявність достатніх законних та обґрунтованих підстав для задоволення заяви представника Комунального підприємства «Дніпропетровська багатопрофільна клінічна лікарня з надання психіатричної допомоги» Дніпропетровської обласної Ради лікаря-психіатра ОСОБА_9 про продовження примусових заходів медичного характеру з посиленим наглядом строком до 6 (шести) місяців.

В апеляції:
- захисник просить ухвалу скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.
В обґрунтовування зазначає, що Самарський районний суд м. Дніпропетровська розглянув заяву КП «Дніпропетровська багатопрофільна клінічна лікарня з надання психіатричної допомоги» ДОР, хоча вказане КП ніякої заяви щодо ОСОБА_5 не надавало.
Також вказує, що суд не мав права на госпіталізацію ОСОБА_5 до відділення із посиленим наглядом, оскільки в нормах закону судам надано право лише продовжити, змінити або припинити застосування примусових заходів медичного характеру. Зазначає, що законом також не передбачено визначити тип закладу, а в даному випадку суд вказав на відділення із посиленим наглядом.
Окрім цього, захисник вказує на те, що висновок комісії лікарів-психіатрів № 50 від 22 березня 2022 року не має обґрунтування необхідності продовження застосування примусових заходів медичного характеру, які б підтверджувалися нормативними документами.

Заслухавши особу, стосовно якої вирішується питання про продовження застосування примусових заходів медичного характеру та її захисника, які підтримали доводи та вимоги апеляційної скарги та просили її задовольнити, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вислухавши пояснення лікаря-психіатра ОСОБА_9 , який вважав необхідним продовжити подальше застосування примусових заходів медичного характеру щодо ОСОБА_5 , колегія суддів дійшла наступного висновку.
Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Статтею 370 КПК України визначено вимоги щодо законності, обґрунтованості та вмотивованості судового рішення, з яких вбачається, що законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.
За змістом ч. 3 ст. 514 КПК України розгляд питання про продовження, зміну чи припинення застосування судом примусових заходів медичного характеру здійснюється за письмовою заявою представника закладу з надання психіатричної допомоги (лікаря-психіатра), де тримається дана особа. До заяви додається висновок комісії лікарів-психіатрів, що обґрунтовує необхідність продовження, зміни або припинення застосування таких примусових заходів. Розгляд питання про зміну чи припинення застосування судом примусових заходів медичного характеру може також здійснюватися за письмовою заявою особи, до якої застосовуються примусові заходи медичного характеру, або її захисника чи законного представника у разі, якщо така особа за своїм станом здоров`я не може усвідомлювати свої дії (бездіяльність) чи керувати ними, в тому числі не може усвідомлено подати до суду відповідну заяву. До заяви додається висновок комісії лікарів-психіатрів закладу, в якому особі надається психіатрична допомога, або, у разі наявності, висновок обраного особою незалежного лікаря-психіатра.
Частиною 1 статті 95 КК України також передбачено, що продовження, зміна або припинення застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється судом за заявою представника закладу з надання психіатричної допомоги (лікаря-психіатра), який надає особі психіатричну допомогу. До заяви додається висновок комісії лікарів-психіатрів, що обґрунтовує необхідність продовження, зміни або припинення застосування таких примусових заходів.
Згідно зі ст. 19 Закону України «Про психіатричну допомогу», питання про зміну або припинення застосування примусового заходу медичного характеру вирішується судом у разі такої зміни стану психічного здоров`я особи, за якої відпадає необхідність застосування раніше призначеного заходу або виникає необхідність у призначенні іншого примусового заходу медичного характеру.
Згідно наданих матеріалів, суд першої інстанції, приймаючи до уваги висновок комісії лікарів-психіатрів щодо особи, до якої застосовуються примусові заходи медичного характеру № 50 від 22 березня 2022 року, вирішив, що в даному випадку необхідно продовжити примусові заходи медичного характеру, призначені ухвалою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 04 жовтня 2018 року відносно ОСОБА_5 в закладі з надання психіатричної допомоги з посиленим наглядом.
При розгляді заяви представника закладу з надання психіатричної допомоги зазначені критерії, визначенні законом були дотримані судом першої інстанції.
Як слідує з висновку комісії лікарів-психіатрів № 50 від 22 березня 2022 року, ОСОБА_5 страждає на шизофренію, параноїдну форму, безперервний перебіг, галюцинаторно-параноїдний сииндром.
Відповідно до цього ж висновку, поведінка ОСОБА_5 стала більш впорядкованою поведінка, переважно відсутні грубі порушення режиму відділення, емоційні реакції стали більш природними та відповідними ситуації, агресивні та аутоагресивні тенденції переважно відсутні, до психічного стану сформована часткова критика. До скоєного правопорушення критика залишається формальною, відзначає протиправність скоєного, наполягає на тому, що йому вже пора додому, розуміння скоєного недостатнє. Емоційно залишається невиразнім, міміка збіднена, мова монотонна. Навички соціально-адаптованої поведінки в процесі формування, закріплені примітивні моделі адаптованої поведінки. Контроль поведінки залишається недостатнім. Залишається замкненім. Мислення непослідовне, з елементами паралогічності.
Апеляційний суд вважає, що висновок комісії лікарів-психіатрів № 50 від 22 березня 2022 року щодо ОСОБА_5 є достатньо обґрунтованим та мотивованим і відповідає вимогам ст. 17 Закону України «Про психіатричну допомогу».
Таким чином, враховуючи медичний критерій, а саме характер і тяжкість захворювання, і досить незначне психічне покращення стану ОСОБА_5 , яке не є стабільним, юридичний критерій - тяжкість вчиненого останнім діяння, що спричинило незворотність наслідків та соціальний критерій - ступінь небезпечності ОСОБА_5 , як психічно хворого для себе чи інших осіб, суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про необхідність продовження примусових заходів медичного характеру з посиленим наглядом.
Колегія суддів враховує, що хоча за висновком комісії лікарів-психіатрів, ОСОБА_5 , за час проведеного лікування, в психічному стані ОСОБА_5 і спостерігається позитивна динаміка, однак, як підтвердив і лікар-психіатр ОСОБА_9 , ці обставини, на даний час, не доводять того факту, що мета примусових заходів медичного характеру виконана, особа перестала бути суспільно-небезпечною, а тому підстав для скасування судового рішення, з мотивів, наведених в апеляційній скарзі адвоката ОСОБА_6 , в цій частині, колегія суддів не вбачає.
Посилання захисника щодо відсутності реабілітаційної програми для ОСОБА_5 не є обґрунтованими, оскільки відповідно висновку комісії лікарів-психіатрів № 50, в його пункті 25 зазначено, що реабілітаційні програми здійснюються згідно з персональним планом реабілітації пацієнта, спрямовані на формування та закріплення соціально-адаптивної моделі поведінки з урахуванням психічного розладу пацієнта.
Колегія суддів звертає увагу, що зміст реабілітаційної програми не є предметом розгляду у даному провадження, не відноситься до компетенції суду та є виключно прерогативою лікарського закладу, в якому перебуває пацієт.
Доводи захисника в тій частині, що КП «Дніпропетровська багатопрофільна клінічна лікарня з надання психіатричної допомоги» ДОР, ніякої заяви щодо ОСОБА_5 не надавало, є достатньо формальними, та такими, що не заслуговують на увагу, оскільки письмова заява даного комунального підприємства в особі його представника лікаря-психіатра ОСОБА_9 була належним чином складена, містить відповідні підписи та печатки, а до неї також надана довіреність на ім`я ОСОБА_9 , яка уповноважила останнього діяти від імені та в інтересах КП «Дніпропетровська багатопрофільна клінічна лікарня з надання психіатричної допомоги» ДОР, що узгоджується з вимогам, передбаченими ст. 514 КПК України.
Інші зауваження захисника стосовно відсутності повноважень КП «Дніпропетровська багатопрофільна клінічна лікарня з надання психіатричної допомоги» ДОР на надання психіатричної допомоги, також є безпідставними, оскільки ці обставини були належним чином досліджені судом першої інстанції та їм була надана обґрунтована оцінка, з чим погоджується і колегія суддів.
Що стосується посилання захисника та не, що суд першої інстанції під час постановлення ухвали послався на госпіталізацію ОСОБА_5 до відділення із посиленим наглядом, чого не передбачено ст. 514 КПК України та ст. 94 КК України, то вони виключно формальними, оскільки жодним чином не впливають на суть судового рішення та не змінює його зміст, та в даному випадку не можуть бути підставою для скасування судового рішення.
За таких обставин, апеляційний суд не знаходить підстав для скасування ухвали суду з тих мотивів, які наведені в апеляційній скарзі адвокатом та доводів наведених ним в судовому засіданні, оскільки судом постановлено ухвалу у відповідності вимог кримінального процесуального закону, ухвала по своїй суті є правомірною, справедливою відповідно до об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог закону, з наведенням достатніх мотивів та підстав.

З огляду на викладене, колегія суддів, вважає необхідним апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу без змін.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -
П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу захисника особи, відносно якої розглядається заява ОСОБА_5 , - адвоката ОСОБА_6 , - залишити без задоволення.
Ухвалу Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 18 квітня 2022 року про продовження застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_5 , - залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4