Справа № 157/1044/21
Провадження №1-кп/157/35/22
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 серпня 2022 рокумісто Камінь-Каширський

Камінь-Каширський районний суд Волинської області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6

захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

потерпілих ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000204 від 12 червня 2021 року про обвинувачення:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Київ, жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з базовою загальною середньою освітою, одруженого, непрацевлаштованого, раніше судимого:

- вироком Святошинського районного суду м. Києва від 13 березня 2003 року за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки, звільнений від відбування покарання на підставі статей 75, 104 КК України зі встановленням іспитового строку 2 роки; згідно з постановою Святошинського районного суду від 05 липня 2004 року іспитовий строк скасовано та направлено засудженого для відбування призначеного покарання;

- вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 31 березня 2008 року за ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 6 місяців, звільнений з місць позбавлення волі 23 травня 2012 року по відбуттю строку покарання;

- вироком Святошинського районного суду м. Києва від 12 липня 2013 року за ч. 1 ст. 121 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 1 місяць, ухвалою Березанського міського суду Київської області від 02 березня 2016 року на підставі ч. 5 ст. 72 КК України зараховано строк попереднього ув`язнення в період з 25 січня 2013 року по 12 серпня 2013 року з розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі по вироку Святошинського районного суду м. Києва від 12 липня 2013 року, 08 серпня 2017 року звільнений з Березанської виправної колонії №95 по відбуттю строку покарання;

- вироком Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 25 березня 2020 року за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк 2 роки, звільнений від відбування призначеного покарання на підставі статті 75 КК України зі встановленням іспитового строку 2 роки,

у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 187 КК України,

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Брониця Камінь-Каширського району, жителя АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, розлученого, непрацевлаштованого, в порядку ст. 89 КК України не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України,

встановив:

ОСОБА_5 08 червня 2021 року біля 17 год 30 хв, знаходячись поблизу магазину «Мотосвіт», навпроти житлового будинку №1 по вул. Лесі Українки м. Каменя-Каширського Волинської області, діючи з прямим умислом та корисливим мотивом, керуючись метою відкритого викрадення чужого майна, шляхом ривка з правої руки ОСОБА_9 , повторно відкрито викрав вживаний мобільний телефон марки «Samsung» моделі SM-J320H/DS, вартістю 563 грн 33 к., з картою пам`яті формату micro SD марки «Toshiba» ємністю 8 Гб і вартістю 70 грн та з сім-картою оператора мобільного зв`язку «Київстар» вартістю 100 грн, чим спричинив потерпілому майнову шкоду на загальну суму 733 грн 33 к.

Крім того, ОСОБА_5 за попередньою змовою з ОСОБА_6 групою осіб 14 листопада 2021 року біля 12 год 15 хв, знаходячись на узбіччі дороги поблизу житлового будинку АДРЕСА_3 , неподалік мосту через річку Цир, обоє перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, діючи з прямим умислом, з корисливих мотивів, здійснили напад на ОСОБА_10 з метою заволодіння чужим майном, поєднаний з насильством, небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, який зазнав нападу. Зокрема, ОСОБА_6 , підійшовши до ОСОБА_10 зі спини, накинув останньому на шию круглий чохол від автомобільного керма, душив потерпілого, а також, наступивши на його праву ногу, блокував рухи ОСОБА_10 , а ОСОБА_5 у свою чергу витягнув із правої кишені штанів потерпілого грошові кошти в сумі 310 грн, спричинивши ОСОБА_10 в такий спосіб майнову шкоду на вказану суму.

Обвинувачений ОСОБА_5 винуватість у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, визнав повністю та просив врахувати, що заподіяні потерпілому ОСОБА_9 збитки відшкодовані повністю. Водночас, не визнав своєї вини у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, оскільки жодних насильницьких дій щодо потерпілого ОСОБА_10 він не вчиняв, а вказана в обвинуваченні сума викрадених у потерпілого грошових коштів не підтверджується жодними доказами.

Обвинувачений ОСОБА_6 також не визнав своєї вини в інкримінованому йому злочині та заперечив свою причетність до вчинення насильницьких дій щодо потерпілого ОСОБА_10 за викрадення в нього грошових коштів.

Натомість обвинувачені ОСОБА_5 та ОСОБА_6 визнали, що 14 листопада 2021 року перебували на АДРЕСА_3 , де розпивали спритні напої з потерпілим ОСОБА_10 та свідком ОСОБА_11 .

Попри невизнання обвинуваченим ОСОБА_5 своєї вини у відкритому повторному викраденні належного потерпілому ОСОБА_9 майна, його винуватість у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами.

Зокрема, показаннями потерпілого ОСОБА_9 про те, що 08 червня 2021 року близько 17 год 30 хв він повертався з роботи додому по вул. Лесі Українки в м. Камені-Каширському. Поблизу житлового будинку №1 він упав, оскільки був п`яний, при цьому з кишені його штанів випав належний йому мобільний телефон. До нього підійшов ОСОБА_5 , взяв з його руки телефон і почав віддалятися. На його запитання, навіщо ОСОБА_5 забрав його телефон і куди він прямує, останній відповів, що телефон йому потрібен, щоб подзвонити та пішов геть. Оскільки ОСОБА_5 довгий час не повертався, він звернувся в поліцію із заявою про викрадення телефону. На даний час претензій до обвинуваченого він не має, оскільки викрадений у нього мобільний телефон коштує недорого, крім того заподіяні збитки йому відшкодовано повністю.

Крім показань потерпілого, вина обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні грабежу підтверджується показаннями свідків. Так, свідок ОСОБА_12 показав, що 08 червня 2021 року він зустрів ОСОБА_5 у центрі міста Каменя-Каширського, разом із яким пішов до місцевого парку. По дорозі до парку, на вул. Лесі Українки, вони побачили ОСОБА_9 , який лежав біля огорожі житлового будинку АДРЕСА_3 . ОСОБА_5 пішов до потерпілого, а він залишився чекати на нього біля під`їзду найближчої п`ятиповерхівки. Через деякий час ОСОБА_5 повернувся з мобільним телефоном у руках, який запропонував продати, а за виручені кошти придбати спиртне. Оскільки всі ломбарди вже були зачинені, мобільний телефон вони продали ОСОБА_13 за 150 грн.

Свідок ОСОБА_13 підтвердив, що 08 червня 2021 року до нього прийшли ОСОБА_5 та ОСОБА_12 , а також незнайома дівчина та запропонували йому придбати мобільний телефон марки «Samsung», запевнивши при цьому, що телефон некрадений. Він погодився купити дану річ за 150 грн., одразу заплатив 50 грн, решту віддав наступного дня. Проте через кілька днів ОСОБА_5 і ОСОБА_12 знову прийшли до нього та повідомили, що телефон крадений і його потрібно повернути власнику, після чого він повернув придбаний телефон.

Винуватість обвинуваченого ОСОБА_5 у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, доводиться також дослідженими судом документами. Зокрема, протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення (т. 2 а.с. 4), в якій потерпілий ОСОБА_9 повідомив, що 08 червня 2021 року близько 17 години у м. Камені-Каширському Волинської області, поблизу магазину «Мотосвіт», невідома особа викрала в нього мобільний телефон марки «Samsung». Згідно з протоколом огляду місця події та протоколом огляду предметів від 14 червня 2021 року (т. 2 а.с. 7, 11) викрадені в потерпілого ОСОБА_9 мобільний телефон марки «Samsung», карта пам`яті марки «Toshiba» та сім-карта оператора мобільного зв`язку «Київстар» були добровільно видані ОСОБА_5 працівникам поліції.

Обставини вчинення даного злочину встановлені з протоколів проведення слідчих експериментів. Зокрема, з протоколів проведення слідчих експериментів з участю потерпілого ОСОБА_9 від 25 червня 2021 року та від 23 липня 2021 року (т. 2 а.с. 25), в ході яких він вказав на місце скоєння злочину АДРЕСА_4 та підтвердив, що належним йому мобільним телефоном ОСОБА_5 заволодів шляхом відкритого викрадення способом ривка, а на його вимогу повернути телефон ОСОБА_5 не відреагував.

Протоколом проведення слідчого експерименту з участю свідка ОСОБА_12 від 20 липня 2021 року (т. 2 а.с. 31), в ході якого свідок підтвердив, що на вулиці Лесі Українки в м. Камені-Каширському, на шляху до місцевого парку він з ОСОБА_5 та ОСОБА_14 помітили чоловіка, який лежав на землі. ОСОБА_5 залишив їх та пішов до незнайомого чоловіка, а він із ОСОБА_14 чекали на нього біля багатоквартирного будинку. Коли ОСОБА_5 приєднався до них, то продемонстрував мобільний телефон марки «Samsung», якого не зміг розблокувати та запропонував продати.

Протоколом проведення слідчого експерименту з участю обвинуваченого ОСОБА_5 від 27 липня 2021 року (т. 2 а.с. 53), в ході якого обвинувачений підтвердив, що заволодів належним потерпілому мобільним телефоном, вирвавши його з рук потерпілого, та вказав на місце скоєння злочину.

Таким чином, показаннями потерпілого ОСОБА_9 та свідка ОСОБА_12 , що підтвердженні результатами слідчих експериментів з їх участю, а також з участю ОСОБА_5 , повністю спростовується версія обвинуваченого про те, що мобільним телефоном потерпілого він заволодів шляхом обману, а не шляхом відкритого викрадення, яке йому інкримінується, а тому його дії слід кваліфікувати як шахрайство.

Під час пред`явлення для впізнання особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, потерпілий ОСОБА_9 , серед інших, вказав на обвинуваченого ОСОБА_5 , що зафіксовано у відповідному протоколі від 27 червня 2021 року (т. 2 а.с. 50).

Твердження сторони захисту про недопустимість як доказу протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 27 червня 2021 року з тих підстав, що потерпілому ОСОБА_9 були пред`явлені для впізнання не особи, а їх фотознімки, не мають правового підґрунтя, оскільки норми ст. 228 КПК України, яка визначає порядок проведення такої слідчої дії, передбачає можливість пред`явлення особі, яка впізнає, як осіб, так і їх фотознімків або матеріалів відеозапису.

В ході огляду речей, а саме мобільного телефону, карти пам`яті та сім-картки, потерпілий ОСОБА_9 повідомив, що це саме той мобільний телефон, який був викрадений у нього 08 червня 2021 року на вул. Лесі Українки в м. Камені-Каширському, що зафіксовано в протоколі огляду від 23 липня 2021 року (т. 2 а.с.46).

Висновком судової товарознавчої експертизи від 17 червня 2021 року (т. 2 а.с. 16) підтверджується, що внаслідок протиправних дій ОСОБА_5 потерпілому ОСОБА_9 була заподіяна майнова шкода на загальну суму 733 грн 33 к.

Обвинувачені ОСОБА_5 та ОСОБА_15 своєї вини у здійсненні нападу на потерпілого ОСОБА_10 з метою заволодіння його майном також не визнали, проте їх винуватість у вчиненні даного злочину, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, повністю доводиться дослідженими в судовому засіданні доказами.

Зокрема, показаннями потерпілого ОСОБА_10 про те, що 14 листопада 2021 року приблизно в 12 годині він зустрів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 і ОСОБА_11 у районі вулиці Шевченка в м. Камені-Каширському та запропонував їм випити горілки з того приводу, що його дружина знаходиться в половому відділенні Камінь-Каширської центральної районної лікарні та очікує на народження дитини. Він придбав спиртне в магазині й усі разом вони пішли на вул. Набережна до річки Цир на місце колишнього водозабору. Згодом за його кошти ОСОБА_5 ще придбав горілки в місцевого жителя, яку вони також випили. Коли скінчилася горілка, він повідомив своїх знайомих, що має їхати в с. Залісся Камінь-Каширського району, щоб забрати паспорт дружини та відвезти його в лікарню. Тоді ОСОБА_5 попросив у нього ще грошей, а коли він відмовився, той пригрозив, що вони відберуть усі гроші, якщо він добровільно не дасть їм 20 грн. Коли він знову відмовив давати гроші, ОСОБА_5 схопив його за одяг, а ОСОБА_6 , стоячи зі спини, накинув йому на шию чохол від автомобільного керма і почав тягнути назад, здавлюючи йому шию. ОСОБА_11 у цей час стояла осторонь і просила обвинувачених його не чіпати. Коли він почав опиратися, ОСОБА_6 вдарив його по нозі. Від удушення він почав втрачати свідомість, тому припинив опір нападникам. ОСОБА_5 у цей час витягнув у нього з правої кишені штанів гроші в сумі 310 грн. та разом із ОСОБА_6 і ОСОБА_11 пішли вулицею Набережна. Відкашлявшись, він зателефонував у поліцію, після чого в місцевому відділі поліції подав заяву про злочин. На цей час претензій до обвинувачених не має, оскільки мати ОСОБА_6 відшкодувала йому всі матеріальні збитки.

Крім показань потерпілого, вина обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у вчиненні розбою підтверджується показаннями свідків. Зокрема, свідок ОСОБА_11 показала, що вранці 14 листопада 2021 року вона зустріла ОСОБА_5 та ОСОБА_6 . Разом вони вирішили піти до річки, щоб покурити. По дорозі вони зустріли ОСОБА_10 та його знайомого. Потерпілий розповів їм, що відвіз дружину в пологовий будинок та хоче відсвяткувати цю подію. Всі разом вони підійшли до річки, де розпивали спиртне. Знайомий ОСОБА_10 від випитого почав вести себе неадекватно, тому його змусили піти. Коли закінчилася горілка, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 почали сперечатися з ОСОБА_10 . Вона відійшла в сторону, щоб не бути свідком суперечки, тому насильницьких дій щодо потерпілого не бачила. Через деякий час її наздогнали обвинувачені й вони разом пішли в квартиру ОСОБА_16 , яка знаходиться в центрі міста Каменя-Каширського. По дорозі вони придбали півторалітрову пляшку горілки та пельмені. Через деякий час у квартирі їх затримали працівники поліції. Також свідок показала, що ОСОБА_10 був п`яний, однак вів себе адекватно. Під час розпивання спиртного потерпілий розповідав їм, що в минулому травмував ноги та є особою з інвалідністю.

Свідок ОСОБА_17 підтвердив, що 14 листопада 2021 року обвинувачений ОСОБА_5 купував у нього самогон та сигарети, за що розраховувався купюрою номіналом 200 грн. Того ж дня до нього прийшли працівники поліції й вилучили цю купюру.

Свідок ОСОБА_18 у суді показав, що є власником квартири, в якій 14 листопада 2021 року проводився обшук. У ході обшуку працівники поліції вилучили чохол на автомобільне кермо, пластикову пляшку з горілкою та кульок із пельменями. Це не були його речі, а тому вважає, що вони належали ОСОБА_5 , оскільки той безперешкодно заходив у його квартиру.

Винуватість обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, доводиться також дослідженими судом документами. Зокрема, протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення (т. 2 а.с. 77), в якій потерпілий ОСОБА_10 повідомив, що 14 листопада 2021 року близько 12 год 15 хв на вулиці Набережна в м. Камені-Каширському двоє візуально знайомих осіб відкрито заволоділи належними йому грошовими коштами в сумі 310 грн. Згідно з протоколом огляду місця події від 14 листопада 2021 року (т. 2 а.с. 79) місцем вчинення злочину є інженерна гідроспоруда, що розташована на початку вулиці Набережна, поблизу житлового будинку №1, у м. Камені-Каширському.

Під час пред`явлення для впізнання особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, потерпілий ОСОБА_10 , серед інших, вказав на обвинуваченого ОСОБА_5 та обвинуваченого ОСОБА_6 , описав їх зовнішні прикмети та назвав по прізвиськах, що зафіксовано у відповідних протоколах від 25 листопада 2021 року (т. 2 а.с. 102, 105).

Твердження сторони захисту про недопустимість як доказів протоколів пред`явлення осіб для впізнання за фотознімками від 25 листопада 2021 року з тих підстав, що потерпілому ОСОБА_10 були пред`явлені для впізнання не особи, а їх фотознімки, знову ж таки не мають правового підґрунтя. Як уже зазначив суд порядок проведення такої слідчої дії як пред`явлення особи для впізнання визначається статтею 228 КПК України, яка передбачає можливість пред`явлення особі, яка впізнає, як осіб, так і їх фотознімків або матеріалів відеозапису.

Згідно з протоколом обшуку, проведеного 15 листопада 2021 року (т. 2 а.с. 112), у квартирі АДРЕСА_5 , яка належить свідку ОСОБА_18 , було виявлено та вилучено чохол на автомобільне кермо, пельмені напівфабрикати в прозорому кульку та пластикову пляшку зі спритним напоєм.

Характерні ознаки вилучених під час обшуку речей були описані слідчим під час їх огляду в протоколі проведення слідчої дії від 20 листопада 2021 року (т. 2 а.с. 123).

Обставини вчинення обвинуваченими інкримінованого їм розбійного нападу встановлені з протоколів проведення слідчих експериментів. Зокрема, під час проведення слідчого експерименту з участю потерпілого ОСОБА_10 він вказав на місце скоєння злочину АДРЕСА_3 , та продемонстрував, у який спосіб ОСОБА_6 накинув йому на шию чохол від автомобільного керма та як здушував ним за шию потерпілого, а також описав дії ОСОБА_5 , який у цей час заволодів грошовими коштами потерпілого, що зафіксовано в протоколі проведення слідчої дії, хід якої фіксувався за допомогою технічного приладу відеозапису (т. 2 а.с. 132).

Протоколом проведення слідчого експерименту з участю свідка ОСОБА_11 від 15 листопада 2021 року (т. 2 а.с. 132) підтверджуються показання потерпілого щодо обставин розбійного нападу на нього. Так, свідок ОСОБА_11 вказала на місце скоєння злочину та підтвердила, що ОСОБА_5 і ОСОБА_6 вимагали гроші в ОСОБА_10 , а коли той відмовив, почали шарпати його за одяг та голосно кричати. Вона бачила як ОСОБА_6 намагався накинути потерпілому на шию чохол від автомобільного керма. Також свідок вказала, що коли ОСОБА_5 і ОСОБА_6 наздогнали її, то сказали: «Все добре, гроші є». Після цього ОСОБА_5 придбав самогону, а вона пельмені напівфабрикати на гроші, які їй дав ОСОБА_5 .

Таким чином, показаннями потерпілого ОСОБА_10 , свідка ОСОБА_11 , які підтвердженні результатами слідчих експериментів з їх участю, повністю підтверджується правильність кваліфікації дій обвинувачених за ч. 2 ст. 187 КК України. Спосіб вчинення насильницьких дій, а саме здушення за шию чохлом від керма, наслідки цих дій тимчасова втрата потерпілим свідомості, безлюдне місце скоєння злочину, характеризує дії обвинувачених саме як напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний з насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, та усуває всі сумніви щодо безпідставності кваліфікації дії обвинувачених за ч. 2 ст. 186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна. Крім того, злагодженість дій ОСОБА_5 і ОСОБА_6 під час скоєння злочину переконливо свідчить про те, що напад на потерпілого був вчинений обвинуваченими за їх попередньою змовою групою осіб.

Винуватість ОСОБА_5 та ОСОБА_6 доводиться також переглянутим у судовому засіданні відеозаписом із відеокамери зовнішнього спостереження житлового будинку АДРЕСА_3 , який був добровільно виданий його власником ОСОБА_19 (т.2 а.с. 140). Зокрема на відеофайлі №8 «130548М» (9 хв 53 с) та на відеофайлі №9 «131548М» зафіксовано сутичку трьох чоловіків, на деякій відстані від яких перебуває особа жіночої статі. При наближенні трьох осіб до відеокамери в них упізнаються обвинувачені ОСОБА_5 і ОСОБА_6 та свідок ОСОБА_11 , в цей час інша особа віддаляється від місця події в протилежному напрямку.

Суд вважає безпідставним клопотання сторони захисту про визнання недопустимим цього відеозапису як доказу в кримінальному провадженні з тих підстав, що він отриманий з порушенням порядку, встановленого Кримінальним процесуальним кодексом України, зокрема без дозволу слідчого судді на тимчасовий доступ до нього.

У відповідності до ст. 93 КПК України збирання доказів здійснюється сторонами кримінального провадження, потерпілим, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у порядку, передбаченому цим Кодексом. Сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 223 КПК України слідчими (розшуковими) діями є дії, спрямовані на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні.

Згідно з ч. 1 ст. 237 КПК України з метою виявлення та фіксації відомостей щодо обставин вчинення кримінального правопорушення слідчий, прокурор проводять огляд місцевості, приміщення, речей та документів.

Отже, огляд речей та документів, проведений слідчим після внесення інформації в ЄРДР, є слідчою (розшуковою) дією, не суперечить вимогам КПК України та спрямований на отримання (збирання) або перевірку доказів.

Протокол, який складає слідчий у процесі огляду речей чи/та документів, повинен відповідати вимогам ч. 3 ст. 104 КПК України та є процесуальним джерелом доказів згідно із положеннями ч. 2 ст. 84, п. 3 ч. 2 ст. 99 КПК України. За умови відповідності вимогам ч. 1 ст. 98 КПК України речі, добровільно надані особою є речовими доказами і повинні зберігатися за правилами, встановленими КПК України та відповідною Інструкцією.

Як пояснив допитаний у судовому засіданні слідчий ОСОБА_20 , відеозапис, що міститься в матеріалах кримінального провадження та на якому зображені ОСОБА_5 і ОСОБА_6 , був виявлений працівниками поліції під час подворового обходу в районі місця вчинення злочину з метою зібрання інформації про обставини вчинення кримінального правопорушення. Власник житлового будинку, на якому була встановлена система відеоспостереження, ОСОБА_19 добровільно видав йому картку формату micro SD, на якій містився відеозапис за 14 листопада 2021 року. Під час огляду даного відеозапису він відібрав епізоди, які по часу найбільш наближені до часу вчинення кримінального правопорушення. Даний відеозапис був оглянутий та визнаний речовим доказом і приєднаний до матеріалів кримінального провадження. Під час виготовлення тексту протоколу огляду речей він копіював частину тексту з інформацією про розмір файлу та не відкоригував його відповідно до кожного файлу, тому розмір деяких файлів вказано невірно.

Допитаний у судовому засіданні ОСОБА_19 підтвердив, що в листопаді 2021 року до нього прийшли працівники поліції та попросили надати відеозапис із камери зовнішнього спостереження. Картку пам`яті формату micro SD з відеозаписом він добровільного видав слідчому ОСОБА_20 , який через деякий час повернув карту. Дана картка зберігається в нього й по цей час. Також пояснив, що наявна в нього система відеоспостереження не найвищої якості, а тому формує файли різного розміру.

Наведене свідчить, що вказаний вище відеозапис здобутий органом досудового розслідування у спосіб передбачений нормами КПК України, має відношення до цього кримінального провадження, а тому відсутні підстави для визнання його недопустимим.

Допитані в судовому засіданні поняті ОСОБА_21 та ОСОБА_22 підтвердили, що особисто брали участь у проведенні слідчих дій у даному кримінальному провадження, як і в інших кримінальних провадженнях, у яких їх залучали як понятих. Будь-якої зацікавленості в певному результаті даного кримінального провадження вони не мають, оскільки зі сторонами провадження не знайомі.

Сторона захисту заявила клопотання про визнання недопустимими ряду доказів у кримінальному провадженні, а саме: протокол затримання підозрюваних, протокол прийняття зави про вчинене кримінальне правопорушення, протокол прийняття речей і документів, які були добровільно видані (надані) для приєднання до матеріалів кримінального провадження, ілюстративні фототаблиці, протокол обшуку, протоколи проведення слідчих експериментів, протоколи пред`явлення особи для впізнання за фотознімками, ухвалу суду від 22.12.2021 року, протокол огляду речей від 16.11.2021 року, консультаційний висновок спеціаліста та похідні від них докази, а також показання потерпілого ОСОБА_10 і свідка ОСОБА_11 . Клопотання обґрунтоване тим, що перелічені вище докази здобуті органом досудового розслідування з порушенням норм КПК України.

Проте, суд не погоджується з такою думкою сторони захисту з мотивів викладених вище, а також у зв`язку з безпідставністю висловлених тверджень. Так, згідно з матеріалами кримінального провадження, зокрема протоколами затримання осіб від 14 листопада 2021 року, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 було затримано в порядку ст. 208 КПК України, в присутності їх захисника, що відображено на відеозаписі слідчої дії, при дослідженні якого не було встановлено порушення порядку затримання та прав людини. Обшук обвинувачених проводився одночасно з їх затриманням та фіксувався на той же носій інформації. Також належним чином зафіксовано проведення обшуку в квартирі свідка ОСОБА_18 , відеозапис було перервано лише для виготовлення протоколу слідчої дії. Решту доводів клопотання про визнання доказів недопустимими суд вважає безпідставними з мотивів, що викладені вище.

Також суд не може погодитися з твердженнями сторони захисту про порушення порядку відкриття обвинуваченим матеріалів досудового розслідування, оскільки з наявних у справі протоколів надання доступу до цих матеріалів вбачається, що з ними ознайомилися як обвинувачені, так і їх захисники, про що свідчать їх підписи та записи про відсутність клопотань, що також підтвердили ОСОБА_5 і ОСОБА_6 у судовому засіданні. Тому їх твердження про нерозуміння такої процесуальної дії, ненадання достатнього часу для ознайомлення з матеріалами досудового розслідування, відсутність захисника та, як насідок, порушення права на захист є безпідставними, оскільки не підтверджуються належними доказами.

Оцінюючи досліджені під час судового розгляду докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності та достатності, суд вважає, що обвинувачені ОСОБА_5 та ОСОБА_6 вчинили злочин, передбачений ч. 2 ст. 187 КК України, оскільки за попередньою змовою групою осіб здійснили напад на потерпілого ОСОБА_10 з метою заволодіння його майном, поєднаний з насильством, небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого. Крім того, обвинувачений ОСОБА_5 вчинив злочин, передбачений ч. 2 ст. 186 КК України, оскільки повторно відкрито викрав майно потерпілого ОСОБА_9 .

До обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, суд відносить його щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 за вчинення цього злочину, суд не вбачає.

Обставин, які пом`якшують покарання обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, суд не встановив.

До обставин, які обтяжують покарання обвинувачених за вчинення цього злочину, суд визнає вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння, вчинення кримінального правопорушення щодо особи з інвалідністю, а відносно ОСОБА_5 , крім того, рецидив злочинів.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд враховує ступінь тяжкості та суспільну небезпеку вчинених ним злочинів, обставини їх вчинення, особу винного, його спосіб життя, негативну характеристику за місцем проживання, те, що в минулому він неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності та відбував покарання за вчинення умисних тяжких злочинів, новий злочин скоїв під час іспитового строку, що свідчить про його вперте небажання стати на шлях виправлення, та з урахуванням думки потерпілих вважає, що виправлення обвинуваченого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як самим засудженим, так і іншими особами можливе при призначенні йому покарання лише у виді реального позбавлення волі в межах санкцій статей, по яких він притягується до кримінальної відповідальності. Остаточне покарання обвинуваченому ОСОБА_5 слід визначити з урахуванням положень статей 70, 71 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим та повного складання призначених покарань за правилами ст. 72 КК України.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , суд враховує ступінь тяжкості та суспільну небезпеку вчиненого ним злочину, обставини його вчинення, особу винного, його спосіб життя, негативну характеристику за місцем проживання, те, що в минулому він неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності та відбував реальне покарання за вчинення умисного тяжкого злочину, та з урахуванням думки потерпілого вважає, що виправлення обвинуваченого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як самим засудженим, так і іншими особами можливе при призначенні йому покарання лише у виді реального позбавлення волі в межах санкції статті, по якій він притягується до кримінальної відповідальності.

При вирішенні питання щодо обрання обвинуваченим запобіжного заходу до набрання вироком законної сили суд враховує особи обвинувачених, тяжкість та обставини вчинених ними злочинів, а також бере до уваги, що обвинувачений ОСОБА_5 до моменту взяття під варту систематично вчиняв адміністративні правопорушення та не виконував обмеження встановленого щодо нього адміністративного нагляду, а обвинувачений ОСОБА_6 порушував умови обраного щодо нього запобіжного заходу у виді домашнього арешту, що свідчить про наявність ризику вчинення ними інших кримінальних правопорушень, а тому, на думку суду, цілком обґрунтованим є застосування щодо обвинувачених запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати на залучення експерта для проведення судової товарознавчої експертизи на суму 658 грн 10 к., що підтверджуються розрахунками вартості та калькуляцією проведеної експертизи, слід стягнути з обвинуваченого ОСОБА_5 на користь держави.

Арешт, накладений на тимчасово вилучене майно, згідно з ухвалами слідчого судді Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 17 червня 2021 року, від 16 листопада 2021 року та 18 листопада 2021 року, слід скасувати.

Цивільний позов не заявлено.

Керуючись статтями 368, 370, 374 КПК України, суд

ухвалив:

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 187 КК України, та призначити покарання:

- за ч. 2 ст. 186 КК України 4 (чотири) роки позбавлення волі;

- за ч. 2 ст. 187 КК України 7 (сім) років позбавлення волі.

На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно визначити ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі на строк 7 (сім) років.

На підставі ст. 71 КК України із застосуванням ст. 72 КК України, відповідно до якої одному дню позбавлення волі відповідає два дні обмеження волі, за сукупністю вироків до покарання за цим вироком повністю приєднати невідбуте покарання за вироком Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 25 березня 2020 року та остаточно призначити ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі на строк 8 (вісім) років.

Строк відбування покарання обвинуваченому рахувати з дня його затримання 14 листопада 2021 року.

ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 7 (сім) років.

Строк відбування покарання обвинуваченого рахувати з 08 серпня 2022 року.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_6 в строк відбуття покарання строк попереднього ув`язнення з 14 листопада 2021 року по 25 березня 2022 року включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі, що становить 4 (чотири) місяці 12 (дванадцять) днів.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_5 строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на тридцять днів до 06 вересня 2022 року включно.

Застосувати до обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на тридцять днів до 06 вересня 2022 року включно, взявши його під варту із зали суду.

Речові докази: мобільний телефон марки «Samsung» моделі SM-J320H/DS, карту пам`яті формату micro SD марки «Toshiba», сім-карту оператора мобільного зв`язку «Київстар» повернути потерпілому ОСОБА_9 ; грошові купюри номіналом 50 та 200 гривень серії СМ №5530662, серії ГГ №4476109 повернути потерпілому ОСОБА_10 ; оптичний диск для лазерних систем зчитування марки «Verbatim» з маркуванням ZE6271-DVD-J47F4 залишити в матеріалах справи; пластикову пляшку ємністю 1 л., пластикову пляшку ємністю 1,5 л., скляну пляшку ємністю 0,5 л., чохол на автомобільне кермо та пельмені напівфабрикати знищити.

Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_5 в дохід держави 658 (шістсот п`ятдесят вісім) гривень 10 копійок процесуальних витрат на залучення експерта для проведення судової товарознавчої експертизи.

Арешт, накладений на тимчасово вилучене майно згідно з ухвалою слідчого судді Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 17 червня 2021 року, від 16 листопада 2021 року та 18 листопада 2021 року, скасувати.

Вирок може бути оскаржений до Волинського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Камінь-Каширський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення, обвинуваченими у той же строк з моменту вручення копії вироку.

Головуючий: ОСОБА_1