Справа № 471/281/20
Провадження №1-кп/471/1/22
Номер рядка звіту 18
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 квітня 2022 року

Братський районний суд Миколаївської області

в складі: головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

прокурора - ОСОБА_4 , ОСОБА_5

обвинуваченого - ОСОБА_6

захисника - ОСОБА_7

потерпілої - ОСОБА_8

представника потерпілої - ОСОБА_9

розглянувши у судовому засіданні в залі суду смт. Братське Миколаївської області кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000054 від 09.03.2019 року по обвинуваченню:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Новомар`ївка, Братського району, Миколаївської області, громадянина України, з середньою освітою, працюючого СПП «Куйбишева», не одруженого, маючого на утримання двох неповнолітніх дітей, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого:

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України,

В С Т А Н О В И В

09 березня 2019 року близько 02:00 год. ОСОБА_8 перебувала на вул.. Миру в смт. Братське Вознесенського району Миколаївської області поблизу бару «777». В цей час по вказаній вулиці проходив ОСОБА_6 , який зачепив ОСОБА_8 своїм плечем, на що остання зробила йому зауваження та між ними виник словесний конфлікт, в результаті чого у ОСОБА_6 виник злочинний умисел на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_8 .

Реалізуючи задумане та маючи на меті спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_8 , ОСОБА_6 умисно наступив своєю ногою на ліву ногу ОСОБА_8 таким чином притиснувши ногу потерпілої до землі та штовхнув її руками в область грудної клітини, від чого остання впала на землю та отримала тілесні ушкодження у вигляді перелому 2-3-4 плесневих кісток лівої стопи, які відносяться до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості по ознакам довготривалого розладу здоров`я та відсутності небезпеки для життя.

ОСОБА_6 , продовжуючи реалізовувати свій умисел на спричинення тілесних ушкоджень наніс ОСОБА_8 декілька ударів ногою в область правої та лівої ніг останній, чим спричинив тілесні ушкодження у вигляді крововиливу в ділянці правої гомілки та лівого стегна.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 вину у вчиненні кримінального правопорушення не визнав, позовні вимоги також не визнав, суду пояснив, що 08 березня 2019 року близько 24:00 години, він приїхав в смт. Братське привіз родичів. Потім, десь 0:30 годині він заїхав до бару «777» в смт. Братське, купити сигарет, але їх в наявності не було, там він зустрів знайомого, побалакали з ним, на подвір`ї біля бару, а коли повертався до своєї машини, випадково зачепив плечем потерпілу ОСОБА_8 , відразу же вибачився, але остання почала його ображати, казати «ти не знаєш хто я», а потім замахнулася та хотіла вдарити його по обличчю. Він відмахнув її руку, але в цей же час, брат потерпілої, ОСОБА_10 , повалив його на землю, падаючи він побачив, як друзі потерпілої біжать до них. Почалася штовханина, потім їх розборонили. При падінні йому було завдано тілесних ушкоджень, але до поліції він не звертався, оскільки не вважав це правильним з чоловічого боку. Покази свідків вважає не послідовними та суперечливими. Ніяких тілесних ушкоджень потерпілій не завдавав, звідки у неї з`явилися наявні тілесні ушкодження, він не знає.

Захисник обвинуваченого, адвокат ОСОБА_7 зазначила, що вина її підзахисного не доведена, так як не підтверджується належними доказами, а покази свідків є суперечливими. Так, потерпіла та свідок ОСОБА_10 вказують, що місце початку конфлікту є вулиця біля бару, а свідок ОСОБА_11 зазначила, що конфлікт почався в фойє бару. Свідок ОСОБА_12 бачив лише як обвинувачений штовхнув потерпілу, а сам факт нанесення їй тілесних ушкоджень не бачив. Окрім цього не встановлено умислу на спричинення обвинуваченим тілесних ушкоджень потерпілій.

Незважаючи на невизнання обвинуваченим своєї вини, його вина у вчиненні злочину, підтверджується сукупністю зібраних по справі та перевірених у судовому засіданні наступних доказів.

Так, з показів потерпілої ОСОБА_8 встановлено, що в ніч з 08.03 на 09.03.2019 року вона перебувала в барі «777», що розташований в смт. Братське. Близько 02:00 год. вона вийшла на вулицю та пішла в бік магазину «Ретро», що розташований по цій же вулиці. Перебуваючи на відстані близько 150 метрів від бару, на зустріч їй йшли два хлопці, один з яких, як згодом з`ясувалося є обвинувачений ОСОБА_6 , та який штовхнув її у плече. Вона зробила йому зауваження, тоді ОСОБА_6 схопив її за груди та притиснув своєю ногою її ліву ногу до землі та відштовхнув її. Вона впала на землю, відчула сильний біль та хруст, а обвинувачений в цей час продовжив наносив їй удари ногою по тулубу. Її брат, ОСОБА_10 хотів заступитися за неї, але його також бив інший чоловік, який був разом з обвинуваченим, прізвище якого потерпіла не знає. Потім інший чоловік зупинив бійку, та вона з братом пішли додому. Оскільки нога сильно боліла, викликали швидку, лікар швидкої повідомив поліцію. В результаті протиправних дій обвинуваченого їй були спричинені тілесні ушкодження, а саме переломи 2-3-4 плесневих кісток лівої стопи з крововиливом в ділянці лівої стопи та крововиливи в ділянці правої гомілки та лівого стегна. Після отримання тілесних ушкоджень вона деякий час перебувала на лікуванні та наразі потребує медичного нагляду. На лікування нею було витрачено 348,41 грн. Також їй було спричинено моральні страждання, які вплинули на її життя та здоров`я, тому вона просить стягнути з обвинуваченого на її користь 15000 грн. на відшкодування моральної шкоди.

Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні показав, що 09.03.2019 року близько 02:00 години він та його сестра, потерпіла ОСОБА_13 перебували в барі «777» в смт. Братське. Коли вони вийшли до туалету на зустріч їм йшов обвинувачений з товаришем та обвинувачений зачепив плечем ОСОБА_13 . Вона зробила йому зауваження, тоді обвинувачений наступив своєю ногою на ногу потерпілої та штовхнув її, від чого вона впала на землю, а ОСОБА_6 продовжував наносити їй удари ногами по тулубу та ногах. Він, свідок, намагався заступитися за сестру, але інший чоловік, який був разом з обвинуваченим, зупинив його, надівши йому на голову капюшон та також наносив удари. Вся подія тривала близько п`яти хвилин. Після того, як їх розборонили та обвинувачений з іншим чоловіком пішли, він допоміг ОСОБА_8 дістатися до неї додому, звідки викликали швидку.

Свідок ОСОБА_11 суду показала, що 8 березня 2019 року вона з потерпілою, її братом та іншими друзями відпочивала в барі «777». Коли вони виходили на вулицю, в фойє бару між хлопцями з їх компанії та компанією обвинуваченого виник конфлікт через те, що вони не розминулися. ОСОБА_13 зробила зауваження, та заступилася за свого брата, тоді обвинувачений ОСОБА_6 зіштовхнув її зі східців, вона присіла, потім підвелася, а обвинувачений підійшов до неї, наступив на ногу та знову штовхнув її в груди, від чого вона впала на землю. Потім, коли потерпіла перебувала у лежачому положенні на землі, обвинувачений наніс їй ще декілька ударів ногою в грудну клітину та по руці. Потім коли їх вже розборонили, брат та чоловік потерпілої відвели її додому. Наступного дня ОСОБА_8 зателефонувала їй та повідомила, що у неї зламана нога та є синці на грудях та ногах.

Свідок ОСОБА_12 суду показав, що 09.03.2019 року близько 02-02.30 години, він вийшов з бару «777» на вулицю покурити, стояв біля сходів та бачив як ліворуч від нього обвинувачений ОСОБА_6 взяв потерпілу ОСОБА_8 за одяг та наступив своєю ногою на ногу останньої на штовхнув її від чого вона впала на землю. Що відбувалося потім він не бачив, так як позбігалися люди. Хвилин через 20-30 ОСОБА_8 шкутильгаючи пішла з бару. Причина конфлікту йому не відома.

Свідок ОСОБА_14 суду показав, що свідком нанесення ударів дружині ОСОБА_8 він не був. В ніч на 09 березня 2019 року він відпочивав вдома. Близько 02.30 години його дружина разом із братом ОСОБА_10 прийшли додому та ОСОБА_8 повідомила йому, що в неї болить нога, яка була опухла. Вони викликали швидку та поїхали до лікарні, де ОСОБА_8 наклали гіпс. Дружина йому розповіла, що відпочиваючи у барі, вона вийшла з братом до туалету. На вулиці ОСОБА_6 штовхнув її у плече. Вона зробила йому зауваження, на що ОСОБА_6 став дружині на ногу та штовхнув, від чого вона впала. В зв`язку з травмою, дружина іноді скаржиться на біль у нозі.

Також вина ОСОБА_6 підтверджується письмовими доказами.

Так, відповідно до висновку експерта № 134 у ОСОБА_8 мали місце переломи 2-3-4 плесневих кісток лівої стопи крововиливом в ділянці лівої стопи. Крововиливи в ділянці правої гомілки та лівого стегна. Тілесні ушкодження виникли від дії тупого (тупих) предмета (предметів) як з обмеженою так і необмеженою контактуючою поверхнею до звернення у лікарню, куди звернулася 11.03.2019 року… Переломи 2-3-4 плесневих кісток лівої стопи з крововиливом в ділянці лівої стопи відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості по ознакам довготривалого розладу здоров`я та відсутності небезпеки для життя…. Крововиливи в ділянці правої гомілки та лівого стегна відносяться до легких тілесних ушкоджень.. Не виключається вірогідність утворення крововиливів в ділянці правої гомілки та лівого стегна внаслідок падіння з положення стоячи та ударі (ударах) об тверду поверхню Не виключається вірогідність утворення переломів 2-3-4 плеснивих кісток лівої стопи з крововиливом в ділянці лівої стопи від падіння з положення стоячи за умови, що на лівій стопі стояла інша особа, яка потім штовхнула постраждалу.

Із протоколу пред`явлення особи для спізнання за фотознімками від 14.01.2020 року слідує, що потерпіла ОСОБА_8 впізнає особу на фотозображені № 2. Дана особа спричинила їй тілесні ушкодження, а саме, стоячи на її лівій нозі штовхнула на землю, від чого останні впала та відчула біль у лівій нозі. Особа на фотознімку № 2 ОСОБА_6 .

Із протоколу пред`явлення особи для спізнання за фотознімками від 17.01.2020 року слідує, що свідок ОСОБА_10 впізнає особу на фотозображені № 1, який 09.03.2019 року близько 02:00 год., біля бару «777» в смт. Братське, спричинив ОСОБА_8 тілесні ушкодження. Особа на фотознімку № 1 ОСОБА_6 .

Відповідно до протоколу проведення слідчого експерименту від 14.01.2019 року за участю потерпілої ОСОБА_8 , остання вказала, що 09.03.2019 року вийшла разом з ОСОБА_10 та ОСОБА_11 з бару «777» та попрямувала праворуч від входу в бік магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 ». На відстані близько 8 м від східців ОСОБА_6 зачепив її плечем, після чого потерпіла зробила йому зауваження, на що ОСОБА_6 схопив її за одяг в області грудної клітини, наступив ногою (якою саме, потерпіла не пам`ятає) на її ліву ногу, після чого штовхнув. Внаслідок чого вона впала на лівий бік та відчула сильний біль в області лівої ноги. Перебуваючи лежачі на землі вона отримала близько чотирьох ударів обома ногами від ОСОБА_6 по ногах та в область ребер.

Відповідно до протоколу проведення слідчого експерименту від 17.01.2019 року за участю свідка ОСОБА_10 , останній вказав, що 09.03.2019 року на відстані близько 9,5 метрів від порогу бару «777» в бік магазину «Ретро» ОСОБА_6 штовхнув ОСОБА_8 плечем, після чого остання зробила йому зауваження, на що ОСОБА_6 перебуваючи обличчям до потерпілої, схопив її за одяг в області грудей, наступив своєю ногою на ногу ОСОБА_8 , від чого остання впала на лівий бік на землю, а ОСОБА_6 наніс їй ще чотири удари ногами в область тулуба на ніг.

Досліджені в судовому засіданні та наведені у вироку докази, процесуально допустимі, взаємодоповнюють себе, що свідчить про їх належність та допустимість.

Отже, покази обвинуваченого ОСОБА_6 , якими він не визнає своєї вини в спричиненні тілесних ушкоджень, є необґрунтованим, суперечливими і спростовані показаннями потерпілої та свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , та висновком експерта, яким підтверджується причинно-наслідковий зв`язок між діями обвинуваченого та наявними тілесними ушкодженнями потерпілої.

Суперечності у показах свідків на які вказує захисник, щодо місця початку конфлікту (в фойє бару чи на подвір`ї), та як наслідок місця вчинення злочину, не спростовують вини обвинуваченого та не впливають на кваліфікацію, оскільки самим обвинуваченим підтверджено, що на початку конфлікту він з потерпілою перебував на подвір`ї біля бару «777», а допитані свідки підтвердили нанесення обвинуваченим ОСОБА_6 тілесних ушкоджень потерпілій.

Отже, невизнання обвинуваченим ОСОБА_6 своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, суд відноситься критично та розцінює як один із способів захисту від пред`явленого йому обвинувачення та його бажання уникнути відповідальності.

За таких обставин, суд вважає, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_6 вчиненні вищевказаного кримінального правопорушення в судовому засіданні доведена повністю та його дії слід кваліфікувати - за ч. 1 ст. 122 КК України - як умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 цього Кодексу, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.

При призначені покарання суд враховує особу обвинуваченого, тяжкість вчиненого злочину, обставини що пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченого.

Обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_6 в силу ст. 66 КК України судом не встановлено.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_6 в силу ст. 67 КК України судом не встановлено.

Згідно ст. 12 КК України обвинувачений вчинив злочин віднесений до категорії нетяжкого злочину.

За місцем проживання обвинувачений ОСОБА_6 характеризується позитивно, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, має на утримання неповнолітніх дітей. Суд також приймає до уваги досудову доповідь, згідно якої виправлення обвинуваченого можливо без позбавлення волі.

Ураховуючи зазначені обставини, особу обвинуваченого ОСОБА_6 виходячи з положень статей 65-67 КК України, наявних у матеріалах кримінального провадження відомостей, належно перевірених та оцінених судом, суд вважає, що обвинуваченому слід призначити покарання в межах санкції ч. 1 ст. 122 КК України у виді обмеження волі з застосуванням положень ст. 75 КК України, оскільки дійшов висновку про можливість його виправлення без відбування реального покарання з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, що буде максимально сприяти досягненню мети покарання.

Що стосується цивільного позову потерпілої ОСОБА_8 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, то суд приходить до наступного висновку.

Так, в ході судового розгляду потерпілою ОСОБА_8 заявлено цивільний позов про стягнення з обвинуваченого 348,21 грн. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди та 15000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Згідно ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними діями особистим немайновим правам та майну фізичної особи відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

На підтвердження заявленої суму відшкодування позивачем надано чеки на придбання ліків, довідку лікаря із зазначенням діагнозу та направлення на лікарський огляд, які не містять дати.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Вирішуючи питання по цивільному позову щодо стягнення з обвинуваченого відшкодування витрат, пов`язаних з лікуванням потерпілої в розмірі 348,21 грн., суд вважає за необхідне відмовити у їх задоволенні, оскільки доказів, які б підтверджували призначення лікування після отримання травм спричинених діями обвинуваченого та необхідність придбання саме цих ліків, позивачем суду не надано.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення.

Відповідно до роз`яснень, наданих в п. 5 постанови № 4 Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» обов`язковому з`ясуванню при вирішенні справ про відшкодування моральної шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою та протиправними діяннями її заподіювача та вина останнього в її заподіянні. Згідно п. 7 зазначеної постанови заподіяна моральна шкода відшкодовується тій фізичній чи юридичній особі, права якої були безпосередньо порушені протиправними діями (бездіяльністю) інших осіб, а пунктом 9 вказаної постанови зазначено, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, порушення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вона є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин які мають істотне значення.

Потерпіла зазначає, що неправомірними діями обвинуваченого їй було спричинено як фізичний так емоційний біль, так після отримання тілесних ушкоджень вона постійно відчуває біль у нозі, потребує лікування, купування спеціального взуття.

У відповідності із статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику суду як джерело права. Зокрема, в рішенні ЄСПЛ від 28.05.1985р. у справі «Абдулазіз, Кабалес і Балкандалі», зазначається, що «з огляду на її природу, стверджувана моральна шкода не завжди може бути предметом чіткого доведення. Проте, розумно припустити, що особи, які…зіткнулися з проблемами...можуть зазнати страждань і тривоги». Звідси випливає, що фактичною основою для висновку про наявність негативних наслідків у немайновій сфері потерпілої особи у більшості ситуацій може бути як таке розумне припущення про природність їх виникнення за подібних обставин. Суд також враховує рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ромашов проти України» від 27.07.2004 р. і вважає, що завдана позивачу моральна шкода не може бути виправлена лише шляхом Констатації Судом факту порушення. Крім того, суд констатує, що моральну шкоду не можна відшкодувати у повному обсязі, так як немає (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю. Будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз.

Суд вважає доведеним той факт, що внаслідок неправомірних дій обвинуваченого, що виразилися умисному спричиненні тілесних ушкоджень середньої тяжкості ОСОБА_8 , останній було завдано моральної шкоди.

Однак, визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд враховує те, що потерпілою окрім пояснень, наданих у судовому засіданні, не надано доказів, які б підтверджували її фізичні чи то моральні страждання, зміну способу життя, необхідність проведення курсу лікування, придбання спеціального взуття, тощо.

На основі вищевикладеного, суд прийшов до висновку, що заявлені позовні вимоги стосовно відшкодування моральної шкоди підлягають частковому задоволенню та стягненню з обвинуваченого ОСОБА_6 на користь потерпілої 8 000 грн. заподіяної моральної шкоди, що буде відповідати ступеню моральних та фізичних страждань потерпілої.

Речові докази по справі відсутні.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого не обирався

Керуючись ст.ст. 369 - 371, 373, 376 КПК України, суд,

у х в а л и в:

ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України та призначити йому покарання два роки обмеження волі.

Відповідно до ст. 75 КК України ОСОБА_6 звільнити від відбування покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку в один рік.

Відповідно до ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_6 наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Цивільний позов ОСОБА_8 до ОСОБА_6 про стягнення матеріальної та моральної шкоди - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_8 8 000 грн. ( вісім тисяч гривень) в рахунок відшкодування моральної шкоди.

В іншій частині заявлених вимог- відмовити.

Строк відбування покарання рахувати з моменту приведення вироку до виконання.

Вирок може бути оскаржено до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку.

Суддя ОСОБА_1