ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
іменем України
Справа № 210/1840/21
Провадження № 1-кс/210/596/22

"10" червня 2022 р.

Слідчий суддя Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
сторони та учасники кримінального провадження, які беруть участь у розгляді клопотання: прокурор Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_3 , підозрюваний ОСОБА_4 , захисник підозрюваного - адвокат ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання слідчого групи слідчих у кримінальному провадженні старшого слідчого СУ ГУНП в Дніпропетровській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_6 , погодженого з прокурором Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_3 , в межах кримінального провадження №0000028 від 13 січня 2017 року,

про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно:
ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , в м. Новодружеськ, Лисичанського району, Луганської області, громадянин України, українець, освіта вища, працюючий начальником відділу державної реєстрації Виконавчого комітету Слобожанської селищної ради Дніпровського району Дніпропетровської області, який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,
підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 364 КК України,

ВСТАНОВИВ:
Суть питання, що вирішується ухвалою, і за чиєю ініціативою воно розглядається.
Слідчому судді Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області 10 червня 2022 року надійшло клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Дніпропетровській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_6 , погодженого з прокурором Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_3 , в межах кримінального провадження №0000028 від 13 січня 2017 року, за ознаками кримінальних правопорушень передбачених ч. 3 ст. 190, ч. 2 ст. 364 КК України про застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту відносно: ОСОБА_4 .
Позиція учасників судового розгляду.
Прокурор у судовому засіданні підтримав клопотання, з мотивів викладених у ньому. Вважає, що застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту є доцільним та забезпечить неупереджене дослідження всіх обставин кримінального правопорушення, надання їм належної правової оцінки, що має суттєве значення як під час досудового розслідування так і під час подальшого судового розгляду.
Захисник підозрюваного заперечував щодо клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, оскільки заявлені у клопотанні прокурора ризики жодним чином не обгрунтовані. Події, які викладені в підозрі, мали місце в 2016 році, ОСОБА_4 в січні 2018 року був допитаний в даному провадженні в якості свідка, йому відомі обставини кримінального провадження, тому до червня 2022 року ОСОБА_4 міг залишити Україну, сховати та знищити речі, документи тощо. Однак ОСОБА_4 , після допиту у якості свідка не вчиняв дій, спрямованих на ухилення від слідства, сприяв проведенню досудового розслідування. Крім того, посилання прокурора на те, що існує ризик знищення важливих для слідства документів спростовується матеріалами провадження, та матеріалами, які долучені до клопотання, оскільки оригінали реєстраційних справ по земельним ділянкам вилучені на підставі ухвали слідчого судді. Просив застосувати до підозрюваного запобіжний захід у виді особистого зобов"язання.
Підозрюваний ОСОБА_4 підтримав позицію захисника, та також зазначив, що він допитувався у якості свідка в 2018 році, надав покази з приводу реєстрації земельних ділянок, а так само й оригінали реєстраційних справ вилучені у державного реєстратора, тому доводи прокурора є необгрунтованими.

Виклад обставин та правова кваліфікація
У провадженні відділення поліції №2 Криворізького РУП ГУНП в Дніпропетровській області перебувають матеріали досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000028 від 13.01.2017.
За дорученням начальника СУ ГУНП в Дніпропетровській області до слідчої групи у даному кримінальному провадженні включені слідчі СУ ГУНП в Дніпропетровській області.
Нагляд за додержанням законів під час розслідування у формі процесуального керівництва забезпечується групою прокурорів (процесуальних керівників) першого відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримання публічного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою та транснаціональною злочинністю Дніпропетровської обласної прокуратури.
Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_4 , відповідно до розпорядження №196-к від 21.06.2016 прийнятий на посаду державного реєстратора речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень Виконавчого комітету Ювілейної селищної ради Дніпровського району Дніпропетровської області з присвоєнням 13 рангу 7 категорії посадової особи місцевого самоврядування, являючись особою, яка постійно обіймає посаду в органі державної влади, пов`язану з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій, тобто відповідно до примітки 1 до ст.364 КК України являючись службовою особою, вчинив кримінальне правопорушення в сфері службової діяльності при наступних обставинах.

Згідно посадової інструкції державного реєстратора речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень виконавчого комітету Ювілейної селищної ради Дніпровського району Дніпропетровської області затвердженої розпорядженням селищного голови №136 від 21.06.2016 Державний реєстратор речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень у своїй роботі керується Конституцією України, Цивільним кодексом України, Господарським кодексом України, законами України «Про державну службу», «Про запобігання корупції», «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» іншими нормативно-правовими актами.

Державний реєстратор речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень відповідно до покладених на нього завдань:

1. Здійснює державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно відповідно до Закону, а саме:

- встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами па нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема:

- відповідність обов`язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення у випадках, передбачених законом;

- відповідність повноважень особи, яка подає документи для державної реєстрації прав;

- відповідність відомостей про речові права на нерухоме майно та обтяження, що містяться у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (далі - Державний реєстр прав), відомостям, що містяться у поданих документах

- наявність обтяжень прав на нерухоме майно;

- наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов`язує можливість виникнення, переходу, припинення речового права, що підлягає державній реєстрації;

2. Перевіряє документи на наявність підстав для зупинення розгляду заяв про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрам прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення;

3. Під час проведення державної реєстрації прав, що виникли установленому законодавством порядку до 01 січня 2013 року, запитує від органів влади, підприємств, установ та організацій, які відповідно до законодавства проводили оформлення та/або реєстрацію прав, інформацію (довідки, копії документів тощо), необхідну для такої реєстрації, у разі відсутності доступу до відповідних інформаційних систем, документів та/або разі, якщо відповідні документи не були подані заявником;

4. Відкриває та/або закриває розділи в Державному реєстрі прав, вносить до нього записи про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про об`єктів та суб`єктів таких прав;

5. Присвоює за допомогою Державного реєстру прав реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна під час проведення державної реєстрації прав;

6. Виготовляє електронні копії документів та розміщує їх у реєстраційні справі в електронній формі у відповідному розділі Державного реєстру прав (разі якщо такі копії не були виготовлені під час прийняття документів за заявам у сфері державної реєстрації прав);

Крім того, відповідно до п.2 розділу IV вищевказаної посадової інструкції за порушення законодавства у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно державний реєстратор речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень несе дисциплінарну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність у порядку, встановленому законом.

Згідно із п.1 ч.1 ст.2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 1 липня 2004 року № 1952-IV, в редакції від 19.10.2016 - державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Згідно із п.3 ч.1 ст.6 вказаного Закону - державні реєстратори прав на нерухоме майно (далі - державні реєстратори) являється суб`єктами, які здійснюють повноваження у сфері державної реєстрації прав.

Відповідно до ст.10 Закону, державний реєстратор:

1) встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема:

відповідність обов`язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення у випадках, передбачених законом;

відповідність повноважень особи, яка подає документи для державної реєстрації прав;

відповідність відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що містяться у Державному реєстрі прав, відомостям, що містяться у поданих документах;

наявність обтяжень прав на нерухоме майно;

наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов`язує можливість виникнення, переходу, припинення речового права, що підлягає державній реєстрації;

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.16 Закону, формування заяв у сфері державної реєстрації прав та/або їх реєстрація проводиться у базі даних заяв.

Під час прийняття заяви в паперовій формі обов`язково виготовляються електронні копії документів, поданих заявником для проведення державної реєстрації прав. Електронні копії документів виготовляються шляхом сканування оригіналів та копій документів, що пред`являються заявником для проведення державної реєстрації прав з подальшим розміщенням їх у Державному реєстрі прав.

Відповідно до ч.1 ст.22 Закону Документи, що подаються для державної реєстрації прав, повинні відповідати вимогам, встановленим цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Не розглядаються документи з підчищеннями або дописками, закресленими словами та іншими не обумовленими в них виправленнями, заповнені олівцем, з пошкодженнями, що не дають змоги однозначно тлумачити їх зміст, а також оформлені з порушенням вимог законодавства.

Згідно п.п.1-6, ч.1 ст.24 Закону визначено, що у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо:

1) заявлене речове право, обтяження не підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону;

2) заява про державну реєстрацію прав подана неналежною особою;

3) подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом;

4) подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження;

5) наявні суперечності між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями;

6) наявні зареєстровані обтяження речових прав на нерухоме майно;

Відповідно до п.8 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 р. № 1127 Із змінами, внесеними згідно з Постановами КМ № 553 від 23.08.2016, № 594 від 08.09.2016 (далі - Порядок) в редакції від 14.09.2016, під час формування та реєстрації заяви у базі даних заяв уповноважена особа суб`єкта державної реєстрації прав, нотаріус або його помічник встановлює особу заявника за документом, що посвідчує таку особу. Документом, що посвідчує особу, є паспорт громадянина України, посвідка на проживання особи, яка мешкає в Україні, національний, дипломатичний чи службовий паспорт іноземця або інший документ, що посвідчує особу іноземця.

Відповідно до п.9 Порядку визначено - разом із заявою заявник подає оригінали документів, необхідних для державної реєстрації прав, та документи, що підтверджують сплату адміністративного збору та/або внесення плати за надання інформації з Державного реєстру прав.

Згідно п.19 Порядку, державний реєстратор за результатом прийнятого рішення щодо державної реєстрації прав відкриває та/або закриває розділи в Державному реєстрі прав, вносить до відкритого розділу або спеціального розділу Державного реєстру прав відповідні відомості про речові права та їх обтяження, про об`єкти та суб`єктів цих прав.

Відповідно до п.п.46, 47 Порядку, для державної реєстрації права власності на сформовані земельні ділянки із земель державної та комунальної власності подається рішення органу виконавчої влади, органу місцевого самоврядування про затвердження документації із землеустрою щодо формування земельної ділянки. Для державної реєстрації права власності та права користування на земельну ділянку, права на яку набуваються шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування із земель державної або комунальної власності, подається рішення органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування про передачу земельної ділянки у власність чи надання у користування або про затвердження документації із землеустрою щодо формування земельної ділянки та передачу її у власність чи надання у користування.

Відповідно до абзацу 2 п.5 Порядку ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26 жовтня 2011 р. № 1141 в редакції від 06.10.2015 - під час формування та реєстрації заяви про державну реєстрацію права власності у базі даних про реєстрацію заяв і запитів додатково до відомостей, обов`язковість зазначення яких передбачено затвердженою відповідно до законодавства формою такої заяви, до зазначеної бази даних вносяться такі відомості:

підстава для виникнення права власності:

- назва документа;

- дата видачі документа;

- номер документа;

- ким виданий (оформлений) документ;

- додаткові відомості про документ;

- площа земельної ділянки/об`єкта нерухомого майна;

- цільове призначення земельної ділянки (у разі реєстрації заяви щодо земельної ділянки);

- тип об`єкта нерухомого майна (у разі реєстрації заяви щодо об`єкта нерухомого майна).

За результатом розгляду заяви (запиту) державний реєстратор робить у відповідному записі в базі даних про реєстрацію заяв і запитів відмітку про розгляд такої заяви (запиту) та зазначає реквізити прийнятого ним рішення (дата та індексний номер рішення) або реквізити сформованої інформації з Державного реєстру прав (індексний номер, дата та час формування).

Таким чином, 26.10.2016 в робочий час, більш точного часу встановити не виявилося можливим, перебуваючи на своєму робочому місці, розташованому за адресою: АДРЕСА_2 , ОСОБА_4 , будучи уповноваженим на самостійне прийняття рішень щодо внесення відомостей до відкритого розділу або спеціального розділу Державного реєстру прав відповідні відомості про речові права та їх обтяження, про об`єкти та суб`єктів цих прав, на якого покладено обов`язок встановлювати відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, встановлювати наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов`язує можливість виникнення, переходу, припинення речового права, що підлягає державній реєстрації, шляхом використання свого службового становища, на підставі поданих заяв невстановленою особою, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження, яка представилася ОСОБА_7 , зареєстрованих у базі даних про реєстрацію заяв і запитів Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за реєстраційними номерами №19227194 від 26.10.2016 про реєстрацію земельної ділянки площею 0,08 га та №19228436 від 26.10.2016 про реєстрацію земельної ділянки площею 0,15 га які розташовані за адресою: АДРЕСА_3 , витягів з Державного земельного кадастру №НВ-016 щодо земельної ділянки з кадастровим номером :02:010:0501, №НВ-016 щодо земельної ділянки з кадастровим номером :02:010:0502 та Рішення Виконавчого комітету Кіровської селищної ради народних депутатів Дніпропетровського району Дніпропетровської області №83 від 16.07.1997 «Про передачу земельних ділянок у приватну власність і користування» (далі Рішення №83), відповідно до якого згідно з Декретом Кабінету Міністрів України від 26.12.1992 року №15-92 за заявою гр. ОСОБА_7 Кіровська селищна рада народних депутатів вирішила передати безкоштовно гр. ОСОБА_7 у приватну власність земельну ділянку розміром 1500 кв.м. по догляду за будинком по АДРЕСА_3 , та для ведення особистого підсобного господарства 800 кв.м., з явними ознаками підробки, оскільки відповідно до п.1 Декрету Кабінету Міністрів України від 26.12.1992 №15-92 сільським, селищним, міським Радам народних депутатів необхідно було забезпечити передачу протягом 1993 року громадянам України у приватну власність земельних ділянок, наданих їм для ведення особистого підсобного господарства, будівництва і обслуговування жилого будинку і господарських будівель (присадибна ділянка), садівництва, дачного і гаражного будівництва, у межах норм, установлених Земельним кодексом України, а також гр. ОСОБА_7 на момент видачі вказаного Рішення було 13 років, а отже вона відповідно до ст.31 Цивільного кодексу України мала часткову цивільну дієздатність та не могла вчинювати правочини, окрім дрібних побутових правочинів та здійснювати особисті немайнові права за результатами інтелектуальної творчої діяльності, не встановивши особу заявника за документом, що посвідчує таку особу, у встановленому порядку, здійснив державну реєстрацію права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно щодо земельної ділянки розташованої за адресою: АДРЕСА_3 з кадастровим номером :02:010:0501 площею 0,08 га та щодо земельної ділянки розташованої за адресою: АДРЕСА_3 з кадастровим номером :02:010:0502 площею 0,15 га та подальшим відкриттям розділів у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та реєстраційних справ на нерухоме майно. Після чого, діючи на підтвердження прийнятих рішень, сформував витяги з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 72025718 від 02.11.2016 року щодо земельної ділянки з кадастровим номером :02:010:0501 та №72025407 від 02.11.2016 року щодо земельної ділянки з кадастровим номером :02:010:0502.

Відповідно до висновку експерта за результатами проведення судової оціночно-земельної експертизи №4510/4511/4512/4513-19 вартість земельної ділянки з кадастровим номером :02:010:0501, розташованої за адресою: АДРЕСА_3 , складає 120 338 грн., а земельної ділянки з кадастровим номером :02:010:0502, розташованої за адресою: АДРЕСА_3 , складає 307 928 грн., що в сукупності становить 428 266 грн. та складає 621 неоподатковуваний мінімум доходів громадян.

Вказані дії ОСОБА_4 органом досудового розслідування кваліфікуються за ч. 2 ст. 364 КК України, як зловживання службовим становищем, тобто умисне, з метою одержання будь-якої неправомірної вигоди для самої себе чи іншої фізичної або юридичної особи використання службовою особою службового становища всупереч інтересам служби, що спричинило тяжкі наслідки.
Також за твердженням сторони обвинувачення, ОСОБА_4 продовжуючи свою злочинну діяльність, 26.10.2016 в робочий час, більш точного часу встановити не виявилося можливим, перебуваючи на своєму робочому місці, розташованому за адресою: АДРЕСА_2 , ОСОБА_4 , будучи уповноваженим на самостійне прийняття рішень щодо внесення відомостей до відкритого розділу або спеціального розділу Державного реєстру прав відповідні відомості про речові права та їх обтяження, про об`єкти та суб`єктів цих прав, на якого покладено обов`язок встановлювати відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, встановлювати наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов`язує можливість виникнення, переходу, припинення речового права, що підлягає державній реєстрації, шляхом використання свого службового становища, на підставі поданих заяв невстановленою особою, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження, яка представилася ОСОБА_8 , зареєстрованих у базі даних про реєстрацію заяв і запитів Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за реєстраційними номерами №19229450 від 26.10.2016 про реєстрацію земельної ділянки площею 0,15 га та №19231231 від 26.10.2016 про реєстрацію земельної ділянки площею 0,1 га які розташовані за адресою: АДРЕСА_3 , витягів з Державного земельного кадастру №НВ-016 щодо земельної ділянки з кадастровим номером :02:010:0503, №НВ-016 щодо земельної ділянки з кадастровим номером :02:010:0504 та Рішення Виконавчого комітету Кіровської селищної ради народних депутатів Дніпропетровського району Дніпропетровської області №78 від 16.07.1997 «Про передачу земельних ділянок у приватну власність і користування» (далі Рішення №78), відповідно до якого згідно з Декретом Кабінету Міністрів України від 26.12.1992 року №15-92 за заявою гр. ОСОБА_8 Кіровська селищна рада народних депутатів вирішила передати безкоштовно гр. ОСОБА_8 у приватну власність земельну ділянку розміром 1500 кв.м. по догляду за будинком по АДРЕСА_4 , та для ведення особистого підсобного господарства 1000 кв.м., з явними ознаками підробки, оскільки відповідно до п.1 Декрету Кабінету Міністрів України від 26.12.1992 №15-92 сільським, селищним, міським Радам народних депутатів необхідно було забезпечити передачу протягом 1993 року громадянам України у приватну власність земельних ділянок, наданих їм для ведення особистого підсобного господарства, будівництва і обслуговування жилого будинку і господарських будівель (присадибна ділянка), садівництва, дачного і гаражного будівництва, у межах норм, установлених Земельним кодексом України, а також гр. ОСОБА_8 на момент видачі вказаного Рішення було 17 років, а отже він відповідно до ст.32 Цивільного кодексу України мав неповну цивільну дієздатність та не міг самостійно вчинювати правочини, окрім дрібних побутових правочинів, здійснювати особисті немайнові права за результатами інтелектуальної творчої діяльності, самостійно розпоряджатися своїм заробітком, стипендією або іншими доходами, самостійно здійснювати права на результати інтелектуальної, творчої діяльності, що охороняються законом, бути учасником (засновником) юридичних осіб, якщо це не заборонено законом або установчими документами юридичної особи, самостійно укладати договір банківського вкладу (рахунку) та розпоряджатися вкладом, внесеним на своє ім`я (грошовими коштами на рахунку), не встановивши особу заявника за документом, що посвідчує таку особу, у встановленому порядку, здійснив державну реєстрацію права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно щодо земельної ділянки розташованої за адресою: АДРЕСА_4 з кадастровим номером :02:010:0503 площею 0,15 га та щодо земельної ділянки розташованої за адресою: АДРЕСА_4 з кадастровим номером :02:010:0504 площею 0,1 га та подальшим відкриттям розділів у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та реєстраційних справ на нерухоме майно. Після чого, діючи на підтвердження прийнятих рішень, сформував витяги з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 72025107 від 02.11.2016 року щодо земельної ділянки з кадастровим номером :02:010:0503 та №72024866 від 02.11.2016 року щодо земельної ділянки з кадастровим номером :02:010:0504.

Відповідно до висновку експерта за результатами проведення судової оціночно-земельної експертизи №4510/4511/4512/4513-19 вартість земельної ділянки з кадастровим номером :02:010:0503, розташованої за адресою: АДРЕСА_4 , складає 307 928 грн., а земельної ділянки з кадастровим номером :02:010:0504, розташованої за адресою: АДРЕСА_4 , складає 150 423 грн., що в сукупності становить 458 351 грн. та складає 665 неоподатковуваний мінімум доходів громадян.

Таким чином, дії ОСОБА_4 , кваліфікуються за ч. 2 ст. 364 КК України, як зловживання службовим становищем, тобто умисне, з метою одержання будь-якої неправомірної вигоди для самої себе чи іншої фізичної або юридичної особи використання службовою особою службового становища всупереч інтересам служби, що спричинило тяжкі наслідки.
За сукупністю дії ОСОБА_4 , кваліфікуються за ч. 2 ст. 364 КК України, як зловживання службовим становищем, тобто умисне, з метою одержання будь-якої неправомірної вигоди для самої себе чи іншої фізичної або юридичної особи використання службовою особою службового становища всупереч інтересам служби, що спричинило тяжкі наслідки.

Обґрунтування клопотання.
У вчиненні вказаного кримінального правопорушення підозрюється: ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Новодружеськ, Лисичанського району, Луганської області, громадянин України, українець, освіта вища, працюючий начальником відділу державної реєстрації Виконавчого комітету Слобожанської селищної ради Дніпровського району Дніпропетровської області, який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_5 , раніше не судимий.

За твердженням сторони обвинувачення підозра ОСОБА_4 підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме:
-витягами з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 72025718 від 02.11.2016 року щодо земельної ділянки з кадастровим номером :02:010:0501, №72025407 від 02.11.2016 року щодо земельної ділянки з кадастровим номером :02:010:0502; № 72025107 від 02.11.2016 року щодо земельної ділянки з кадастровим номером :02:010:0503 та №72024866 від 02.11.2016 року щодо земельної ділянки з кадастровим номером :02:010:0504.

-висновком експерта за результатами проведення судової оціночно-земельної експертизи №4510/4511/4512/4513-19 від 01.07.2020;

-актом перевірки дотримання вимог земельного законодавства за об`єктом земельної ділянки №312-ДК/368/АП/09/01/-18 від 21.06.2018;

-протоколом допиту ОСОБА_8 від 11.06.2018;

-протокол допиту ОСОБА_7 від 12.05.2018;

-висновком експерта №28/1.1/368 від 22.06.2018;

-рішеннями Виконавчого комітету Кіровської селищної ради народних депутатів Дніпропетровського району Дніпропетровської області №83 та №78 від 16.07.1997 «Про передачу земельних ділянок у приватну власність і користування»;

-іншими матеріалами кримінального провадження у своїй сукупності.

ОСОБА_4 підозрюється у вчинені кримінального правопорушення, яке є тяжким злочином, за вчинення якого санкцією ч.2 ст.364 КК України передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від 3 до 6 років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років, зі штрафом від п`ятисот до однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян..
У вказаному кримінальному провадженні 09 червня 2022 року ОСОБА_4 в порядку ст.ст. 276-278 КПК України повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст.364 КК України.
Свідків, яких слідчий, прокурор вважає за необхідне допитати під час судового розгляду щодо запобіжного заходу, немає.
В ході досудового розслідування по вказаному кримінальному провадженню виникла необхідність у застосуванні відносно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, оскільки відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України встановлена наявність ризиків, передбачених пп. 1, 2, 3, ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: підозрюваний ОСОБА_4 може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, оскільки останньомуна підставі достатніх вагомих доказів повідомлено про підозру у скоєнні умисного, тяжкого злочину, за яким законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 3 до 6 років, зі штрафом від п`ятисот до однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Невідворотність покарання за злочини вже саме по собі є підставою та мотивом для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та суду.
Підозрюваний ОСОБА_4 може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, а також впливати на свідків та експертів у цьому ж кримінальному провадженні, оскільки працюючи начальником відділу державної реєстрації Виконавчого комітету Слобожанської селищної ради Дніпровського району Дніпропетровської області має велику кількість знайомих уВиконавчому комітеті Слобожанської селищної ради та зможе мати реальну можливість впливу на працівників Виконавчого комітету Слобожанської селищної ради; знищити, сховати або спотворити документи, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, оскільки обіймаючи вказану посаду, достовірно знає порядок документообігу.
Будучи обізнаним у доказах, які на теперішній час наявні в матеріалах кримінального провадження, своїми порадами та вказівками підозрюваний

ОСОБА_4 може допомогти особам, яких органами досудового розслідування ще не встановлено та до кримінальної відповідальності не притягнуто, ухилитися від притягнення до кримінальної відповідальності, що, як наслідок, потягне за собою можливість отримання ОСОБА_9 більш м`якого покарання.

Також слід врахувати, що така поведінка підозрюваного перешкоджає завданням кримінального провадження, а саме: забезпеченню швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини.
Застосування відносно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту із забороною цілодобово залишати житло в повній мірі відповідатиме меті, з якою застосовується цей вид запобіжного заходу, у тому числі зважаючи на суспільний інтерес, який пов`язаний із незаконним оформленням земельних ділянок та з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи та узгоджується з вимогами Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод і практикою ЄСПЛ, зокрема, правовими позиціями, викладеними в рішеннях ЄСПЛ у справах «Лєтельє проти Франції», «Лабіта проти Італії».

Встановлені досудовим розслідуванням обставини є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти настанню вказаних ризиків.
Положення закону, якими керувався слідчий суддя при вирішенні клопотання.
У відповідності до ст. 12 КПК України під час кримінального провадження ніхто не може триматися під вартою, бути затриманим або обмеженим у здійсненні права на вільне пересування в інший спосіб через підозру або обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення інакше як на підставах та в порядку, передбачених цим Кодексом.
З метою досягнення дієвості кримінального провадження застосовуються заходи забезпечення цього провадження., до яких віднесені також запобіжні заходи.
Порядок застосування до особи запобіжних заходів визначений главою 18 КПК України.
Згідно з пунктом 5 частини 1 статті 176 КПК України запобіжними заходами є, зокрема: тримання під вартою.
У відповідності до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:
1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;
2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;
3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;
4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;
5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
Запобіжні заходи можуть застосовуватися, зокрема, до підозрюваного, тобто до особи, якій у порядку, передбаченому статтями 276 - 279 КПК України повідомлено про підозру, або особи, яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення (ч. 1 ст. 42 КПК України).
Згідно з частинами 1-2 статті 181 Кримінального процесуального кодексу України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.
В той же час, санкція частини 2 статті 364 КК України передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до шести років.
Згідно з положеннями статті 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:
- наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення;
- наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;
- недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Крім того, стаття 178 КПК України закріплює перелік обставин, які на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, повинні бути оцінені в сукупності.
Системний аналіз норм чинного законодавства свідчить про те, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу дослідженню підлягають чотири групи обставин:
- чи наявна обґрунтована підозра у вчиненні особою кримінального правопорушення;
- чи наявні ризики кримінального провадження;
- чи наявні обставини, які є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною 1 статті 176 КПК України може запобігти доведеним під час розгляду клопотання ризикам;
- індивідуальні обставини підозрюваного, передбачені статтею 178 КПК України.
За таких умов слідчому судді належить дослідити кожен із зазначених вище критеріїв окремо.
Встановлені слідчим суддею обставини та мотиви, із яких виходив слідчий суддя при постановленні ухвали.
Згідно з статтею 8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
Чинне законодавство не розкриває поняття обґрунтованої підозри, тому враховуючи статті 8, 9 КПК України, слід керуватися позиціями Європейського суду з прав людини. З точки зору практики ЄСПЛ обґрунтованість підозри - це певний стандарт доказування, який означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі "Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства" від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, N 182). При чому факти, які викликали підозру, не обов`язково мають бути одного рівня з тими, які необхідні для того, щоб не лише обґрунтувати засудження, а й пред`явити обвинувачення, що є наступною стадією в процесі розслідування кримінальної справи (рішення у справі «Murrаy v.United Kingdom», 14310/88, 28.10.1994, п. 55).
Дослідивши надані слідчому судді докази причетності ОСОБА_4 до вчинення кримінального правопорушення, які були надані стороною обвинувачення, а також доводи та докази сторони захисту про недоведеність ризиків та відсутність обгрунтованої підозри, суд виходить з наступного.
В цьому кримінальному провадженні йдеться про причетність ОСОБА_4 до кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.364 КК України, за ознаками зловживання службовим становищем, тобто умисне, з метою одержання будь-якої неправомірної вигоди для самої себе чи іншої фізичної або юридичної особи використання службовою особою службового становища всупереч інтересам служби, що спричинило тяжкі наслідки.
Досліджені матеріали у взаємозв`язку з обставинами кримінального правопорушення, дають слідчому судді підстави дійти до висновку про наявність достатності доказів, для пред"явлення підозри ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 364 КК України.
Статтею 364 КК України передбачена кримінальна відповідальность за зловживання владою або службовим становищем, тобто умисне, з метою одержання будь-якої неправомірної вигоди для самої себе чи іншої фізичної або юридичної особи використання службовою особою влади чи службового становища всупереч інтересам служби.
Так за матеріалами кримінального провадження встановлено, що орган досудового розслідування встановлює обставини правомірності набуття права власності на земельні ділянки з кадастровими номерами :02:010:0501, :02:010:0502, :02:010:0503, :02:010:0504.
На стадії розгляду клопотання слідчому судді надано здобуті стороною обвинувачення докази тих фактів та обставин, що реєстрація права приватної власності на вказані земельні ділянки відбулася за підробними документами, про що свідчать висновки почеркознавчих експертиз.
В той же час, підозрюваний здійснив реєстраційні дії, оскільки це безпосередньо віднесено до кола його посадових обов"язків на час вчинення дій, що йому інкримінуються.
Як встановлено з матеріалів кримінального провадження, підозрюваний будучи уповноваженим на самостійне прийняття рішень щодо внесення відомостей до відкритого розділу або спеціального розділу Державного реєстру прав відповідні відомості про речові права та їх обтяження, про об`єкти та суб`єктів цих прав, на якого покладено обов`язок встановлювати відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, встановлювати наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов`язує можливість виникнення, переходу, припинення речового права, що підлягає державній реєстрації, шляхом використання свого службового становища, на підставі поданих заяв невстановленою особою, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження, здійснив державну реєстрацію права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно щодо земельної ділянки розташованої за адресою: АДРЕСА_3 з кадастровим номером :02:010:0501 площею 0,08 га, щодо земельної ділянки розташованої за адресою: АДРЕСА_3 з кадастровим номером :02:010:0502 площею 0,15 га, а так само провів реєстраційні дії в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності щодо земельної ділянки з кадастровим номером :02:010:0503 та щодо земельної ділянки з кадастровим номером :02:010:0504. Після чого, діючи на підтвердження прийнятих рішень, сформував витяги з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 72025718 від 02.11.2016 року щодо земельної ділянки з кадастровим номером :02:010:0501 та №72025407 від 02.11.2016 року щодо земельної ділянки з кадастровим номером :02:010:0502; № 72025107 від 02.11.2016 року щодо земельної ділянки з кадастровим номером :02:010:0503 та №72024866 від 02.11.2016 року щодо земельної ділянки з кадастровим номером :02:010:0504.

На стадії розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу слідчий суддя враховує, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
Ввідносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, у тому числі й підстави державної реєстрації прав власності на земельні ділянки врегульовано законом України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень , на виконання вимог якого постановою КМУ від 25 грудня 2015 р. № 1127 затверджено Порядок державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, Порядок надання інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно; Порядок доступу до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
Статтею 24 закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень визначені підстави для відмови в державній реєстрації прав, зокрема заява про державну реєстрацію прав подана неналежною особою; подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом; подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження; наявні суперечності між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями; тощо.
В той же час, на даному етапі провадження слідчий суддя не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, винуватість чи невинуватість особи у вчиненні кримінального правопорушення, зокрема що ОСОБА_4 всупереч своїх посадових обов"язків здійснив державну реєстрацію права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно щодо земельних ділянок, вказаних у клопотанні, без дотримання Порядку, та що останній зобов"язаний був відмовити в проведенні такої реєстрації, а подані документи не відповідали встановленим вимогам.
Слідчий суддя на підставі оцінки сукупності отриманих доказів визначиє лише чи є причетність особи до вчинення кримінального правопорушення вірогідною та достатньою (за стандартом "обґрунтованої підозри") для застосування щодо неї запобіжного заходу.
Слідчий суддя, враховуючи те, що стороною обвинувачення доведено, що підставою обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту є наявність обґрунтованої підозри у вчинені злочину за ознаками зловживання службовим становищем, тобто умисне, з метою одержання будь-якої неправомірної вигоди для самої себе чи іншої фізичної або юридичної особи використання службовою особою службового становища всупереч інтересам служби, що спричинило тяжкі наслідки (ч. 2 ст. 364 КК України).
Слідчий суддя вважає, що стороною обвинувачення представлено достатньо доказів, які формують переконання, що реєстрація права власності на земельні ділянки з кадастровими номерами :02:010:0501, :02:010:0502, :02:010:0503, :02:010:0504, враховуючи висновки експертів та покази свідків, проведено не в законний спосіб, тому причетність ОСОБА_10 до вчинення злочинів не виключається.
Обґрунтованість підозри у вчинені кримінального правопорушення в даному провадженні підтверджується: технічною документацією на земельні ділянки з кадастровими номерами :02:010:0501, :02:010:0502, :02:010:0503, :02:010:0504, висновком експерта за результатами проведення судової оціночно-земельної експертизи №4510/4511/4512/4513-19 від 01.07.2020, листом №Г-435-2016 від 04.11.2016, актом перевірки дотримання вимог земельного законодавства за об`єктом земельної ділянки №312-ДК/368/АП/09/01/-18 від 21.06.2018, протоколом допиту ОСОБА_8 від 11.06.2018, листом №1054/11-18 від 07.05.2018, протокол допиту ОСОБА_7 від 12.05.2018, висновком експерта №28/1.1/368 від 22.06.2018, висновками почеркознавчої експертизи від 22.06.2018 року, які підтверджують, що підписи від імені ОСОБА_8 та ОСОБА_7 в нотаріальних довіреностях та інших заявах виконані іншими особами.
Стороною захисту не спростовано в достатній мірі пред"явлену підозру.
Однак, слідчий суддя не погоджується з доводами прокурора в тому, що інший запобіжний захід, обраний підозрюваній, не зможе запобігти ризикам, на які посилається прокурор, виходячи з наступного.
ОСОБА_10 має міцні соціальні зв`язки, офіційно працевлаштовний, перебуває в зареєстрованому шлюбі, має постійне місце проживання, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався та несудимий.
Слідчому судді не надано доказів того, що ОСОБА_4 може незаконно впливати на свідків, експертів, спеціалістів, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального провадження, оскільки ОСОБА_4 був допитаний в якості свідка в даному провадженні ще в 2018 році, що не спростовано обвинуваченням, а оригінали режстраційних справ вилучено на підстаі ухвали слідчого судді, та проведено ряд експертиз.
Крім того, слідчий суддя критично відноситься до доводів прокурора з приводу того, що вина підозрюваного повністю підтверджується зібраними доказами, а тому ОСОБА_4 , перебуваючи на свободі, може впливати на експертів, та свідків, які можуть бути встановлені в майбутньому, та з якими останній можливо діяв у змові, та з метою уникнення відповідальності може інформувати та скеровувати дії та показання осіб, з огляду на наступне.
По-перше, вина особи у вчиненні злочину встановлюється лише рішенням (вироком )суду, який набрав законної сили. По-друге, відповідно до матеріалів, наданих прокурором, потерпілі у кримінальному провадженні, відсутні. По-третє, згідно змісту повідомлення про підозру не зазначено інших невстановлених осіб, за попередньою змовою з якими, ОСОБА_4 вчинив вказане кримінальне правопорушення. Тому, такі доводи прокурора, є необґрунтованим та безпідставними.
Та обставина, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні злочину за ч.2 ст.364 КК України, який відповідно до ст.12 КК України відносить до категорії тяжких злочинів, та за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до шести років, не може бути єдиною підставою для застосування цілодобового домашнього арешту, який по суті обмежує право пересування особи.
Відповідно до мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 8 липня 2003 року №14-рп/2003 в справі №1-23/2003, тяжкість злочину законом не визначається, як підстава для застосування будь-якого виду запобіжного заходу, а не тільки взяття під варту, і при цьому, за своєю правовою природою запобіжний захід не є кримінальним покаранням.
Відповідно до установленої практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваної під час розслідування кримінального правопорушення (наявність або відсутність спроб ухилятися від органів влади) поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків). Сама лише тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, хоча і є визначеним елементом при оцінці ризику ухилення від органу досудового розслідування та/або суду, однак не може бути достатньою підставою для законності тримання особи під вартою.
Згідно статті 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, щоб жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Під час розгляду клопотань про застосування запобіжного заходу слідчий суддя бере до уваги практику Європейського суду з прав людини, зокрема такі приписи: «При розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів» (п.80 рішення Європейського суду з прав людини від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України), «Тримання особи під вартою буде свавільним, оскільки національні суди не обґрунтували необхідність такого тримання і не було розглянуто можливість застосування більш м`якшого запобіжного заходу» (п. 29 рішення Європейського суду з прав людини від 11.10.2010 р. у справі «Хайредінов проти України»).
Відповідно до п. «с» ч.1 ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: законний арешт або затримання особи, здійснене з метою до провадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.
Враховуючи вищенаведене, слідчий суддя приходить до висновку, що наявність огрунтованої підозри у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, за відсутності фактичних даних, які б свідчили про те, що інші більш м`які запобіжні заходи можуть не забезпечити належної поведінки та виконання процесуальних обов`язків, передбачених КПК України, а так сане є підставою для обрання такого виняткового запобіжного заходу, як тримання під вартою.
Крім того, доводи прокурора про тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_4 мають місце, але самі по собі не можуть бути безумовною підставою для обрання запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту та враховуються у сукупності з іншими обставинами у кримінальному провадженні.
Щодо ризиків кримінального провадження
Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Слідчий суддя, оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи. КПК України покладає на слідчого, прокурора обов`язок обґрунтувати ризики кримінального провадження.
Достатнього обґрунтування ризиків, передбачених пунктом 2 та 3 частини 1 статті 177 КПК України - знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні не встановлено.
Підозрюваний має міцні соціальні зв"язки, на теперішній час є єдиним реєстратором з правом підпису на території Слобожанської об"єднаної територіальної громади, реєстраційнісправи вилучені на підставі ухвали слідчого судді та перебувають в розпоряджені органу досудового розслідування, проведено почеркознавчі експертизи, особи, які подавали документацію не встановлені, хоча орган досудового розслідування має в розпорядженні нотаріальні довіреності, які використовувались для реєстрації права власності на земельні ділянки.
Також слідчий суддя враховує, що кримінальне провадження розпочато у січні 2017 року, реєстраційні дії відбулися в 2016 році, ОСОБА_4 був допитаний у якості свідка в кримінальному провадженні щодо обставин реєстрації земельних ділянок у 2018 році, а підозра пред"явлена лише у червні 2022 року.
Крім того, з моменту вчинення дій, які інкримінуються ОСОБА_4 минуло більш ніж 6-ть років, тому орган досудового розслідування мав достатньо часу для збору необхідних доказів та встановлення всіх обставин кримінального провадження.
Перевіривши доводи прокурора, викладені у клопотанні на предмет наявності ризиків, а також заперечення підозрюваного та його захисника, вважаю, що одного лише зазначення в клопотанні про застосування запобіжного заходу про те, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені п.п. 1-3 ч.1 ст.177 КПК України, без достатнього обґрунтування, є недостатнім.
Слідчий суддя лише погоджується з тим, що існує ризик переховування, оскільки з моменту пред"явлення підозри, орган досудового розслідування обмежений в часі для завершення досудового розслідування.
За таких обставин, необхідності обмеження права особи на свободу, передбаченого кримінальним процесуальним законом України, ст.5 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини в контексті зазначеного кримінального провадження немає, а тому, враховуючи дані про особу підозрюваної в їх сукупності, з урахуванням вище вказаних обставин, за своїм внутрішнім переконанням, вважаю за необхідне, застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, який в повній мірі забезпечить запобіганню ризику переховування, на який посилається прокурор і який є доведеним.
Враховуючи вищевикладене, на думку слідчого судді, є правові підстави для часткового задоволення зазначеного клопотання, а саме, у обранні запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту слід відмовити та за необхідне обрати менш суворий запобіжний захід, у вигляді особистого зобов`язання, з покладанням на підозрюваного обов`язків, передбачених п.п. 1-3, 8 ч.5 ст.194 КПК України.
Керуючись ст.ст. 176-178, 182-184, 193, 194, 196 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:
Клопотання слідчого групи слідчих у кримінальному провадженні старшого слідчого СУ ГУНП в Дніпропетровській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_6 , погодженого з прокурором Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_3 , в межах кримінального провадження №0000028 від 13 січня 2017 року, про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 задовольнити частково.

Обрати відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.364 КК України, запобіжний захід у вигляді особистого зобов"язання.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , наступні обов`язки:

- не відлучатися із населеного пункту в якому він зареєстрований та проживає без дозволу слідчого, прокурора або суду (в залежності від стадії кримінального провадження)

- прибувати за першою вимогою до слідчого, прокурора, суду (в залежності від стадії кримінального провадження);

- повідомляти слідчого, прокурора, суд (в залежності від стадії кримінального провадження) про зміну місця проживання або реєстрації;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Строк дії обов"язків - до 09 липня 2022 року (в межах строку досудового розслідування).
Роз`яснити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що в разі невиконання вказаних обов`язків до нього може бути застосовано більш жорсткий запобіжний захід.
Ухвала щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ознайомити та вручити підозрюваному під розпис, копію ухвали про обрання запобіжного заходу у вигляді особистого зобов"язання.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом п`яти днів з дня її оголошення.
Подання апеляційної скарги зупиняє набрання ухвалою законної сили, але не зупиняє її виконання.
Повний текст ухвали складено та проголошено 10 червня 2022 року о 15 год. 45 хв. в залі судового засідання № 309 Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області (м. Кривий Ріг, пр-т Миру 24, третій поверх).

Слідчий суддя: ОСОБА_1