Справа № 274/1946/22
Провадження № 1-кс/0274/1014/22

У Х В А Л А
Іменем України

25.08.2022 р. м. Бердичів

Слідчий суддя Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Бердичеві Житомирської області клопотання старшого слідчого СВ Бердичівського РВП ГУНП в Житомирській області капітана поліції ОСОБА_6 , погоджене прокурором Бердичівської окружної прокуратури ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання
підозрюваному ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Бердичів Житомирської області, громадянину України, українцю, зареєстрованому та проживаючому за адресою: АДРЕСА_1 , з вищою освітою, одруженому, маючому на утриманні малолітню дитину, який обіймає посаду начальника міської комунальної аварійно-рятувальної служби, раніше не судимому,
який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, поданого в рамках кримінального провадження № 0000024 від 19.04.2022 р.,-

в с т а н о в и в :
22.08.2022 р. ст.слідчий СВ Бердичівського РВП ОСОБА_6 за погодженням з прокурором звернувся в суд із зазначеним клопотанням, відповідно до якого просить застосувати ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, запобіжний захід у вигляді особистого зобов"язання із покладенням обов`язків, визначених ст. 194 КПК України, в рамках кримінального провадження № 0000024 від 19.04.2022 р.
Клопотання мотивує тим, що ОСОБА_5 підозрюється у розтраті чужого майна за попередньою змовою групою осіб шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, в умовах воєнного стану, в особливо великих розмірах, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України.
Також орган досудового розслідування у клопотанні посилається на ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України. Так, враховуючи характер та ступінь тяжкості злочину, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , тяжкість покарання, що загрожує йому в разі визнання винуватим, дають підстави для існування таких ризиків, як перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, незаконно впливати на свідків у вказаному кримінальному провадженні, переховуватися від органу досудового розслідування та в подальшому від суду.
Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні у своєму виступі підтримав клопотання слідчого про застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання з підстав, зазначених в ньому. Просив суд його задовольнити. Зазначив, що існують ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: підозрюваний ОСОБА_5 може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, незаконно впливати на свідків у вказаному кримінальному провадженні, переховуватися від органу досудового розслідування та суду. Також наявний ризик перешкоджати слідству закінчити досудове розслідування у розумні строки.
Підозрюваний ОСОБА_5 в судовому засіданні від дачі пояснень відмовився.
Захисник ОСОБА_4 в судовому засіданні у своєму виступі зазначив, що клопотання слідчого не підлягає до задоволення, оскільки підозра не є обґрунтованою. До матеріалів клопотання не долучено доказів щодо розтрати ОСОБА_5 пального. Таке кримінальне правопорушення, як привласнення, органом досудового розслідування також не доведено. ОСОБА_5 постійно з`являється на виклики до слідчого. Виконував обов`язки як громадянин України: сприяв слідству, надавав усі необхідні документи.
Дослідивши клопотання, додані до нього докази, заслухавши думку учасників процесу, слідчий суддя прийшов до наступного висновку.
Згідно ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Статтею 8 КПК України встановлено, що кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
У відповідності до положень ст. 131 КПК України запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження, які застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.
Згідно ст. 176 КПК України запобіжними заходами є: 1) особисте зобов`язання; 2) особиста порука; 3) застава; 4) домашній арешт; 5) тримання під вартою. Тимчасовим запобіжним заходом є затримання особи, яке застосовується з підстав та в порядку, визначеному цим Кодексом.
Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:
1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;
3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;
4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.
Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті ( ч. 2 ст. 177 КК України)
За положеннями статті 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі:
1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;
2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується;
3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого;
4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців;
5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання;
6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого;
7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого;
8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого;
9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше;
10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення;
11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини;
12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.
За положеннями статті 179 КПК України особисте зобов`язання полягає у покладенні на підозрюваного, обвинуваченого зобов`язання виконувати покладені на нього слідчим суддею, судом обов`язки, передбачені статтею 194 цього Кодексу.
За положеннями ч. 5 ст. 194 КПК України якщо під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, прокурор доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті, слідчий суддя, суд застосовує відповідний запобіжний захід, зобов`язує підозрюваного, обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого визначеного органу державної влади, а також виконувати один або кілька обов`язків, необхідність покладення яких була доведена прокурором, а саме:
1) прибувати до визначеної службової особи із встановленою періодичністю;
2) не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду;
3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;
4) утримуватися від спілкування з будь-якою особою, визначеною слідчим суддею, судом, або спілкуватися з нею із дотриманням умов, визначених слідчим суддею, судом;
5) не відвідувати місця, визначені слідчим суддею або судом;
6) пройти курс лікування від наркотичної або алкогольної залежності;
7) докласти зусиль до пошуку роботи або до навчання;
8) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;
9) носити електронний засіб контролю.
Так, слідчим суддею встановлено, що СВ Бердичівського РВП ГУНП в Житомирській області під процесуальним керівництвом Бердичівської окружної прокуратури здійснюється досудове розслідування в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000024 від 19.04.2022 р. за підозрою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України.
18.08.2022 р. ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, тобто у розтраті чужого майна за попередньою змовою групою осіб шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем в умовах воєнного стану в особливо великих розмірах.
Відповідно до пред`явленої підозри, ОСОБА_5 відповідно до контракту з керівником установи, що є у комунальній власності в особі міського голови ОСОБА_7 , 24.04.2020 р. приступив до виконання обов`язків начальника МІСЬКОЇ КОМУНАЛЬНОЇ АВАРІЙНО-РЯТУВАЛЬНОЇ СЛУЖБИ (), вказаний контракт продовжено додатковою угодою від 19.01.2021 р.
Таким чином, начальник МКАРС ОСОБА_5 виконує організаційно-розпорядчі та адміністративно-господарські функції, а отже згідно ч. 3 ст. 18 та п. 1 примітки до ст. 364 КК України є службовою особою.
Досудовим розслідуванням установлено, що 24.02.2022 р. по всій території України Указом Президента України № 642022 «Про введення воєнного стану в Україні», який затверджений Законом України, запроваджено воєнний стан, який продовжено до 21 листопада 2022 року.
Рішенням ради оборони Житомирської області від 21.03.2022 р. дозволено використання дизельного палива, вилученого для потреб оборони із Державної організації «Комбінат «Рекорд», на користь управління автомобільних шляхів Житомирської міської ради та передачу іншим органам місцевого самоврядування та територіальним громадам Житомирської області для забезпечення життєдіяльності в умовах воєнного стану.
Відповідно до рішення виконавчого комітету Бердичівської міської ради Житомирської області № 69 від 14.03.2022 р. «Про внесення змін до рішення виконавчого комітету від 30.11.2018 р. № 399 «Про розміщення, номенклатуру, обсяги та норми накопичення міського матеріального резерву для запобігання і ліквідації наслідків надзвичайних ситуацій»» дизельне паливо в кількості 82522 л передано до МКАРС для поповнення матеріального резерву Бердичівської територіальної громади.
Так, начальник МКАРС ОСОБА_5 за попередньою злочинною змовою із першим заступником Бердичівського міського голови ОСОБА_8 розтратили дизельне паливо Бердичівської територіальної громади за наступних обставин.
Так, у достовірно невстановлений слідством час, але не пізніше 16.03.2022 р., при невстановлених слідством обставинах, у першого заступника Бердичівського міського голови ОСОБА_8 виник злочинний умисел, направлений на незаконне заволодіння чужим майном, а саме дизельним паливом Бердичівської територіальної громади, яке призначалося для задоволення потреб територіальної громади в умовах дії воєнного стану від 24.02.2022 р. в результаті збройної агресії Російської федерації проти України.
Надалі у невстановлений слідством час, але не пізніше 16.03.2022 р., ОСОБА_8 з метою реалізації свого злочинного умислу, вступив у злочинну змову із начальником МКАРС ОСОБА_5 .
В подальшому начальник МКАРС ОСОБА_5 16.03.2022 р. за вказівкою ОСОБА_8 підписав акт приймання-передачі матеріальних цінностей від КП «Управління автомобільних шляхів» ЖМР (код ЄРДПОУ 03344119) дизельного палива в кількості 82522 л, яке надалі поставлено на баланс МКАРС відповідно до рішення виконавчого комітету Бердичівської міської ради № 69 від 14.03.2022 р.
Того ж дня, 16.03.2022 р., за вказівкою ОСОБА_8 начальник МКАРС ОСОБА_5 склав фіктивний договір зберігання та акт приймання-передачі вказаного палива між МКАРС та ПСП «Агрофірма «Світанок» (), але в натурі вказане дизельне паливо з ДО «Комбінат «Рекорд» до ПСП «Агрофірма «Світанок» () не передавалося, а за вказівкою першого заступника Бердичівського міського голови ОСОБА_8 завезено на зберігання до ТОВ «Тех-сервіс», що за адресою: Житомирська область, м. Бердичів, вул. Шкіряників, 14-а, без укладання будь-яких офіційних документів, з метою подальшого використання вказаного палива у власних цілях без укладення будь-яких офіційних документів, що підтверджують передачу вказаного пального третім особам.
Під час досудового розслідування на території ТОВ «Тех-сервіс» виявлено недостачу палива в кількості 31396 л.
Таким чином, ОСОБА_8 за попередньою змовою з ОСОБА_5 , реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на розтрату чужого майна, діючи з корисливих мотивів, усвідомлюючи протиправність своїх злочинних дій та настання суспільно-небезпечних наслідків, користуючись своїм службовим становищем, в умовах воєнного стану, розтратили дизельне пальне в кількості 31396 л на загальну суму 1064324 грн. 40 коп., чим спричинили збитків територіальній громаді міста Бердичева в особливо великих розмірах.
При цьому, слідчий суддя зазначає, що в процесуальному законодавстві немає чіткого визначення обґрунтованої підозри, тому слідчий суддя звертається до практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права в Україні (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», ч. 2 ст. 8 КПК України).
У справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року зазначено, що «обґрунтована підозра» означає існування фактів або інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Крім того, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно пов`язують підозрюваного з певним злочином, вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.
Обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування.
Такий висновок узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях ЄСПЛ, зокрема, у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 23.10.1994 р. суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».
У пункті 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21.04.2011 р. у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» зазначено, що «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Факти, що підтверджують обґрунтовану підозру, не повинні бути такого ж рівня, що й факти, на яких має ґрунтуватися обвинувальний вирок.
Для вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри, оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності, доведення чи не доведення винуватості особи, що здійснюється судом при ухваленні вироку, а з метою визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.
Слідчий суддя на стадії досудового розслідування для вирішення питання, зокрема, щодо обґрунтованості підозри не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини особи/осіб у вчиненні кримінального правопорушення чи її відсутності, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи/осіб до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів.
Згідно з доводами, викладеними у клопотанні та документами, наданими на підтвердження цих доводів, обґрунтованість підозри вчинення ОСОБА_5 інкримінованого йому кримінального правопорушення повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, які були досліджені в судовому засіданні, а саме:
- контрактом з керівником установи, що є у комунальній власності в особі міського голови ОСОБА_7 від 24.04.2020 р., згідно якого ОСОБА_5 приступив до виконання обов`язків начальника МІСЬКОЇ КОМУНАЛЬНОЇ АВАРІЙНО-РЯТУВАЛЬНОЇ СЛУЖБИ (), вказаний контракт продовжено додатковою угодою від 19.01.2021 р.;
- протоколом тимчасового доступу до речей і документів від 01.07.2022 р., відповідно до якого на території ТОВ «Тех-сервіс» у м. Бердичеві, вул. Шкіряників, 14-а, виявлено загальну кількість дизельного пального - 45 426 л., яке вилучено до Бердичівського РВП як речовий доказ;
- договором зберігання № 1 від 16.03.2022 р., укладеного між Міською комунальною аварійно-рятувальною службою (МКАРС) та Приватним сільськогосподарським підприємством «Агрофірма «Світанок», актом № 1 приймання-передачі від 16.03.2022 р., відповідно до яких МКАРС передало на зберігання до Приватного сільськогосподарського підприємства «Агрофірма «Світанок» 82522 л дизельного палива;
- актом передачі матеріальних цінностей від 16.03.2022 р., відповідно до якого КП «Управління автомобільних шляхів Житомирської міської ради» в особі ОСОБА_9 передав, а Міська комунальна аварійно-рятувальна служба в собі директора ОСОБА_5 прийняв наступні матеріальні цінності: дизельне паливо кількістю 82 522 л;
- протоколом допиту свідка ОСОБА_9 від 17.05.2022 р., який пояснив, що він працює директором КП «Управління автомобільних доріг» ЖМР. В березні 2022 року в приміщенні Житомирської міської ради він зустрів ОСОБА_10 , який перебуває на посаді першого заступника Бердичівського міського голови та який звернувся з проханням спряти допомозі дизельним паливом Бердичівській територіальній громаді. Він порадив звернутися до Житомирської військової адміністрації. 16.03.2022 р. до нього надійшов лист Бердичівського міського голови, адресований Житомирському міському голові, та він отримав вказівку від безпосередніх керівників надати дизельне пальне, вилучене на користь КП «УАЩ» ЖМР, Бердичівській територіальній громаді, в особі директора МКАРС ОСОБА_11 . 16.03.2022 р. він підписав акт приймання-передачі 82522 л дизельного палива, яке перевозилося їх бензовозами. Після відвантаження пального із ОСОБА_12 він більше не спілкувався;
- протоколом допису свідка ОСОБА_13 від 30.05.2022 р., який пояснив, що він працює на посаді директора ТОВ «Тех-сервіс». На прохання представників Бердичівської міської ради (Орлюк, Азізов, Квятківський) на початку березня 2022 року він отримав від ДО «Комбінат «Рекорд» в м. Житомир, по вул. Вільський Шлях, 281, пальне об`ємом 40270 л, яке він розлив по ємностях. Також в той день за ним заїхав військовий бензовоз «Яркон» та військовий бензовоз. Кількості злитого ними пального він не знає. На території ТОВ «Тех-сервіс» знаходиться виключно пальне Бердичівської міської ради. Яка кількість пального, він не знає. Думає, що відпуск пального здійснювався, але йому про це нічого не відомо. На відпуск пального йому не надавали талони. Постановка пального на облік ТОВ «Тех-сервіс» не здійснювалася, акт прийому-передачі не укладався, договори зберігання на складалися. Із ПСП «Агрофірма Світанок» документи не підписувалися.
На підставі наведеного, слідчий суддя приходить до висновку, що обґрунтованість підозри щодо вчинення ОСОБА_5 вищевказаного кримінального правопорушення підтверджується наявними в матеріалах кримінального провадження доказами, що є достатніми для висновку, що підозра не є вочевидь необґрунтованою та відповідає стандарту переконання «обґрунтована підозра».
При цьому, слідчий суддя зазначає, що обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування.
Отже, ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України.
Щодо доведеності ризиків, слідчий суддя зазначає наступне.
Ризиком у контексті кримінального процесуального законодавства є певна ступінь ймовірності того, що підозрюваний вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.
Так, ризик переховування підозрюваного ОСОБА_5 від слідства та суду слідчий суддя вважає доведеним, виходячи із таких підстав.
Відповідно до усталеної практики ЄСПЛ ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови»§58). Серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»).
При оцінці ризику переховування від органу досудового розслідування чи суду, слідчий суддя враховує, що інкримінований ОСОБА_5 злочин, передбачений ч. 5 ч. 191 КК України, є особливо тяжким, за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 12 років, з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років та з конфіскацією майна.
При цьому, вказаний злочин, згідно примітки до ст. 45 КК України, є корупційним та до обвинуваченого за таким злочином не можуть бути застосовані передбачені чинним законодавством пільгові інститути звільнення від кримінальної відповідальності та покарання. Тобто обвинувачений за ч. 5 ст. 191 КК України повинен буде понести виключно реальне покарання у виді позбавлення волі, що відповідає положенням ст. 69 (призначення більш м`якого покарання, ніж передбачено законом) та ст. 75 (звільнення від відбування покарання з випробуванням) КК України.
Наведена обставина у виді безальтернативності та тяжкості покарання, на переконання слідчого судді, сама по собі може бути мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від органу досудового розслідування чи суду.
Це твердження узгоджується із позицією Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії», в якому зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.
Ризик незаконного впливу на свідків також є доведеним на цій стадії досудового розслідування, зважаючи, що із 2020 року ОСОБА_5 займає керівну посаду, а саме є начальником МКАРС, у зв`язку з чим має авторитет, особисті та ділові зв`язки, отже може особисто або опосередковано незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні, з метою їх спонукання до ненадання показань, перекручування або спотворення обставин, які їм відомі.
До того ж, ризик незаконного впливу на свідків об`єктивізується також з огляду на встановлену КПК України процедуру отримання показань від осіб, які є свідками у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК України). Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК).
Ризик перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином у клопотанні не обґрунтовано, не конкретизовано, в який спосіб підозрюваний може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, докази на його підтвердження не долучено.
Разом з тим, слідчий суддя зазначає, що визначений прокурором під час судового засідання ризик перешкоджати слідству закінчити досудове розслідування у розумні строки не є належним та не визначеним ризиком в розумінні вимог ч. 1 ст. 177 КПК України.
При цьому, слідчий суддя враховує, що підозрюваний ОСОБА_5 має молодий вік, раніше не судимий, має стійкі соціальні зв`язки: одружений, на утриманні має одну малолітню дитину.
На підставі вище наведеного, враховуючи доведеність обґрунтованої підозри вчинення злочину та ризиків можливого переховування від органу досудового розслідування чи суду, незаконного впливу на свідків, з метою забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_5 покладених на нього процесуальних обов`язків, слідчий суддя прийшов до висновку, що клопотання слідчого про застосування до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу - особистого зобов`язання є підставним та підлягає задоволенню, оскільки такий запобіжний захід буде достатнім та необхідним для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного.
Відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України, слідчий суддя вважає за необхідне покласти на підозрюваного ОСОБА_5 обов`язки, визначені даною статтею, а саме: прибувати за викликом до слідчого, прокурора, суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання; не відлучатися за межі України без дозволу слідчого, прокурора або суду.
На підставі викладеного, керуючись статтями 179, 184, 193-194, 196, 309 КПК України, слідчий суддя,-
п о с т а н о в и в:

Клопотання старшого слідчого СВ Бердичівського РВП ГУНП в Житомирській області капітана поліції ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання задовольнити.
Застосувати підозрюваному ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.
Відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України покласти на підозрюваного ОСОБА_5 такі обов`язки:
- прибувати за викликом до слідчого, прокурора, суду;
- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;
- не відлучатися за межі України без дозволу слідчого, прокурора або суду.
Дані обов"язки покласти на підозрюваного ОСОБА_5 на строк - два місяці, тобто до 25 жовтня 2022 року включно.
Копію ухвали про застосування запобіжного заходу вручити підозрюваному ОСОБА_5 негайно після її проголошення.
Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_5 , що у разі невиконання ним покладених на нього слідчим суддею обов`язків, до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення у розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Ухвала слідчого судді щодо застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Слідчому здійснювати контроль за виконанням вказаної ухвали до моменту надходження справи до суду, а з того часу контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора Бердичівської окружної прокуратури.
Ухвала оскарженню не підлягає, заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддя: ОСОБА_1