ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 червня 2022 року
м. Київ
справа № 234/11841/20

провадження № 51-4508км21
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду (далі Суд) у складі:
головуючогоОСОБА_1 ,
суддівОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
захисникаОСОБА_5 (в режимі відеоконференції);
прокурораОСОБА_6 ,
розглянув у судовому засіданні касаційну скаргу захисника ОСОБА_5 на вирок Донецького апеляційного суду від 25 серпня 2021 року щодо
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 ,
засудженого за вчинення злочину, передбаченого частиною 3 статті 185 Кримінального кодексу України (далі КК).
Обставини справи

1. Краматорський міський суд Донецької області вироком від 29 квітня 2021 року засудив ОСОБА_7 за частиною 3 статті 185 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки. На підставі статті 75 КК суд звільнив засудженого від призначеного покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк тривалістю 2 роки.
2. Суд визнав доведеним, що засуджений 19 липня 2020 року близько 19:17 переліз через паркан та проник через вікно до будинку АДРЕСА_2 , де викрав майно ОСОБА_8 на загальну суму 870 грн.
3. Донецький апеляційний суд вироком від 25 серпня 2021 року скасував вирок суду першої інстанції в частині призначеного покарання і засудив ОСОБА_7 за частиною 3 статті 185 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки.
Вимоги і доводи касаційної скарги

4. Захисник у касаційній скарзі, посилаючись на пункти 2 та 3 частини 1 статті 438 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК), просить змінити оскаржений вирок, звільнивши засудженого від покарання з випробуванням відповідно до статті 75 КК.
5. Він стверджує, що апеляційний суд усупереч вимогам статті 65 КК не врахував повною мірою всіх позитивних даних про особу засудженого і наявних у справі пом`якшуючих обставин та дійшов необґрунтованого висновку про неможливість його виправлення без ізоляції від суспільства, безпідставно не визнав пом`якшуючою обставиною активне сприяння розкриттю злочину та вчинення злочину внаслідок збігу тяжких особистих та сімейних обставин, а саме відсутність офіційного працевлаштування та стабільного заробітку, тяжка хвороба матері засудженого, також те, що він вперше вчинив злочин і згідно з досудовою доповіддю виправлення засудженого можливе без позбавлення волі. Не звернув суд також уваги на те, що при розгляді справи в суді першої інстанції потерпілий не заперечував проти призначення засудженому покарання, не пов`язаного з позбавленням волі, однак звернувся з апеляційною скаргою, оскільки не був задоволений відсутністю компенсації за завдану шкоду. Натомість з цивільним позовом потерпілий не звертався.
Позиції учасників судового провадження

6. Під час касаційного розгляду захисник підтримав доводи касаційної скарги та просив її задовольнити.
7. Прокурор вважав, що у задоволенні касаційної скарги належить відмовити.
8. Іншим учасникам кримінального провадження було належним чином повідомлено про дату, час та місце касаційного розгляду, клопотань про його відкладення до суду касаційної інстанції не надходило.
Оцінка Суду

9. Заслухавши доповідь судді, пояснення сторін, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши наведені в скарзі доводи, Суд дійшов висновку, що касаційну скаргу належить задовольнити.
10. Відповідно до статей 50, 65 КК особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Законодавець надав дискреційні повноваження судам у визначенні можливості звільнення від покарання з випробуванням. Виходячи з принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації покарання, воно повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. Під час вибору покарання мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують.
11. Оцінюючи наявність підстав для звільнення засудженого від відбування покарання, Суд виходить з того, що у частині 2 статті 65 КК встановлено презумпцію призначення більш м`якого виду покарання, якщо не доведено, що воно не є достатнім для досягнення мети покарання. Суд вважає, що такий же принцип застосовується і в ході вирішення питання про порядок відбування покарання, зокрема про можливість звільнення від відбування покарання з випробуванням. Обов`язок доведення того, що менш суворий вид покарання або порядок його відбування є недостатнім, покладається на сторону обвинувачення.
12. Суд першої інстанції прийняв рішення про звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням, узявши до уваги, що засуджений раніше не судимий, вину у вчиненому визнав повністю, щиро розкаявся, обставини, що обтяжують покарання, відсутні, відповідно до досудової доповіді Краматорського МВ філії ДУ «Центр пробації» в Донецькій області його виправлення можливе без позбавлення волі.
13. Апеляційний суд не спростував належним чином цих висновків суду, не навів у вироку переконливих мотивів неможливості застосування статті 75 КК.
14. Мотивація апеляційного суду зводиться головним чином до того, що засуджений не відшкодував шкоди, завданої злочином. Однак ця обставина сама по собі не може бути підставою для зміни способу виконання покарання, оскільки для стягнення призначеного судом відшкодування законодавство передбачає інші правові заходи.
15. Ураховуючи вищевикладене, Суд вважає, що виправлення засудженого можливе без відбування покарання, проте в умовах здійснення контролю за його поведінкою.
16. Таким чином, належить змінити оскаржений вирок у частині застосування заходу примусу на підставі, передбаченій пунктом 3 частини 1 статті 438 КПК, і в порядку, визначеному статтею 75 КК, звільнити засудженого від відбування покарання з випробуванням.
На підставі викладеного, керуючись статтями 433, 434, 436, 438, 441, 442 КПК, Суд
ухвалив:
Касаційну скаргу захисника ОСОБА_5 задовольнити.
Вирок Донецького апеляційного суду від 25 серпня 2021 року щодо ОСОБА_7 змінити: на підставі статті 75 КК звільнити ОСОБА_7 від відбування призначеного йому покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, установивши засудженому іспитовий строк тривалістю 2 роки. На підставі частин 1 і 3 статті 76 КК покласти на ОСОБА_7 такі обов`язки:
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;
- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Звільнити ОСОБА_7 з-під варти.
Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3