Рівненський апеляційний суд
_______________________________________________________
У Х В А Л А
Іменем України

20 вересня 2022 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Рівненського апеляційного суду у складі :
ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
з участю:
прокурора ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000052 за апеляційною скаргою прокурора Костопільського відділу Здолбунівської окружної прокуратури ОСОБА_7 на вирок Костопільського районного суду Рівненської області від 07 квітня 2022 року стосовно
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Костопіль Рівненської області, громадянина України, раніше судимого 30 вересня 2020 Костопільським районним судом Рівненської області за ч.1 ст.185 КК України на 100 годин громадських робіт, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.389 КК України,
в с т а н о в и л а :

Вироком Костопільського районного суду Рівненської області від 07 квітня 2022 року ОСОБА_5 визнано винним та засуджено за ч.2 ст.389 Кримінального кодексу України (далі- КК) на один місяць 15 днів арешту.
На підставі ст.ст.71, 72 КК, шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Костопільського районного суду від 30.09.2020, призначено ОСОБА_5 остаточне покарання у виді арешту на строк один місяць 12 днів.

Згідно цього вироку, ОСОБА_5 , був засуджений 30 вересня 2020 року Костопільським районним судом Рівненської області за ч.1 ст. 185 КК до покарання у виді 100 годин громадських робіт.
18 листопада 2020 року у Костопільському районному відділі з питань пробації філії Державної установи «Центр пробації» у Рівненській області під підпис він ознайомлений з умовами, порядком та обов`язками під час відбування покарання, і попереджений про кримінальну відповідальність, передбачену ч.2 ст.389 КК за ухилення засудженого від відбування покарання у виді громадських робіт. Отримавши 23 листопада 2020 року направлення для відбування покарання до КП "Управляюча компанія Костопільське БЖКП", відпрацював лише дванадцять годин громадських робіт, а в подальшому в порушення ч.3 ст.40 Кримінально-виконавчого кодексу України, без поважних причин, з метою ухилення від відбування покарання, до виконання громадських робіт не приступав.

В апеляційній скарзі прокурор ОСОБА_7 просить вказаний вирок змінити, призначивши ОСОБА_5 покарання за ч.2 ст.389 КК - один місяць арешту. На підставі ст.ст.71, 72 КК, за сукупністю вироків, шляхом повного складання невідбутої частини покарання за вироком Костопільського районного суду від 30.09.2020, призначити ОСОБА_5 остаточне покарання у виді арешту на строк один місяць 11 днів.
На обґрунтування цих вимог зазначив, що відповідно до вимог ст.73 КК, покарання у виді арешту обчислюється у місяцях, вказавши, що обчислення строків покарання у днях допускається при заміні покарання іншим, складанні остаточного покарання, зарахуванні попереднього ув`язнення. Тому, призначивши обвинуваченому покарання у виді арешту на строк один місяць 15 днів, місцевий суд допустив порушення вимог ст.73 КК.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи прокурора на підтримання апеляційної скарги, міркування обвинуваченого ОСОБА_5 щодо заявлених вимог, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить таких висновків.

Відповідно до приписів ч.1 ст.404 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК) суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно вимог ст.370 КПК, судове рішення повинне бути законним, обґрунтованим, вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст.94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення. Ці положення закону розповсюджуються не тільки на вирішення питання про доведеність чи не доведеність вини обвинуваченого, але й при призначенні покарання, у разі ухвалення обвинувального вироку.

Однак, місцевий суд, ухвалюючи вказаний вирок, не дотримався в повній мірі вказаних вимог закону.

Зокрема, як вбачається з резолютивної частини вироку, місцевий суд призначив обвинуваченому ОСОБА_5 за ч.2 ст.389 КК покарання у виді арешту строком один місяць 15 днів.

Проте за визначенням ст.73 КК, строки покарання обчислюються відповідно в роках, місяцях та годинах. При заміні або складанні покарань, а також у разі зарахування попереднього ув`язнення допускається обчислення строків покарання у днях.

Згідно з правовою позицією, викладеної Верховним Судом у постанові від 04 жовтня 2021 року у справі №937/10313/19, із законодавчого визначення та судової практики встановлено, що відповідно до ст.73 КК строкові покарання обчислюються в різних вимірах, якими є: 1) роки (позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю, обмеження волі, позбавлення волі на певний строк); 2) місяці і роки (виправні роботи, службові обмеження для військовослужбовців, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців); 3) місяці (арешт); 4) години (громадські роботи). Отже, строки покарань не можуть обчислюватись у неділях, декадах тощо. У певних випадках може виникнути потреба в обчисленні строкових покарань в одиницях вимірювання, відмінних від перелічених вище, у тому числі в днях. Обчислення строків покарання у днях допускається у разі: 1) заміни покарання іншим; 2) складання остаточного покарання (здійснюється під час призначення остаточного покарання за сукупністю злочинів і сукупністю вироків); 3) зарахування попереднього ув`язнення у порядку застосування ч.5 ст.72 КК.

Водночас, зі змісту ст.65 КК, вбачається, що суд під час призначення покарання зобов`язаний враховувати всі положення Загальної частини цього Кодексу, які пов`язані з призначенням покарання.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з доводами прокурора щодо неправильного застосування місцевим судом закону про кримінальну відповідальність та необхідності призначення обвинуваченому ОСОБА_5 покарання за ч.2 ст.389 КК у виді арешту на строк один місяць, та з урахуванням невідбутої частини покарання, призначеного за попереднім вироком, на підставі положень ст.71, 72 цього Кодексу, адже таке покарання буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів, а також буде відповідати вимогам ст.ст.65, 73 КК.

За вказаних обставин та в силу приписів п.2 ч.1 ст.407 та ч.1 ст.408, ст.409, ст.413 КПК, вказаний вирок підлягає зміні у частині призначеного покарання і така зміна не погіршує становища обвинуваченого.
Керуючись ст.ст.404, 405, 407 - 409, 413, 419 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу прокурора Костопільського відділу Здолбунівської окружної прокуратури ОСОБА_7 задовольнити.
Вирок Костопільського районного суду Рівненської області від 07 квітня 2022 року стосовно ОСОБА_5 в частині призначеного покарання змінити.

Вважати ОСОБА_5 засудженим за ч.2 ст.389 КК України до покарання у виді арешту на строк 1 (один) місяць.

На підставі ст.ст.71,72 КК України, за сукупністю вироків, шляхом повного складання невідбутої частини покарання за вироком Костопільського районного суду Рівненської області від 30 вересня 20202 року, призначити ОСОБА_5 остаточне покарання у виді арешту на строк 1 (один) місяць 11 (одинадцять) днів.

В решті вирок суду залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

С у д д і:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3