Справа № 134/653/21
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 серпня 2022 року Крижопільський районний суд Вінницької області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3
прокурора ОСОБА_4
обвинуваченого ОСОБА_5
захисника ОСОБА_6
представника потерпілих ОСОБА_7

розглянувши у закритому судовому засіданні в приміщенні залу суду в смт. Крижопіль, Вінницької області кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000004 року, по обвинуваченню ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який змінив прізвище відповідно до актового запису про реєстрацію шлюбу № 42 від 09.07.2021 з " ОСОБА_8 " на прізвище після державної реєстрації шлюбу " ОСОБА_9 " (далі ОСОБА_10 ) уродженця м. Вінниця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, професійно технічно освітою, не працюючого, одруженого, маючого на утиранні двох малолітніх дітей, згідно ст. 89 КК України раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 156 КК України,
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_5 проживаючи однією сім`єю у АДРЕСА_1 разом із своєю співмешканкою ОСОБА_11 та їх спільними двома малолітніми дочками: ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка є малолітньою особою відповідно до свідоцтва про народження серія НОМЕР_1 , виданого Крижопільським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області та ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка є малолітньою особою відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого виконкомом Тернівської сільської ради Крижопільського району Вінницької області.

В липні 2020 року, більш точну дату, час та місце встановити не представилось можливим, у ОСОБА_14 , виник злочинний умисел, спрямований на вчинення розпусних дій сексуального характеру відносно своїх малолітніх дочок з метою задоволення власної статевої пристрасті.

Так, ОСОБА_5 перебуваючи у житловому будинку за місцем свого проживання по АДРЕСА_1 , всупереч тому, що крім нього в будинку перебувала його співмешканка ОСОБА_11 та її знайома ОСОБА_15 , скориставшись тим, що малолітня донька перебувала в будинку без нижньої білизни, лежачи на ліжку, посадив її собі на обличчя та вчинив фізичні розпусні дії, а саме роздивлявся знизу оголені статеві органи дитини та торкався губами її статевих органів, задовольняючи в такий спосіб свою статеву пристрасть.

В подальшому в липні 2020 року, більш точної дати встановити не представилось можливим внаслідок малолітнього віку потерпілих, продовжуючи свій злочинний умисел, спрямований на вчинення розпусних дій сексуального характеру відносно малолітніх ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , з метою задоволення власної статевої пристрасті, усвідомлюючи, що здійснює розпусні дії щодо малолітніх осіб, і бажаючи їх вчинення, ОСОБА_5 , скориставшись відсутністю за місцем проживання співмешканки ОСОБА_11 , в приміщенні будинку положив її на ліжко та розвівши ноги роздивлявся її статевий орган, після чого здійснював непристойні торкання статевого органу губами та язиком, задовольняючи в такий спосіб свою статеву пристрасть.

Продовжуючи злочинні дії, спрямовані на задоволення своєї статевої пристрасті, ОСОБА_5 в період липня 2020 року по грудень 2020 року, більш точних дат та час не встановлено, не встановлену кількість разів у будинку за місцем свого проживання в АДРЕСА_1 , під час відсутності співмешканки ОСОБА_11 , маючи прямий умисел на вчинення розпусних дій фізичного характеру, що полягали у оголенні статевих органів малолітніх осіб, їх непристойному мацанні, достовірно знаючи вік ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , посягаючи на статеву недоторканість і нормальний фізичний, психічний і соціальний розвиток малолітніх дітей відносно них, що полягало у їх роздяганні та подальшому торканні губами та язиком їх статевих органів, чим він задовольняв свою статеву пристрасть.

Таким чином ОСОБА_5 в період з липня 2020 року по грудень 2020 року, в будинку за місцем свого проживання вчинив злочин передбачений за ч. 2 ст. 156 КК України, тобто розбещення неповнолітніх відносно своїх малолітніх дочок ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , а саме: вчиненні розпусних дій щодо особи, яка не досягли шістнадцятирічного віку, кваліфікуючими ознаками якого є вчинення розпусних дій щодо малолітньої особи, вчинене близьким родичем.

В судовому засіданні обвинувачений. ОСОБА_10 ( ОСОБА_5 ) вину визнав повністю, щиро розкаявся, показання давати відмовився, вказав, що вважає ОСОБА_12 та ОСОБА_13 своїми дітьми та надалі пояснив, що 09 липня 2021 року під час судового розгляду одружився з ОСОБА_11 .

Мати потерпілих ОСОБА_11 вказала, що показань відносно свого чоловіка ОСОБА_5 давати не буде, оскільки вони одружилися.

Законний представник потерпілих ОСОБА_7 просила призначити покарання без позбавлення волі.
Свідок ОСОБА_15 дала показання, що прийшла до ОСОБА_5 з ОСОБА_11 , які були друзями та хрестила старшу дочку. Діти ходили без трусиків, старша була у платті, менша у футболці. Сиділи пили чай і почула, що щось чмокає, повернулась і побачила, що менша дочка ОСОБА_16 сіла на рот ОСОБА_17 , він цілував їй «піську», сказав, що їй так подобається, але ОСОБА_18 забрала дитину. На даний час з ними не спілкується. Діти до того як побачила не розказували, а після того часто розказували, що тато з ними робить і показували. Бачила тільки як цілував ОСОБА_19 , а ОСОБА_20 показувала, як тато робив язиком.

Свідок ОСОБА_21 дав показання, що знайомий з ОСОБА_5 та ОСОБА_22 . Вона з дітьми часто приходить до ОСОБА_15 . В черговий раз вона з дітьми прийшла до них з ОСОБА_15 і пізніше прийшов ОСОБА_5 , який був у стані алкогольного сп`яніння, захотів побачити дітей, пояснив йому, що в такому стані він не може цього робити і викликав поліцію і коли приїхали поліцейські ОСОБА_15 повідомила, що він розбещує дітей. Також йому стало відомо, що коли дитину везли на експертизу, бо ОСОБА_5 вдарив її , то дитина на питання працівника поліції про розбещення, підтвердила все, сам особисто не бачив.

Свідок ОСОБА_23 дав показання, що працював головою Тернівської сільської ради, обвинуваченого знає по роботі. Потерпілих дітей знає, бо сім`я була під супроводом, старша дитина вилучалась з сім`ї на 6 місяців. По факту розбещення знає, що було відкрите кримінальне провадження, розповідали в селі, від дітей про цей факт нічого не чув.

Свідок ОСОБА_24 дав показання, що пив каву з товаришем, до них під`їхали працівники поліції, сказали, що потрібні свідки, погодився, поїхали в райвідділ, там в кабінеті запитав слідчий ОСОБА_5 чи він розбещував дитину, він підтвердив. Підписував ще папери, які давав слідчий.

Експерт ОСОБА_25 дав показання, що висновок складався на основі відеозапису. ОСОБА_13 самостійно відтворювала, елементів видумування не було, впливу на неї не було, присутні були психолог та матір, необхідності допитувати потерпілу немає. ОСОБА_26 не була готова до допиту, була зайнята малюванням, конкретних відповідей на давала, внаслідок чого кількість негативних відповідей складає 47 % відсотків від загальної кількості відповідей.

Експерт ОСОБА_27 вказав, що у ОСОБА_5 є психічний розлад сексуальної поведінки у вигляді педофілії, внаслідок чого в нього знижений вольовий компонент щодо потягу до дітей, тому саме в період часу вчинення кримінального правопорушення не міг та в теперішній час не може в повній мірі усвідомлювати свої дії щодо потягу до дітей. Проте розуміє, що вчинив кримінальне діяння, тобто усвідомлював та міг керувати своїми діями, та може нести відповідальність. Висновок носить рекомендаційний характер щодо визнання особи обмежено осудною. ОСОБА_28 може відбувати покарання в місцях позбавлення волі, але потребує спостереження лікаря психіатра

Суд наголошує на тому, що допит малолітніх осіб необхідно здійснювати з урахуванням ряду певних особливостей, які законодавець чітко виокремив і окреслив, особливо щодо злочинів проти статевої свободи та статевої недоторканості особи.

Суд прийшов до висновку про недоцільність допиту неповнолітніх потерпілих ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , оскільки згідно ч.1 ст.1 Конвенції Ради Європи про захист дітей від сексуальної експлуатації та сексуального насильства кожна сторона вживає необхідних законодавчих або інших заходів для захисту прав й інтересів жертв, у тому числі їхніх особливих потреб та свідків, на всіх стадіях розслідування та кримінального провадження, зокрема шляхом забезпечення уникнення контакту між жертвами та правопорушниками в суді та приміщеннях правоохоронних органів, крім випадків, коли компетентні органи встановлять інше в найкращих інтересах дитини або коли розслідування чи провадження вимагають такого контакту.

Відповідно до пунктів 68,72 Керівних принципів Комітету міністрів Ради Європи щодо правосуддя, дружнього до дітей, прийнятих Комітетом міністрів Ради Європи 17 листопада 2010 року, слід уникати прямого контакту ,протистояння або спілкування між дитиною -жертвою або дитиною-свідком з підозрюваним , наскільки це можливо , якщо тільки дитина - жертва не вимагає цього.

Тому в даному конкретному випадку, з урахуванням малолітнього віку ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яким на час вчинення злочину було лише три та п`ять років кожній, обставин вчиненого щодо них злочину, а саме здійснення дорослою особою розпусних дій, можливого впливу допиту і згадок про побачене на дитячу психіку, виклик і допит дітей у суді є недоцільним.

Вина обвинуваченого також підтверджується й іншими дослідженими в судовому засіданні доказами, зокрема
- свідоцтвом про народження ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , серії НОМЕР_1 ;

- свідоцтвом про народження ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , серії НОМЕР_2 ;

- довідкою № 2 від 06.01.2021 відповідно до якої ОСОБА_5 фактично зареєстрований і проживає за адресою: АДРЕСА_1 , родинні стосунки: інший співмешканець, склад сім`ї: ОСОБА_11 , голова д/г 27.09.1985; ОСОБА_13 , дочка 30.01.2015; ОСОБА_12 , дочка 20.09.2017;

- витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000004 від 05.01.2021 з якого вбачається, що відомості про злочин були внесені 05.01.2021 року на підставі заяви ОСОБА_11 визначено правову кваліфікацію кримінального правопорушення ст.156 ч.2 КК України; короткий виклад обставин зазначений наступний: 05.01.2021 року до Відділення поліції № 1 Тульчинського РВП ГУНП у Вінницькій області звернулася ОСОБА_11 , 1985 р.н., жителька АДРЕСА_1 про те, що її співмешканець ОСОБА_5 1974 р.н. вчиняв розпусні дії відносно малолітніх дітей ОСОБА_13 , 2015 р.н., та ОСОБА_12 2017 р.н.

- свідоцтвом про шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_11 09.07.2021 року, серії НОМЕР_3 ;

- протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення.(або таке, що готується) від 05.01.2021 року ОСОБА_11 в обставинах події (дата, час, місце) зазначено, прошу притягнути до відповідальності мого співмешканця ОСОБА_5 , 1974 р.н. який в період часу із липня по грудень 2020 року здійснив розбещення моїх двох малолітніх дочок ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_12 ІНФОРМАЦІЯ_2 ;

- протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 05.01.2021 року ОСОБА_5 ;

- протоколом проведення слідчого експерименту від 16.01.2021 року, розпочатого о 16 год 07 хв., закінчено о 13 год 40 хв., складеного в присутності понятих, за участю ОСОБА_5 та представника потерпілих ОСОБА_11 , відеозаписом проведення слідчого експерименту за участю обвинуваченого ОСОБА_5 та переглянутого судом встановлюється, ОСОБА_5 знаходячись біля будинку вказав, що цілував маленьким дівчаткам статеві органи, це його діти з співмешканкою ОСОБА_11 , все це відбувалось в АДРЕСА_1 . Пройшли в будинок з понятими, ОСОБА_5 було надано ляльку для проведення слідчого експерименту, ОСОБА_5 вказав, що все почалося в кінці літа купав меншу дочку ОСОБА_29 , та відтворив надалі наступні дії, а саме: пройшов в меншу кімнату, перед цим пропалив у грубі, мив дитину у мисці та витер рушником і переніс дитину в іншу кімнату і поклав на ліжко, ліг біля дитини на ліжко, дитина гралася, в цей час дружина з старшою дочкою були відсутні, дитину лоскотав, показав, як дитина лазила по ньому і сіла на обличчя і він поцілував їй в статевий орган, в цей час зайшла співмешканка з кумою, це був перший раз. Надалі з ОСОБА_29 так робив ще два рази граючись коли купав, в інший спосіб, надалі ОСОБА_5 показав на ляльці, що іншого разу положив дитину на ліжко поперек, витер після купання, дитина була роздягнена, полоскотав її, цілував її всю і в статевий орган. Пізніше не пам`ятає коли, приблизно на початку жовтня, купав старшу дочку ОСОБА_20 , співмешканка з меншою дочкою пішла до куми ОСОБА_30 , ОСОБА_5 на ляльці продемонстрував, як дитину положив поперек ліжка, витирав її, грався з нею, поцілував і лизнув кілька раз її статевий орган, такі дії робив ще декілька разів. Відбулось сексуальне збудження і було сім`я виверження. З дитиною кілька разів так робив, останній раз у грудні місяці. Востаннє дитина лежала головою на подушках, а він підкладав дрова в грубі, підійшов до дитини, дитина була у футболці, грався, лоскотав її, обласкав дитину і приліг на ліжко, почав цілувати між ногами, вона задерла ніжки і язиком її кілька разів провів по статевому органу, збудження не досяг, перед цим разів три досягав. Причиною цього вказав, що грався з дітьми як батько, а робив таке, тому, що дружина не задовольняла його сексуальні потреби. Вину визнав.;

- висновком амбулаторної комісійної судово-психіатричної експерта № 43 від 18.02.2021 року відповідно до якої для об`єктивного визначення психічного стану ОСОБА_5 потребує тривалого обстеження та спостереження в умовах психіатричного стаціонару з наступним проведенням стаціонарної судово- психіатричної експертизи;

-висновком стаціонарної комплексної судово-психіатричного експерта № 25 від 22.03.2021 року відповідно до якої зазначений у ОСОБА_5 психічний розлад сексуальної поведінки у вигляді педофілії міг істотно вплинути на його поведінку та діяльність в період інкримінованого йому діяння та позбавляє його здатності повною мірою усвідомлювати свої дії та керувати ними. Підпадає під дію ст. 20 КК України. В період часу, до якого відноситься інкриміноване йому діяння, ОСОБА_5 виявляє психічний розлад сексуальної поведінки у вигляді педофілії (F65.4). В період часу, до якого відноситься інкриміноване йому діяння, ОСОБА_5 не міг повною мірою усвідомлювати свої дії та керувати ними. В теперішній час ОСОБА_5 виявляє психічний розлад сексуальної поведінки у вигляді педофілії (F65.4). В теперішній час ОСОБА_5 не може повною мірою усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. ОСОБА_5 потребує застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді амбулаторного примусового лікування за місцем його подальшого перебування (в тому числі в місцях позбавленням волі.).

Окрім визнання обвинуваченим своєї вини, його вина також повністю підтверджується дослідженими у справі доказами, а саме висновком експерта № СЕ-19/102-21/2209-ПС від 01.03.2021 року ; висновком експерта № СЕ-19/102-21/2210-ПС від 03.03.2021 року ;
Ч. 2 ст. 156 КК передбачено кримінальну відповідальність за вчинення розпусних дій щодо малолітньої особи або вчинення цих дій членами сім`ї чи близькими родичами, особою, на яку покладено обов`язки щодо виховання потерпілого або піклування про нього.
З об`єктивної сторони розбещення виражається у вчиненні різноманітних розпусних дій сексуального характеру, здатних викликати фізичне і моральне розбещення потерпілих. Розпусні дії можуть бути як фізичними, так і інтелектуальними.
У свою чергу фізичне розбещення може проявлятися, зокрема, в оголенні статевих органів винної особи або потерпілого, поцілунках, непристойних дотиках, які викликають статеве збудження тощо.
У разі вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 156 КК, винний не намагається вступити у статевий акт з потерпілою особою будь-яким способом. У цьому кримінальному провадженні ОСОБА_10 ( ОСОБА_5 ) вчиняв дії, спрямовані на задоволення статевої потреби шляхом власного збудження орогетальним способом з власними дітьми, що ніким не заперечується.
Доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому КПК України порядку, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.
Суд вважає, що докази, які підтверджують винуватість обвинуваченого є належними та допустимими, отриманими у рамках закону, оскільки, у справі існує сукупність наведених вище та досліджених судом допустимих прямих і непрямих доказів, які за змістом є чіткими, зрозумілими і послідовними та достатньо повно викривають обвинуваченого та аналізом наведених доказів підтверджено вчинення ОСОБА_5 зазначених об`єктивних дій, зміст яких свідчить про наявність умислу обвинуваченого на вчинення розбещення, що підтверджуються сукупністю досліджених судом доказів та вважає їх достатніми для висновків про наявність в діях ОСОБА_5 складу кримінального правопорушення та надання правової кваліфікації його діям.
Суд вважає протокол проведення слідчого експерименту від 16.01.2021 про механізм вчинення розпусних дій із диском належним та допустимим доказом, що підписаний обвинуваченим та понятими, зауважень щодо його неповноти в протоколі не заначено.
Вважаючи достатньо забезпеченими в ході судового розгляду процесуальні права сторони захисту та сторони обвинувачення на надання ними доказів на підтвердження та спростування висунутого обвинувачення, суд виходить із принципів реалізації права особи на справедливий суд, яке закріплено в ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, за яким винуватість особи у вчиненні злочину має бути доведена поза розумним сумнівом. Виходячи з досліджених в судовому засіданні доказів в їх сукупності, суд вважає винуватість обвинуваченого ОСОБА_5 у вчинені інкримінованого кримінального правопорушення доведеною «поза розумним сумнівом», яка випливає із співвідношення достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків (доказів).
Суд приймає рішення за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку.
Судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту.
Аналізуючи за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку суд вважає, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_10 ( ОСОБА_5 ) , повністю знайшла своє підтвердження в ході судового провадження, а тому його дії суд кваліфікує за ч. 2 ст. 156 КК України розбещення неповнолітніх, тобто вчиненні розпусних дій щодо особи, яка не досягла шістнадцятирічного віку, кваліфікуючими ознаками якого є вчинення розпусних дій щодо малолітньої особи, вчинене близьким родичем.

Згідно висновку судово-психіатричного експерта № 25 від 22.03.2021 року згідно якого ОСОБА_5 виявляє психічний розлад сексуальної поведінки у вигляді педофілії (F65.4). В період часу, до якого відноситься інкриміноване йому діяння ОСОБА_5 не міг повною мірою усвідомлювати свої дії та керувати ними. В теперішній час ОСОБА_5 виявляє психічний розлад сексуальної поведінки у вигляді педофілії (F65.4). В теперішній час ОСОБА_5 не може певною мірою усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. ОСОБА_5 потребує застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді амбулаторного примусового лікування за місцем його подальшого перебування (в тому числі в місцях позбавлення волі).

Відповідно до вимог статті 20 КК України підлягає кримінальній відповідальності особа, визнана судом обмежено осудною, тобто така, яка під час вчинення злочину через наявний у неї психічний розлад не була здатна повною мірою усвідомлювати свої дії та (або) керувати ними. Визнання особи обмежено осудною враховується судом при призначенні їй покарання за вчинений злочин і може бути підставою для застосування примусових заходів медичного характеру.
Статтею 94 КК України передбачено, що залежно від характеру та тяжкості захворювання, тяжкості вчиненого діяння, з урахуванням ступеня небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб, суд може застосувати такі примусові заходи медичного характеру: 1) надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку; 2) госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом; 3) госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги з посиленим наглядом; 4) госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги із суворим наглядом.
Надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку може бути застосоване судом стосовно особи, яка страждає на психічні розлади і вчинила суспільно небезпечне діяння, якщо особа за станом свого психічного здоров`я не потребує госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги.
Постановою Пленуму Верховного суду України №7 від 03.06.2005 «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування» визнано правильною практику судів, які, визнавши під час судового розгляду, що злочин вчинено в стані обмеженої осудності особою, яка внаслідок загострення наявного у неї психічного розладу потребує застосування примусових заходів медичного характеру, постановляють обвинувальний вирок і при призначенні засудженому покарання одночасно застосовують примусові заходи медичного характеру у виді амбулаторної психіатричної допомоги за місцем відбування покарання.
Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне на підставі ст.20 КК України визнати ОСОБА_10 ( ОСОБА_5 ) обмежено осудним і врахувати цю обставину при призначенні покарання.
Обставинами, що відповідно до ст. 66 КК України, пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 є повне визнання винуватості, щире каяття.
Обставини, що відповідно до ст. 67 КК України, обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 не встановлені.
Згідно висновку Крижопільського районного сектору філії Державної установи «Центр пробації» у Вінницькій області досудової доповіді, від 30.06.2021, орган пробації вважає доцільним призначення обвинуваченому ОСОБА_5 кримінального покарання без позбавлення волі або обмеження волі на певний строк за умови здійснення нагляду та застосування соціально-виховних заходів, що будуть спрямовані на виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень.

Згідно довідці характеристика селищного голови Крижопільської с/р на ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 який зареєстрований і проживає в АДРЕСА_1 , компрометуючими матеріалами виконком сільської ради не володіє.

При вирішенні питання про призначення обвинуваченому покарання суд керується вимогами ст. ст. 65-67 КК України, враховує Постанову Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання» з послідуючими змінами та доповненнями та виходить із принципів законності, справедливості, обгрунтованності та індивідуалізації покарання.
При обранні виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_10 ( ОСОБА_5 ) у відповідності до ст. 65 КК України, суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого кримінального правопорушення, що відноситься до категорії тяжких злочинів, конкретні обставини вчинення злочину, а саме те, що в період вчинення злочину ОСОБА_10 ( ОСОБА_5 ) виявляв психічний розлад сексуальної поведінки у вигляді педофілії (F65.4)., що підтверджується висновком судово-психіатричного експерта № 25 від 22.03.2021 року, особу обвинуваченого, який на наркологічному обліку не перебуває, приймає до уваги його вік, стан здоров`я, сімейні обставини, наявність обставин, що пом`якшують покарання.
З урахуванням викладеного, конкретних обставин кримінального провадження, особи обвинуваченого ОСОБА_10 ( ОСОБА_5 ), суд вважає, що достатнім для виправлення обвинуваченого, а також попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень буде покарання у виді позбавлення волі на певний строк, в межах санкції відповідної статті, оскільки тільки таке покарання, яке полягає в ізоляції від суспільства, буде достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.
Крім того ОСОБА_5 підпадає під дію ст. 20 КК України, оскільки виявлений у останнього психічний розлад сексуальної поведінки у вигляді педофілії міг істотно вплинути на його поведінку та діяльність в період інкримінованого йому діяння та позбавляв його здатності повною мірою усвідомлювати свої дії та керувати ними, тому, ОСОБА_10 ( ОСОБА_5 ) потребує застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді амбулаторного примусового лікування за місцем його подальшого перебування. Також, суд вважає за можливе не призначити обвинуваченому додаткове покарання у виді позбавлення права обіймати посади та займатися будь-якою діяльністю, що пов`язані із піклуванням за дітьми та їх вихованням, оскільки підсудний як до, так і після постановлення вироку не займав посади та не займався діяльністю, з якими було пов`язане вчинення кримінального правопорушення.
Згідно ч. 2 ст. 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.
Речові докази відсутні.
Цивільний позов в кримінальному провадженні не заявлявся.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 124, 174, 368, 370, 371, 374, 395 КПК України та ст. ст. 20, 65, 72, ч. 2 ст.156 КК України, суд, -
ЗАСУДИВ:
Визнати винним ОСОБА_10 у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст. 156 КК України і призначити йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі без позбавлення права обіймати посади та займатися будь-якою діяльністю, що пов`язані із піклуванням за дітьми та їх вихованням.
Згідно ст.ст. 20,93, п. 1 ч. 1 ст. 94 КК України застосувати щодо ОСОБА_10 примусові заходи медичного характеру у вигляді амбулаторного примусового лікування за місцем відбування покарання.
Початок строк відбування покарання ОСОБА_10 рахувати з дня його затримання на виконання вироку.
Стягнути із ОСОБА_10 на користь держави витрати на залучення експерта під час проведення судових психологічних експертиз, відповідно до ст.124 КПК України, в сумі 3269 (три тисячі двісті шістдесят дев`ять) гривень.

У відповідності до вимог п.2 ч.4 ст.374 КПК України включити інформацію про ОСОБА_10 до Єдиного реєстру осіб, засуджених за злочини проти статевої свободи та статевої недоторканості малолітньої особи.
На вирок суду може бути подана апеляція до Вінницького апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення, а особою, що перебуває під вартою протягом 30 днів з моменту вручення копії вироку.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку на його апеляційне оскарження.

Суддя: