Номер провадження: 11-сс/813/1398/22
Справа № 507/1310/21 1-кс/507/574/22
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13.10.2022 року м. Одеса

13 жовтня 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Одеського апеляційного суду в складі:

Головуючого судді - ОСОБА_2

Суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5
підозрюваного ОСОБА_6
захисника-адвоката ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одеса в режимі відеоконференції матеріали кримінального провадження №0000285 від 04.05.2015 року про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за апеляційною скаргою захисника-адвоката ОСОБА_7 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Любашівського районного суду Одеської області від 22 вересня 2022 року відносно:
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ананьїв Одеської області, українця, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, директора АТЗТ «РайАгроБуд`зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України.

В С Т А Н О В И Л А:

Зазначеною ухвалою слідчого судді Любашівського районного суду Одеської області від 22 вересня 2022 року задоволено клопотання заступника начальника СВ ВП №1Подільського РУП ГУНП в Одеській області ОСОБА_8 , погодженого прокурором Любашівської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_9 у кримінальному провадженні №0000285 від 04.05.2015 року та продовжено відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 запобіжний захід у виді тримання під вартою в ДУ "Одеський слідчий ізолятор" в межах строку досудового розслідування до 17 жовтня 2022 року.
Не погоджуючись з судовим рішенням захисник-адвокат ОСОБА_7 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, посилаючись на те, що клопотання про продовження запобіжного заходу ОСОБА_6 у вигляді тримання під вартою подано без належного підтвердження обґрунтованості та без дотримання норм чинного законодавства. В обґрунтування доводів скарги зазначає, що підозра ОСОБА_6 у скоєнні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України не обґрунтована. Також вважає, що ні слідчим СВ, ні слідчим суддею не доведено наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України. Не враховано стан здоров`я ОСОБА_6 , позитивні характеристики, те, що він раніше не судимий.
Просить ухвалу слідчого судді від 22.09.2022 року щодо продовження його підзахисному запобіжного заходу тримання під вартою скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання заступника начальника СВ ВП №1 Подільського РУП ГУНП в Одеській області про продовження ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0000285 від 04.05.2015 року.
Інші учасники судового провадження ухвалу про застосування запобіжного заходу не оскаржували.
Заслухавши суддю-доповідача щодо суті поданої апеляційної скарги, думку прокурора, який заперечував проти апеляційних вимог, думку адвоката та підозрюваного, які підтримали апеляційну скаргу, заслухавши сторони у дебатах, які залишилися на попередніх позиціях, перевіривши матеріали провадження і доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить до такого висновку.
Відповідно до ч. 1 ст. 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень слідчого судді в порядку, передбаченому КПК України.

Відповідно ст. 404 КПК України - суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно ст. 131 КПК України - заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Запобіжні заходи (як заходи кримінального провадження) у кримінальному провадженні обмежують права особи на свободу та особисту недоторканність, гарантовані ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року, ст. 29 Конституції України, а тому можуть бути застосовані тільки за наявності законної мети та підстав, визначених КПК України, з урахуванням відповідної практики Європейського суду з прав людини (суд враховує роз`яснення «Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства» - запобіжний захід у вигляді взяття під варту обирається лише тоді, коли на підставі наявних у справі фактичних даних із певною вірогідністю можна стверджувати, що інші запобіжні заходи не забезпечать належної поведінки підозрюваного).

У відповідності до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до положень п.18 ст.3 КПК України до повноважень слідчого судді належить здійснення у порядку, передбаченому КПК України судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні; ч.3 ст. 26 КПК принцип диспозитивності передбачає, що слідчий суддя у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами.

Апеляційний суд вважає, що прийняте слідчим суддею рішення ґрунтується на фактичних обставинах провадження та на вимогах кримінального процесуального закону.

Колегія суддів доходить висновку, що на даному етапі досудового розслідування додані до клопотання слідчого докази є вагомими та достатніми для обґрунтування підозри ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч.1 ст.115 КК України.

Апеляційний суд вважає, що слідчий суддя дійшов правильного та обґрунтованого висновку про те, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів аніж тримання під вартою на даному етапі досудового розслідування не зможе запобігти заявленим слідчими органами, ризикам, зокрема слідчим суддею вірно встановлено, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч.1ст.115 КК України, санкція якої передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від семи років, що з 2015 року ОСОБА_6 переховувався від органів досудового слідства, а томутяжкість покарання, яке може йому загрожувати, у разі визнання винуватим, може спонукати його до переховування від суду, з метою уникнення та ухилення від кримінальної відповідальності та покарання за кримінальне правопорушення, у скоєнні якого він підозрюється. Слідчим суддею обґрунтовано взято до уваги, що хоча ОСОБА_6 позитивно характеризується, проживає із батьками та розкаюється у вчиненому, в березні місяці 2022 року добровільно повернувся до місця постійного проживання в м. Ананьїв, однак такі не здатні мінімізувати ймовірність вчинення підозрюваним дій, спрямованих на переховування від органу досудового розслідування та суду або незаконний вплив на потерпілого, свідка, експерта, спеціаліст, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином.

Підставою продовження запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України..

Колегія суддів вважає, що слідчий суддя правильно прийшов до висновку, що зазначені ризики не зменшились та не зникли на момент ухвалення оскаржуваної ухвали.

Поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві України, тому, виходячи з положень ч.5 ст.9 КПК України та позиції Європейського суду з прав людини, відображеної у п. 175 рішення від 21.04.2011 року у справі «Нечипорук і Йокало проти України», термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, також вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28.10.1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990 року).

Апеляційний суд вважає, що вид запобіжного заходу у виді тримання під вартою є пропорційним ризикам у кримінальному провадженні за ч.2 ст.15 ч.1 ст.115 КК України (у замаху на вбивство, тобто у замаху на умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині), оскільки обґрунтованість підозри ОСОБА_6 підтверджується доказами у кримінальному провадженні №0000285 від 04.05.2015 року: витягом із ЄРДР, протоколом огляду місця події, в ході проведення якого виявлено та вилучено скло, показами потерпілого та свідків, висновками судова-медичних експертів відповідно до якого потерпілому ОСОБА_10 спричинено тілесні ушкодження у вигляді різаної рани правої половини шиї з ушкодженням лицьової артерії та яремної вени, які були небезпечними для життя та здоров`я в момент заподіяння.

Колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що слідчий суддя першої інстанції діяв у спосіб та у межах законодавства, дійшов обґрунтованого висновку про доведення слідчим СВ та прокурором наявності ризиків, передбачених ст.177 КПК України відносно ОСОБА_6 , що вказані ризики, які встановленні слідчим суддею під час застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_6 не зникли та не зменшилися і залишаються реальними і триваючими, продовжують об`єктивно існувати та доходить переконання, що запобіжний захід у виді тримання під вартою обраний ОСОБА_6 , забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного під час проведення досудового провадження, для запобігання ризикам при здійсненні процесуальних дій для завершення досудового розслідування.
Аналізуючи сукупність наведених вище обставин, зазначені адвокатом ОСОБА_7 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 в апеляційній скарзі доводи щодо скасування оскаржуваного рішення не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду.

Істотних порушень кримінального процесуального закону при розгляді питання про продовження строку тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_6 під час апеляційного розгляду не встановлено, підстав для скасування судового рішення та задоволення апеляційної скарги адвоката, колегія суддів не знаходить.
Також не встановлено об`єктивних даних, які б вказували на неможливість утримання підозрюваного під вартою, а тому враховуючи вимоги ст. 178 КПК України та з метою забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_6 , суд апеляційної інстанції вважає за необхідне за наслідками апеляційного розгляду прийняти рішення, яким ухвалу Любашівського районного суду Одеської області від 22.09.2022 року - залишити без зміни, подану захисником-адвокатом ОСОБА_7 апеляційну скаргу - без задоволення.
Відповідно до п.1 ч.1 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.
Керуючись ст.ст. 404,405,407,422 КПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 - залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Любашівського районного суду Одеської області від 22 вересня 2022 року, якою продовжено відносно ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0000285 від 04.05.2015року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч.1 ст.115 КК України в межах строку досудового розслідування до 17 жовтня 2022 року. залишити без зміни.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4