Київський апеляційний суд
Провадження № 11-кп/824/1184/2022 Головуючий в суді першої інстанції: ОСОБА_1
Категорія справи: ч. 1 ст. 185 КК України

У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 липня 2022 року м. Київ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ
Київського апеляційного суду в складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки села Новосілки Фастівського району Київської області, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,
по обвинуваченню у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України,
прокурора ОСОБА_8 ,
обвинуваченої ОСОБА_7 ,
В С Т А Н О В И Л А:
Вироком Києво-Святошинського районного суду м. Києва від 11 серпня 2021 року ОСОБА_7 визнана винуватою у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України, та їй призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік.
На підставі ст. 75 КК України, ОСОБА_7 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 (один) рік та покладено на неї обов`язки, що передбачені ст. 76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 26 серпня 2021 року виправлені описки, допущені в мотивувальній та в резолютивній частинах означеного вироку, а саме ухвалено вважати, що: в резолютивній частині вироку ОСОБА_7 визнано винуватою у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України; в мотивувальній частині вироку дії ОСОБА_7 кваліфіковані за ч. 1 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

Як вбачається з вироку, суд визнав доведеним, що 12 липня 2021 року приблизно о 16 годині ОСОБА_7 , знаходячись в торговому залі супермаркету «Мегамаркет», що по вулиці Київській, 2-В, в селі Гатне Фастівського району Київської області, реалізуючи злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення, користуючись тим, що за її діями ніхто не спостерігає, таємно викрала продукти харчування на загальну суму 756,82 гривень, сховавши їх до власної сумки та пройшовши з ними повз касову зону, не розрахувавшись. Після цього ОСОБА_7 з місця вчинення кримінального проступку зникла, викраденим майном розпорядилася на власний розсуд, завдавши ТОВ «ТРЕЙДАП» матеріальної шкоди в указаному розмірі.

В апеляційній скарзі з доповненнями заступник керівника Київської обласної прокуратури ОСОБА_6 , посилаючись на неправильне застосування судом закону України про кримінальну відповідальність, просить вирок Києво-Святошинського районного суду Київської області від 11 серпня 2021 року щодо ОСОБА_7 скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.
Обґрунтовуючи такі вимоги апеляційної скарги, прокурор зазначає про те, що суд першої інстанції при призначенні ОСОБА_7 покарання за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України не застосував положення ч. 2 ст. 4 КК України та санкцію ч. 1 ст. 185 КК України в редакції, чинній на момент скоєння кримінального проступку та ухвалення вироку, тобто не застосував закон, який підлягав застосуванню.

Також прокурор подав апеляційну скаргу на ухвалу цього ж суду від 26 серпня 2021 року, якою виправлені описки у вироку. Означене рішення апелянт також просить скасувати у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, оскільки вважає, що, змінивши правову кваліфікацію дій ОСОБА_7 , суд порушив принцип незмінності судового рішення, перебравши на себе повноваження суду апеляційної інстанції.

Від інших учасників судового розгляду апеляційних скарг на вказані судові рішення суду першої інстанції не надійшло.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора ОСОБА_8 , який підтримав апеляційні скарги прокурора, пояснення обвинуваченої ОСОБА_7 , яка підтримала апеляційні вимоги в частині необхідності зміни призначеного їй покарання, провівши судові дебати, вислухавши останнє слово обвинуваченої, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 371 КПК України, суд ухвалює вирок іменем України безпосередньо після закінчення судового розгляду.
Вирок ухвалюється в нарадчій кімнаті складом суду, який здійснював судовий розгляд.

Вимогами ч. ч. 1, 2 ст. 370 КПК України регламентовано, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

За правилами ч. 1 ст. 374 КПК України, вирок суду складається зі вступної, мотивувальної та резолютивної частин.

При цьому, п. 2 ч. 3, п. 2 ч. 4 ст. 374 КПК України визначено, що у разі визнання особи винуватою у мотивувальній частині вироку зазначаються, в тому числі: формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення; статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений. У резолютивній частині обвинувального вироку зазначаються, серед іншого: прізвище, ім`я та по батькові обвинуваченого, рішення про визнання його винуватим у пред`явленому обвинуваченні та відповідні статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність; покарання, призначене по кожному з обвинувачень, що визнані судом доведеними, та остаточна міра покарання, обрана судом.

Вирок, який ухвалюється іменем України, є найважливішим актом правосуддя у кримінальних провадженнях і до його ухвалення належить підходити з винятковою відповідальністю, суворо дотримуючись вимог ст. ст. 370, 371, 374 КПК України.

У кримінальному провадженні щодо ОСОБА_7 вирок суду першої інстанції містить істотні недоліки, у зв`язку із чим його не можна визнати законним і обґрунтованим.

А саме, як вбачається з оскаржуваного вироку Києво-Святошинського районного суду Київської області від 11 серпня 2021 року, він був ухвалений за результатами розгляду обвинувального акта по обвинуваченню ОСОБА_7 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, у спрощеному провадженні, тобто в порядку, передбаченому ст. ст. 381, 382 КПК України, за відсутності учасників судового розгляду.

Згідно з вироком, суд визнав доведеним обвинувачення ОСОБА_7 у таємному викраденні чужого майна (крадіжці) за встановлених органом досудового розслідування обставин, кримінальна відповідальність за що передбачена ч. 1 ст. 185 КК України.

При цьому, як слідує з мотивувальної частини вироку, суд кваліфікував дії ОСОБА_7 за іншим законом України про кримінальну відповідальність, а саме за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України, як скоєння закінченого замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжку).

В резолютивній частині вироку суд також вказав, що визнає ОСОБА_7 винуватою у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України, та призначив їй за цим законом покарання у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік, зі звільненням від його відбування на підставі ст. 75 КК України.

Саме в такій редакції вирок був направлений обвинуваченій ОСОБА_7 та іншим учасникам судового провадження.

Допущення таких порушень під час ухвалення вироку є неприйнятним, адже ставить під сумнів законність ухваленого рішення. При цьому, слід звернути увагу і на те, що чинна санкція ч. 1 ст. 185 КК України, що діяла і на час вчинення ОСОБА_7 кримінального проступку, і на час ухвалення означеного вироку, не передбачає такого виду покарання як позбавлення волі.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 379 КПК України, суд має право за власною ініціативою або за заявою учасника кримінального провадження чи іншої заінтересованої особи виправити допущені в судовому рішенні цього суду описки, очевидні арифметичні помилки незалежно від того, набрало судове рішення законної сили чи ні.
Питання про внесення виправлень суд вирішує в судовому засіданні. Учасники судового провадження повідомляються про дату, час і місце засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені, не перешкоджає розгляду питання про внесення виправлень.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що судом першої інстанції відповідно до ч. 1 ст. 379 КПК України з власної ініціативи винесено на розгляд питання про виправлення описки у вироку від 11 серпня 2021 року.

В порушення вимог ч. 2 ст. 379 КПК України, суд розглянув питання про виправлення описки взагалі без повідомлення обвинуваченої та інших учасників судового провадження про це судове засідання.

При цьому, постановлена судом ухвала від 26 серпня 2021 року, якою внесені зміни у мотивувальну та резолютивну частини вироку, а саме вказано, що дії ОСОБА_7 слід кваліфікувати не за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України, а за ч. 1 ст. 185 КК України, та що вона визнається винуватою у вчиненні цього кримінального проступку, тобто фактично погіршено її становище, не ґрунтується на законі, оскільки виправлення допущених у вироку описок допускається, якщо це не стосується зміни суті судового рішення.

Отже, під час розгляду кримінального провадження суд першої інстанції допустив істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, які призвели до порушення гарантії правової визначеності, «незмінності судового рішення», що відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 409 КПК України є підставою для скасування вироку та ухвали про виправлення описок і призначення нового розгляду в суді першої інстанції, під час якого необхідно врахувати вищенаведене, ухвалити законне і обґрунтоване судове рішення. У разі ухвалення судом обвинувального вироку слід призначити покарання в межах санкції відповідного закону України про кримінальну відповідальність з урахуванням положень ч. 2 ст. 4 КК України.

Таким чином, апеляційні скарги заступника керівника Київської обласної прокуратури ОСОБА_6 підлягають задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційні скарги заступника керівника Київської обласної прокуратури ОСОБА_6 задовольнити.

Ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 26 серпня 2021 року про виправлення описок у вироку та вирок цього суду від 11 серпня 2021 року щодо ОСОБА_7 скасувати і призначити новий судовий розгляд в суді першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

С У Д Д І:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4