№ 1-кп/755/318/22
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"07" червня 2022 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002123 від 18.07.2021 року, за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, українця, громадянина України, з неповною вищою освітою, одруженого, маючого на утриманні дитину 2017 р.н., працюючого неофіційно дизайнером у фірмі «План Б», зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України,

за участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 , 17.07.2021 року, приблизно о 00 годині 30 хвилин, рухаючись на власному автомобілі марки «BMW» 525і, д.н.з. НОМЕР_1 , номер шасі НОМЕР_2 , сірого кольору, по пр-т Броварському в м. Києві, у напрямку м. Бровари, помітив поруч із зупинкою громадського транспорту «Військове містечко» автомобіль марки «АЗЛК» 2140, д.н.з. НОМЕР_3 , номер шасі НОМЕР_4 , білого кольору, 1977 року випуску та в цей час, у нього винник злочинний умисел на незаконне заволодіння вказаним транспортним засобом, що належить ОСОБА_5 . Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на незаконне заволодіння транспортним засобом, з метою подальшого власного збагачення, ОСОБА_3 зателефонував знайомому ОСОБА_6 , якого попросив про допомогу в транспортуванні транспортного засобу, повідомивши ОСОБА_6 , що автомобіль марки «АЗЛК» 2140, д.н.з. НОМЕР_3 , номер шасі НОМЕР_4 , білого кольору, 1977 року випуску, ОСОБА_3 напередодні придбав, однак, автомобіль зламався. Так, 17.07.2021 року, приблизно о 01 годині 40 хвилин, ОСОБА_3 забрав ОСОБА_6 з місця проживання останнього та вони направились за адресою: м. Київ, пр-т Броварський, на зупинку громадського транспорту, де приблизно о 02 годині 50 хвилин, за допомогою буксирувального тросу та автомобіля марки «BMW» 525і, д.н.з. НОМЕР_1 , номер шасі НОМЕР_5 , сірого кольору, ОСОБА_3 незаконно заволодів автомобілем марки «АЗЛК» 2140, д.н.з. НОМЕР_3 , номер шасі НОМЕР_4 , білого кольору, 1977 року випуску, що належить ОСОБА_5 .

У подальшому, ОСОБА_3 , реалізуючи свої злочинні умисли на незаконне заволодіння транспортним засобом, з метою особистого протиправного збагачення, перебуваючи за адресою: Київська обл., м. Бровари, вул. Броварська Сотня, 6, у лісових хащах, розібрав на запчастини транспортний засіб марки «АЗЛК» 2140, д.н.з. НОМЕР_3 , номер шасі НОМЕР_4 , білого кольору, 1977 року випуску, з метою встановлення запчастин на свій транспортний засіб марки «ИЖ» 412, д.н.з. НОМЕР_6 , помаранчевого кольору, 1975 р.в., номер шасі НОМЕР_7 . Таким чином, своїми діями, які вразились у незаконному заволодінні транспортним засобом з метою особистого протиправного збагачення, ОСОБА_3 завдав потерпілому ОСОБА_5 заявлений матеріальний збиток у розмірі 4801 гривня 05 копійок.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 винним себе за ч. 1 ст. 289 КК України визнав у повному обсязі та показав, що 17.07.2021 року, вночі, він повертався з м. Києва по Броварському проспекті на автомобілі «BMW» 525і, д.н.з. НОМЕР_1 , де поруч із автобусною зупинкою побачив відчинений автомобіль «АЗЛК» 2140, д.н.з. НОМЕР_3 . Далі, він зателефонував своєму товаришу та попрохав його, щоб той допоміг йому перевезти автомобіль «АЗЛК» 2140, д.н.з. НОМЕР_3 , повідомивши останньому, що це його автомобіль і він зламався. У подальшому, його товариш допоміг відбуксирувати даний автомобіль, який він потім особисто розібрав на запчастини для свого іншого автомобіля. Зокрема, зазначив, що всі обставини, викладені в обвинувальному акті, відповідають дійсності, розуміє, що його дії були незаконними, умисними, у скоєному щиро каявся, жалкує, що так сталося, запевнюючи, що в подальшому нічого протиправного вчиняти не буде. Крім того, зазначив, що його товариш не був обізнаний проте, що автомобіль ним викрадений, оскільки його запевнив, що автомобіль він особисто придбав.

Покази ОСОБА_3 є послідовними, логічними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Положення ч. 3 ст. 349 КПК України, роз`яснено судом у судовому засіданні учасникам кримінального провадження.

Крім того, такий порядок судового розгляду повністю узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи "Відносно спрощеного кримінального правосуддя" та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яких суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

За згодою учасників судового провадження, які не оспорюють фактичні обставини кримінального провадження, кваліфікацію кримінального правопорушення, судом встановлено, що вони вірно розуміють зміст його обставин, відсутні сумніви в добровільності їх позиції, суд, у порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням письмових документів, а саме: протоколів огляду місця події від 17.07.2021 року та 21.07.2021 року; постанов про визнання речових доказів та приєднання їх до матеріалів кримінального провадження від 21.07.2021 року; протоколів проведення слідчого експерименту від 26.07.2021 року та 02.08.2021 року; висновку експерта № СЕ-19/111-21/39735-АВ від 21.09.2021 року та матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_3 .

Відповідно до ст. 84 КПК України, доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Зокрема, згідно зі ст. 85 КПК України, належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 86 КПК України, доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом.

Наведені вище докази, в їх сукупності, суд визнає належними та допустимими у розумінні діючого кримінального процесуального законодавства.

Вина обвинуваченого ОСОБА_3 повністю підтверджується його показаннями, щирим каяттям у скоєному та наведеними вище письмовими доказами.

Аналізуючи наведене, суд вважає доведеною вину ОСОБА_3 у тому, що він своїми діями вчинив незаконне заволодіння транспортним засобом, тому, знаходить правильною кваліфікацію його дій за ч. 1 ст. 289 КК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КК України, підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад кримінального правопорушення, передбаченого цим Кодексом.

Таким чином реалізується принцип невідворотності кримінального покарання за вчинене кримінальне правопорушення.

Як у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), так і у справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський суд зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистого надмірного тягаря для особи».

При обранні виду та міри покарання суд, реалізовуючи принципи справедливості та індивідуалізації покарання, враховуючи, що призначене покарання повинно бути не тільки карою, але і переслідувати цілі загальної та спеціальної превенції, вважає, що покарання повинно бути відповідним скоєному і сприяти виправленню обвинуваченого та запобіганню вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Суд, відповідно до ст. 65 КК України, при призначенні обвинуваченому ОСОБА_3 виду і міри покарання, приймає до уваги характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним кримінального правопорушення, яке, відповідно до ст. 12 КК України, є нетяжким злочином, конкретні обставини кримінального провадження, дані про його особу, зокрема: під наглядом лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, у скоєному щиро розкаявся, вину визнав повністю, раніше не судимий, має на утриманні малолітню дитину 2017 р.н., та те, що будь-які претензії до обвинуваченого у потерпілого відсутні, з урахуванням його заяви.

Згідно зі ч. 1 ст. 66 КК України, суд визнає пом`якшуючими обставинами щире каяття обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненому та те, що має на утриманні дитину 2017 р.н. (ч. 2 ст. 66 КК України - при призначенні покарання суд може визнати такими, що його пом`якшують, і інші обставини, не зазначені в частині першій цієї статті).

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

На підставі викладеного, суд вважає за необхідне обрати ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі, але з урахуванням обставин кримінального провадження, особи обвинуваченого (щиро каявся, вину визнав повністю, жалкує, що так сталося, до кримінальної відповідальності притягується вперше, має на утриманні неповнолітню дитину 2017 р.н.), зокрема, будь-які претензії до обвинуваченого у потерпілого відсутні, наявності пом`якшуючих обставин, відсутність обтяжуючих обставин та промову прокурора в судових дебатах про те, що обвинуваченого можливо звільнити від відбування покарання з випробовуванням, суд дійшов висновку, що перевиховання й виправлення ОСОБА_3 можливе без ізоляції від суспільства, вважає за доцільне застосувати положення ст. 75 КК України, звільнивши його від відбування покарання з випробуванням, поклавши на нього обов`язки, визначені п. п. 1-2 ч. 1 ст. 76 КК України.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Процесуальні витрати у кримінальному проваджені вирішено, відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України.

Речові докази у кримінальному проваджені вирішено, відповідно до ст. 100 КПК України.

Керуючись ч. 3 ст. 349, ст. ст. 368-371, 373-374, 376 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винуватим за ч. 1 ст. 289 КК України та призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом 1 (одного) року іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

Відповідно до ст. 76 КК України, зобов`язати ОСОБА_3 періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_3 не обраний.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави процесуальні витрати на залучення експерта для проведення судової експертизи № СЕ-19/111-21/39735-АВ від 21.09.2021 року в розмірі 2574 гривні 30 копійок.

Речові докази у кримінальному провадженні, а саме: транспортний засіб марки «АЗЛК» 2140, д.н.з. НОМЕР_3 , номер шасі НОМЕР_4 , білого кольору, 1977 року випуску, який знаходиться у розібраному стані, деталі кузова та запчастини, що перебували всередині автомобіля, який поміщений на спецмайданчик за адресою: Київська обл., Бориспільський р-н, с. Проліски, вул. Броварська, 4 повернути потерпілому ОСОБА_5 ;

- бокову кришку голови двигуна з маркуванням «412-1002054», яку поміщено до спецпакету № SUD4010375 та передано до камери схову речових доказів Дніпровського УП ГУ НП у м. Києві повернути потерпілому.

Вирок може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд м. Києва протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому ОСОБА_3 та прокурору.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя: