Справа №323/283/22
Пр.1-кп/336/574/2022
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 жовтня 2022 року м.Запоріжжя

Шевченківський районний суд м.Запоріжжя у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участі секретарки судового засідання ОСОБА_2 , розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Запоріжжі в режимі відеоконференцзв`язку кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000368 від 02.12.2021, яке надійшло до суду на підставі обвинувального акту, складеного відносно:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Преображенка Пологівського району Запорізької області, громадянина України, який одружений, до затримання офіційно не працевлаштованого, має на утриманні малолітню дитину сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , отримав середню спеціальну освіту, адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , адреса фактичного місця проживання: АДРЕСА_2 , фактично перебуває під вартою: у Державній установі «Черкаський слідчий ізолятор» за адресою: м.Черкаси, вул. Благовісна, буд.234, раніше судимого:
-21.12.2016 Василівським районним судом Запорізької області за ч.2,3 ст.185 КК України до позбавлення волі строком на 3 роки;
-20.05.2019 Оріхівським районним судом Запорізької області за ч.2 ст.185 КК України до позбавлення волі строком на 2 роки; на підставі ст.71 КК України частково приєднано покарання за вироком Василівського районного суду Запорізької області від 21.12.2016 та визначено покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки 1 місяць; звільнений 15.12.2020 умовно-достроково із невідбутим строком 4 місяці 20 днів;
-30.11.2021 Оріхівським районним судом Запорізької області за ч.1 ст.309 КК України до обмеження волі строком на 1 рік; на підставі ст.75, 76 КК України звільнено від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік, із встановленням обов`язків: повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи та навчання; періодично з`являтись для реєстрації до органу з питань пробації, -
за ознаками вчинення кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.3 ст.185 КК України,
за участі сторін кримінального провадження: з боку обвинувачення прокурора ОСОБА_5 , з боку захисту: обвинуваченого ОСОБА_3 , -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , раніше судимий Оріхівським районним судом Запорізької області за ч.2 ст.185 КК України, судимість у встановленому законом порядку не знята та не погашена, знов вчинив корисливий злочин за наступних обставин.
05.10.2021, приблизно о 10-00 годині, ОСОБА_3 , діючи повторно, з корисливих мотивів, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, через незачинений віконний отвір проник до приміщення будинку АДРЕСА_3 , звідки таємно викрав металеву двоконфорочну плиту для печі опалювання з конфорками, вартістю 480 гривень, та колосникову решітку, вартістю 186 гривень, які належали потерпілій ОСОБА_6 . Після чого, разом із викраденим майном залишив домоволодіння за вказаною адресою, в подальшому розпорядився ним на власний розсуд, чим завдав потерпілій ОСОБА_6 матеріаьну шкоду на загальну суму 666,00 гривень.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення беззаперечно визнав, надав пояснення, які відповідають тим, що викладені в обвинувальному акті, що був змінений прокурором в порядку ст.338 КПК України під час судового розгляду кримінального провадження. Так, обвинувачений підтвердив фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення, зокрема, дату, час, місце й спосіб скоєння злочину, у скоєному щиро розкаявся.
В судовому засіданні ОСОБА_3 показав суду, що вранці 05.10.2021 він проходив поблизу будинку потерпілої, раніше із нею не був знайомий. Побачив незачинене вікно у будинку, що розташований по АДРЕСА_3 , точна адреса якого відповідає тій, що зазначена в обвинувальному акті, після чого вирішив здійснити крадіжку речей з нього з метою отримання коштів за їх продаж. Так, ОСОБА_3 через це вікно заліз до приміщення кухні у цьому будинку, де знайшов металеву плиту на 2 комфорки та решітку. Там же знайшов пакет, в який поклав викрадені речі, після чого залишив приміщення будинку у той же спосіб, що й проник до нього, а викрадені речі відніс до місцевого ломбарду, кошти витратив на власні потреби.
Потерпіла ОСОБА_6 в судовому засіданні присутня не була, подала до матеріалів справи заяву про розгляд кримінального провадження за її відсутності, просила призначити покарання обвинуваченому на розсуд суду, своїм правом на подання цивільного позову про стягнення матеріальної шкоди на час розгляду провадження скористатись наміру не має.
Враховуючи думку учасників кримінального провадження, положення ст.325 КПК України, судом визнано за можливе провести розгляд провадження за відсутності потерпілої, без шкоди для з`ясування всіх обставин під час судового розгляду за її відсутності.
Також, зважаючи на відсутність з боку учасників судового провадження будь-яких заперечень, суд в порядку ч.3 ст.349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, які ніким не оспорювалися.
При цьому, судом з`ясовано, чи правильно розуміють учасники судового розгляду зміст цих обставин, добровільність позиції, а також роз`яснено особливості підстав для апеляційного оскарження судового рішення в разі застосування норми ч.3 ст.349 КПК України.
Відповідно до встановленого порядку судового розгляду кримінального провадження судом досліджено визначений обсяг доказів, а саме, надані стороною обвинувачення письмові докази, зокрема, висновок судово-товарознавчої експертизи, матеріали, які характеризують особу обвинуваченого, а також висновок досудової доповіді, підготовленої органом пробації за місцем тримання обвинуваченого під вартою на підставі ухвали суду.
Відповідно до висновку судового експерта за результатами проведення судово-товарознавчої експертизи №4780/21 від 10.12.2021, ринкова вартість з урахуванням зносу станом на 01.10.2021 становить: металевої двоконфорочної плити для печі опалювання, що була у використанні, - 480 гривень; колосникової решітки, що була у використанні 186 гривень, тобто, загальна сума матеріальної шкоди, завдана внаслідок вчинення злочину, визнається доведеною 666,00 гривень.
Дослідивши визначений обсяг доказів та надавши їм належну оцінку, вислухавши показ обвинуваченого, суд вважає, що винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення (злочину) при вище викладених обставинах повністю доведена, а дії ОСОБА_3 суд кваліфікує за ч.3 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, поєднане із проникненням у житло.
При призначенні покарання обвинуваченому суд враховує наступні обставини.
За змістом ч.1 ст.65 КК України суд призначає покарання: у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених ч.2 ст.53 цього Кодексу; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Так, діяння, передбачене ч.3 ст.185 КК України згідно зі ст.12 КК України віднесено до тяжких злочинів.
Відповідно до ст.66 КК України обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого, визнається щире каяття.
Стосовно визнання відповідно до п.1 ч.1 ст.67 КК України обтяжуючою покарання ОСОБА_3 обставиною рецидиву злочинів, суд дійшов висновку про відсутність для цього підстав в даному кримінальному провадженні, враховуючи таке.
Особа визнається такою, що має судимість, з дня набрання законної сили обвинувальним вироком і до погашення або зняття судимості (ч. 1 ст. 88 КК). Строки погашення судимості й їх обчислення чітко врегульовані у ст.89, 90 КК України.
Відповідно до ч.2,4 ст.67 КК України суд має право, залежно від характеру вчиненого кримінального правопорушення, не визнати будь-яку із зазначених у частині першій цієї статті обставин, за винятком обставин, зазначених у п. 2, 6, 6-1, 7, 9, 10, 12 такою, що обтяжує покарання, навівши мотиви свого рішення у вироку. Якщо будь-яка з обставин, що обтяжує покарання, передбачена в статті Особливої частини цього Кодексу як ознака кримінального правопорушення, що впливає на його кваліфікацію, суд не може ще раз враховувати її при призначенні покарання як таку, що його обтяжує.
Згідно з приміткою до ст.185 КК України у статтях 185, 186 та 189-191 повторним визнається кримінальне правопорушення, вчинене особою, яка раніше вчинила будь-яке із кримінальних правопорушень, передбачених цими статтями або статтями 187, 262 цього Кодексу.
Також суд вважає за доцільне навести положення Постанови Пленуму ВСУ №7 від 04.06.2010 «Про практику застосування судами кримінального законодавства про повторність, сукупність і рецидив злочинів та їх правові наслідки» (п.19). Так, якщо рецидив злочинів утворює одночасно і їх повторність, яка передбачена у статті чи частині статті Особливої частини КК як ознака злочину, що впливає на його кваліфікацію, то за змістом частини четвертої статті 67 КК як повторність, так і рецидив злочинів суд не може ще раз враховувати при призначенні покарання як обставину, що його обтяжує.
Суд враховує з цього приводу правові висновки Верховного Суду, здійнені у постанові від 26.01.2022 у справі №381/589/20, пр.51-3382км21, відповідно до яких:
За приписами ст.34 КК рецидивом кримінальних правопорушень є вчинення нового умисного кримінального правопорушення особою, яка має судимість за умисне кримінальне правопорушення. Якщо рецидив злочинів утворює одночасно і їх повторність, передбачену у статті чи частині статті Особливої частини КК як ознаку кримінального правопорушення, що впливає на його кваліфікацію, то в контексті положень ч.4 ст.67 цього Кодексу суд не може ще раз врахувати її під час призначення покарання як таку, що його обтяжує. У даній справі Верховний Суд також зауважив, що суд кваліфікував дії засудженого за ч.2 ст.185 КК України, де кваліфікуючою ознакою викрадення чужого майна є вчинення злочину повторно. За встановленими судом обставинами, в цьому кримінальному провадженні ознаки повторності інкримінованого злочину (пов`язані з попереднім засудженням особи за злочини, передбачені ч.3 ст.186 та ч.2 ст.187 КК, судимість за вчинення яких не знята і не погашена), збігаються з ознаками рецидиву, який в аспекті застосування ч.2 ст.185 КК під час кваліфікації кримінального правопорушення не має кримінально-правового значення.
Тому, із урахуванням правової кваліфікації діяння, кваліфікуючої ознаки повторності, характеру кримінально-караного діяння, суд дійшов висновку про те, що обтяжуючі покарання обвинуваченого обставини відповідно до ст. 67 КК України відсутні. Визнання за ст.67 КК України рецидиву як обтяжуючої обставини за умови одночасної кваліфікації дій особи за ознакою повторності погіршує становище особи та суперечить кримінальному законодавству.
Також, суд враховує й відомості про особу обвинуваченого, який раніше судимий за вчинення злочину у сфері проти власності, одружений, має сина, зареєстроване постійне місце проживання, задовільну характеристику за місцем проживання. На час затримання ОСОБА_3 офіційного працевлаштування не мав, відомостей щодо його інвалідності станом на дату розгляду провадження не має, а також обвинувачений не є військовослужбовцем, за допомогою до лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не звертався.
Суд під час призначення покарання враховує й незначну суму завданих збитків, підтверджену під час розгляду кримінального провадження, думку потерпілої щодо призначення покарання на розсуд суду.
Згідно з досудовою доповіддю, яка надійшла до суду від Придніпровського РВ Філії Державної установи «Центр пробації» в Черкаській області на виконання ухвали суду від 25.08.2022, обвинувачений має позитивні плани на майбутнє, а саме, працевлаштуватись на постійну роботу, відшукати свою сім`ю дружину та сина, з яким має добрі стосунки, але внаслідок початку воєнного стану втратив із ними зв`язок, брати участь у вихованні сина.
При цьому, орган пробації зробив висновки, що ризик вчинення повторного кримінального правопорушення є високим, ризик небезпеки для суспільства оцінений як середній, тому орган пробації вважає, що виправлення особи без позбавлення або обмеження волі може становити високу небезпеку для суспільства. На думку органу пробації виконання покарання у громаді можливе лише за умови здійснення з боку уповноважених органів пробації інтенсивного нагляду та застосування соціально-виховних заходів, що необхідні для виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень, а саме: проходження інформаційної лекції щодо недопущення скоєння нового кримінального правопорушення. Якщо суд дійде висновку про можливість застосування ст.75 КК України, орган пробації вважає за можливе застосувати обов`язок не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації. Доповідь складена за участі ОСОБА_3 .
За результатами розгляду справи, беручи до уваги тяжкість та фактичні обставини вчиненого правопорушення, вищенаведені чинники, форму вини та мотиви вчиненого, відсутність тяжких наслідків, суд вважає за необхідне призначити покарання у виді позбавлення волі відповідно до санкції ч.3 ст.185 КК України на строк чотири роки.
Зважаючи на те, що у справі встановлена лише одна обставина, яка пом`якшує покарання обвинуваченого, судом не встановлено достатніх підстав для застосування при призначенні покарання ОСОБА_3 положень ст. 69 КК України.
Відповідно до п. 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2002 «Про практику призначення судами кримінального покарання», принцип повного або часткового складання покарань може застосовуватись у випадках призначення за окремі злочини, що входять до сукупності, як однакових, так і різних за видом покарань. При частковому складанні розмір остаточного покарання в усякому разі має бути більшим за розмір кожного з покарань, призначених за окремі злочини. Остаточне покарання за сукупністю злочинів має визначатися за найбільш суворим видом покарання за окремі злочини, що до неї входять, і в межах санкції того закону, який передбачає більш суворе покарання. При призначенні остаточного покарання за сукупністю злочинів шляхом повного або часткового їх складання заміна покарань провадиться за правилами, передбаченими ст.72 КК.
Так, згідно з п.1 ч.1 ст.72 КК України при складанні покарань за сукупністю кримінальних правопорушень та сукупністю вироків менш суворий вид покарання переводиться в більш суворий вид виходячи з такого їх співвідношення: одному дню позбавлення волі відповідає два дні обмеження волі. Тобто, покарання у виді обмеження волі строком на 1 рік відповідає 6 місяцям позбавлення волі.
За нормою ч.4 ст.70 КК України за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.
Оскільки судом визнається доведеним, що кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст.185 КК України, вчинено ОСОБА_3 до постановлення попереднього вироку Оріхівського районного суду Запорізької області від 30.11.2021, яким за ч.1 ст.309 КК України призначено покарання у виді обмеження волі строком на 1 рік; на підставі ст.75, 76 КК України засудженого звільнено від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік, із встановленням обов`язків: повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи та навчання; періодично з`являтись для реєстрації до органу з питань пробації, - тому покарання необхідно призначити за сукупністю кримінальних правопорушень у відповідності до вимог ч.4 ст.70 КК України, шляхом часткового складання призначених покарань, із врахуванням правил ст.72 КК України, визначивши остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 1 місяць.
На переконання суду, виправлення обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства, тому необхідно звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з випробуванням, призначивши іспитовий строк згідно зі ст.75 КК України тривалістю 2 роки, якщо протягом цього строку він не вчинить нового злочину і виконає покладені обов`язки, передбачені п.1,2 ч.1 ст.76 КК України, а також додатковий обов`язок, визначений п.2 ч.3 ст.76 КК України.
Визначене покарання є необхідним й достатнім для виправлення особи та попередження нових кримінальних правопорушень, тобто, відповідає меті, передбаченій ст.50 КК України, із дотриманням принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Таке покарання на переконання суду перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного.
Відповідно до матеріалів кримінального провадження обвинувачений утримується під вартою з 21.12.2021 до дати ухвалення вироку суду. Період тримання обвинуваченого під вартою підлягає зарахуванню у строк відбуття покарання.
Матеріальна шкода у сумі 666,00 гривень у даному кримінальному провадженні не відшкодована. Цивільний позов потерпілою не заявлявся, тому слід роз`яснити їй норму ч.7 ст.128 КПК України.
Враховуючи вищезазначені висновки суду та на виконання вимог ч.1 ст.377 КПК України необхідним є звільнення обвинуваченого з-під варти в залі суду після проголошення вироку.
Інші заходи забезпечення кримінального провадження під час досудового розслідування та судового розгляду справи не застосовувались.
Процесуальні витрати та речові докази у кримінальному провадженні відсутні.
Керуючись ст. 128, 349, 369-371, 373-374, 376-377, 392, 394, 395 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Визнати ОСОБА_3 винуватим у пред`явленому йому обвинуваченні у скоєнні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.3 ст.185 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки.
У відповідності до ч.1 ст.72 КК України при складанні покарань за сукупністю кримінальних правопорушень покарання у виді 1 року обмеження волі, призначене ОСОБА_3 вироком Оріхівського районного суду Запорізької області від 30.11.2021, перевести у 6 місяців позбавлення волі.
На підставі ч.4 ст.70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом часткового складання покарань, призначених за цим та попереднім вироком Оріхівського районного суду Запорізької області від 30.11.2021, визначити ОСОБА_3 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки 1 (один) місяць.
Зарахувати в строк відбуття ОСОБА_3 покарання строк тримання під вартою з 21.12.2021 до 03.10.2022.
У відповідності до ст.75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання, якщо він протягом 2 (двох) років іспитового строку не вчинить нового злочину, а також виконає обов`язки, передбачені п.1,2 ч.1 ст.76 КК України:
- періодично з`являтиметься для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- повідомлятиме уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.
Додатково покласти на ОСОБА_3 обов`язок, передбачений п.2 ч.3 ст.76 КК України:
- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Відповідно до ч.1 ст.377 КПК України звільнити ОСОБА_3 з-під варти в залі судового засідання.
Роз`яснити потерпілій, що особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства.
Судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч.3 ст.349 цього Кодексу.
Вирок може бути оскаржений до Запорізького апеляційного суду шляхом подання через Шевченківський районний суд м.Запоріжжя апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а для особи, яка перебуває під вартою - з моменту вручення їй копії судового рішення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.
Копію вироку негайно після його проголошення надіслати обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1