Дата документу 16.03.2022 Справа № 554/1889/22
У Х В А Л А

16 березня 2022 року Октябрський районний суд м. Полтави у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю: секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

захисника - ОСОБА_4 ,

розглянувши клопотання прокурора відділу Харківської обласної прокуратури про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харків, українця, громадянина України, із середньою освітою, непрацюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 189, ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 347, ч. 2 ст. 194 КК України, -

встановив:

Розпорядженням Голови Верховного суду № 2/0/9-22 від 08.03.2022 року, відповідно до частини сьомої статті 147 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», враховуючи неможливість здійснювати правосуддя під час воєнного стану, змінено територіальну підсудність судових справ Московського районного суду м. Харкова на Октябрський районний суд м. Полтави.

11.03.2022 року до Октябрського районного суду м. Полтави з Харківської обласної прокуратури надійшло клопотання про продовження на 60 діб запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 у кримінальному провадженні № 0003475 за обвинуваченням ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 255-1, ч. 4 ст. 189, ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 347 КК України, ОСОБА_5 за ч. 4 ст. 189, ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 347, ч. 2 ст. 194 КК України, ОСОБА_7 за ч. 4 ст. 189, ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 347 КК України та ОСОБА_8 за ч. 4 ст. 189 КК України.

Жодні додатки до клопотання не вказані й суду не надавались.

На підставі розпорядження № 201 та протоколу автоматичного розподілу від 11.03.2022 року указане клопотання розподілено даному складу суду.

Постановою заступника Генерального прокурора від 11.03.2022 року до складу групи прокурорів у даному провадженні включено, в тому числі ОСОБА_3 .

Прокурор ОСОБА_3 , який з`явився у судове засіданні, підтримав клопотання, мотивуючи, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні тяжкого та особливо тяжкого злочину, за місцем проживання не має міцних соціальних зв`язків, тому існують ризики переховування його від суду, вчинення інших правопорушень, впливу на потерпілих та свідків. Зазначив, що матеріали справи та додатки до клопотання у нього відсутні.

Захисник ОСОБА_4 заперечила щодо продовження обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою та просила змінити його на особисте зобов`язання, мотивуючи, що обвинувачений вже більше року утримується під вартою, хоча має постійне місце проживання та сім`ю, утримує малолітню дитину, не судимий. Одному з потерпілих у даному провадженні повністю відшкодовано збитки та він відмовився від цивільного позову, інший потерпілий не заперечує проти звільнення обвинуваченого з-під варти. Місце перебування його під вартою наразі зазнає небезпеки обстрілів (бомбардувань), вже має розбиті вікна та недопустиму температуру повітря, менше 0 градусів. Підстави для продовження тримання його під вартою - аналогічні тим, які вказані щодо інших обвинувачених у даному провадженні, проте ухвалою Харківського апеляційного суду від 09.12.2021 року обвинуваченому ОСОБА_7 вже змінено запобіжний захід на домашній арешт, а в подальшому на особисте зобов`язання. Тяжкі наслідки від кримінальних правопорушень, у яких обвинувачується ОСОБА_5 , з позиції сторони захисту, усунуті. Обвинувачений є відносно молодим, фізично та психічно здоровим, військовозобов`язаним, має тверді наміри захищати країну від військової агресії РФ.

Суд, заслухавши клопотання, думку учасників процесу, вивчивши матеріали справи, приходить до наступного.

У відповідності до ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати 2 місяців.
Згідно ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
При вирішенні питання щодо запобіжного заходу обвинуваченому має враховуватись практика Європейського Суду з прав людини (далі ЄСПЛ), яка є джерелом права в Україні.
Виходячи з положень Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, зокрема у справах «Нечипорук і Йонкало проти України», «Харченко проти України» та «Лабіта проти Італії», обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення. Це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може бути підставою для запобіжного заходу у вигляді ув`язнення. Питання про те, чи є тримання під вартою обґрунтованим, не можна вирішувати абстрактно. Воно має вирішуватися у кожній справі з урахуванням конкретних обставин. У рішенні ЄСПЛ «Боротюк проти України» від 16.12.2010 року констатовано порушення вимог п. 3 ст. 5 Конвенції, оскільки національні суди продовжували тримання під вартою, посилаючись восновному на тяжкість вчиненого злочину, та використовували стереотипні формулювання без розгляду конкретних обставин справи. Відповідно до рішення у справі «Пічугін проти України» від 23.10.2012 року, ЄСПЛ констатував порушення Конвенції через невмотивованість у рішення суду продовження існування ризиків втечі обвинуваченого і чи виправдовують вони позбавлення волі протягом усього часу кримінального провадження. У справах «Цигоній проти України» від 24.11.11 року, «Третьяков проти України» від 29.09.2011 року, «Дейнеко проти України» від 21.05.2019 року ЄСПЛ констатував порушення Україною п. 3 ст. 5 Конвенції у зв`язку з тим, що рішення суду про продовження строку тримання під вартою не містило належних і достатніх підстав для такого тривалого тримання та національні суди не розглянули жодних альтернативних запобіжних заходів. В рішенні ЄСПЛ у справі «Ходорковський проти Росії», зазначається, що арешт буде прийнятним в світлі положень Конвенції тільки, якщо «обов`язок, передбачений законом» не може бути виконано більш м`якими засобами.
Принцип пропорційності передбачає необхідність встановлення рівноваги між важливістю забезпечити негайне виконання зобов`язання та важливістю права на свободу в демократичному суспільстві (рішення ЄСПЛ Сааді проти Сполученого Королівства), а також конституційного обов`язку захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України (ст. 65 Конституції України).
При вирішенні питання про обрання (продовження) запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, вказані в статті 178 КПК України.
Зокрема, необхідно провести оцінку в сукупності всіх обставин, а саме: вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.
Прокурором, всупереч вимогам ст. ст. 184, 199 КПК України, не подано до суду документальних доказів наявності ризиків, зазначених у ст. 184 та ч. 3 ст. 199 КПК України, а також того, що ці ризики виправдовують подальше тривале тримання обвинуваченого під вартою, з огляду також на триваючу агресію РФ проти України, внаслідок чого м. Харків зазначає частих бомбардувань та відповідно потребує захисту. Клопотання прокурора не містить жодних додатків.
Сама тяжкість інкримінованих обвинуваченому кримінальних правопорушень та виниклий раніше публічний інтерес до цієї справи не можуть виправдовувати його тривале ув`язнення. При цьому судом враховується те, що прокурором не спростовано твердження сторони захисту, що один з обвинувачених ОСОБА_9 не має майнових претензій до обвинуваченого та відмовився від цивільного позову, інший обвинувачений не заперечує проти звільнення обвинуваченого з-під варти, усунення наразі тяжких наслідків правопорушень.
Якщо на початковому етапі досудового розслідування можливо й була необхідність у триманні обвинуваченого під вартою, однак на даному етапі судового розгляду, докази продовження застосування найбільш суворого запобіжного заходу суду не надані, з огляду також на тривале тримання обвинуваченого під вартою (більше року), ризиками обстірілів Харкківського слідчого ізолятора внаслідок військової агресії РФ, відносно молодого віку обвинуваченого, можливості й бажання захисту ним рідного міста й Батьківщини в цілому.
Наразі не є жодним чином доведеними ризики впливу обвинуваченого на свідків, знищення документів чи речових доказів, перешкоджання встановленню істини у справі, продовження злочинної діяльності.
Обвинувачений користується презумпцією невинуватості та обставини, викладені прокурором щодо його провини й правильність кваліфікації дій, підлягають доведенню в установленому законом порядку в суді.
Також суд звертає увагу й на те, що іншому обвинуваченому в даній справі при майже аналогічних обставинах справи Харківським апеляційним судом вже змінено запобіжних захід на такий, що не пов`язаний з триманням під вартою.
Крім того, обвинувачений ОСОБА_5 раніше не судимий, у нього є постійне місце проживання, сім`я, на утриманні малолітня дитина, він відносно молодий, здоровий, має наміри працевлаштуватися та захищати Вітчизну, що жодним чином не спростовано стороною обвинувачення.
Викладені обставини справи, навіть з огляду на тяжкість інкримінованих злочинів, на переконання суду, не дають підстав для подальшого тримання обвинуваченого ОСОБА_5 під вартою, однак вважаються достатніми для зміни йому запобіжного заходу відповідно до клопотання сторони захисту.
Керуючись ст. ст. 42, 177-179, 183-191, 331, 369, 372 КПК України, -

у х в а л и в:

У задоволенні клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою відмовити, а клопотання захисника про зміну запобіжного заходу на особисте зобов`язання задовольнити.
Змінити обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 запобіжний захід з тримання під вартою на особисте зобов`язання, поклавши обов`язки: з`являтися до суду за викликами, повідомляти суд про зміну місця проживання, не виїжджати за межі України без дозволу суду, терміном на 2 місяці - до 16 травня 2022 року.

Звільнити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з під варти негайно.

Виконання ухвали покласти на Державну установу «Харківський слідчий ізолятор № 27».

Повний текст ухвали оголошено 16.03.2022 року.

Суддя ОСОБА_1