ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1746/22 Справа № 190/506/22 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 червня 2022 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого, судді-доповідача ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_6 на ухвалу П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 06 травня 2022 року про відмову в умовно-достроковому звільненні засудженого ОСОБА_6 ,

за участю:
прокурора ОСОБА_7
в режимі відеоконференції:
засудженого ОСОБА_6

ВСТАНОВИВ :
Обставини, встановлені рішенням суду першої інстанції та короткий зміст оскарженого рішення.
Ухвалою П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 06 травня 2022 року в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_6 про його умовно-дострокове звільнення від відбування покарання відмовлено.
Мотивуючи своє рішення, суд першої інстанції виходив з того, що засуджений ОСОБА_6 за весь період відбуття покарання характеризується добре, не працевлаштований на виробництві установи, залучається до виконання робіт з благоустрою установи, стягнення та заохочення за час відбуття покарання до засудженого не застосовувались. З огляду на викладене, суд першої інстанції вважав, що засуджений не став на шлях виправлення та не довів його.
Короткий зміст вимог апеляційної скарги і узагальненні доводи особи, яка її подала.
В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_6 просить ухвалу суду скасувати та звільнити його від відбуття покарання умовно-достроково.
В обґрунтування своїх апеляційних вимог зазначає, що протягом усього строку відбуття покарання від характеризується задовільно, не допускав порушення режиму утримання, не працевлаштований у зв`язку з відсутністю в установі можливості працевлаштуватись, вважає, що не лише довів своє виправлення, а й став на сторону запобігання вчинення нових злочинів. Також просить врахувати введення в Україні правового режиму воєнного стану та погіршення економічного становища держави, у зв`язку з чим його сім`я потребує його піклування та забезпечення.
Позиції учасників судового провадження.
Засуджений ОСОБА_6 підтримав подану ним апеляційну скаргу та з підстав, викладених у ній, просив її задовольнити, ухвалу суду скасувати та постановити нову ухвалу, якою звільнити його умовно-дострокове від подальшого відбуття покарання.
Прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги засудженого, вважав ухвалу суду законною, обґрунтованою та вмотивованою у зв`язку з чим, просив апеляційний суд залишити апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 без задоволення, а ухвалу суду без змін.
Мотиви суду.
Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Відповідно до ч. ч. 1-4 ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Вказаних вимог закону суд першої інстанції дотримався у повному обсязі, а тому, на думку апеляційного суду, рішення є законним, обґрунтованим та вмотивованим, виходячи з наступного.
Відмовляючи в застосуванні умовно-дострокового звільнення від відбування покарання засудженому ОСОБА_6 суд першої інстанції виходив з того, що за час відбуття покарання останній характеризується добре, дотримується норм та умов відбуття покарання, не працевлаштований, залучається до роботи з благоустрою території, дисциплінарні стягнення або заохочення до нього не застосовувались. В той же час, суд першої інстанції зазначив, що дотримання умов відбуття покарання у виді позбавлення волі та виконання робіт з благоустрю установи є обов`язком засудженого, що, за відсутності заохочень, вказує на те, що останній можливо і став на шлях виправлення, однак не довів його.
З такими висновками суду першої інстанції погоджується й апеляційний суд, оскільки, як видно з характеристики засудженого, ОСОБА_6 відбуває покарання за вчинення декількох різних складів злочинів проти власності та пов`язані з незаконним обіг наркотичних засобів, за весь час відбуття покарання, яке він відбуває з 07.06.2019 року заохочення до нього не застосовувались, не працевлаштований на виробництві установи, відбув 2/3 строку покарання, невідбута частина покарання складає більше 11 місяців.
Перевіряючи доводи апеляційної скарги засудженого, яка зводиться до незгоди засудженого з оцінкою судом першої інстанції його характеристики, апеляційний суд зазначає таке.
Так, суд першої інстанції оцінює поведінку засудженого за весь час відбуття покарання, у зв`язку з чим, дійшов правильного висновку про те, що на даний час ОСОБА_6 не довів свого виправлення, оскільки відбуваючи покарання в ДУ Криворізька установа виконання покарань №3 допускав порушення режиму утримання за що до нього застосовувались 2 дисциплінарні стягнення у виді догани, а прибувши до ДУ П`ятихатська виправна колонія №122 26 листопада 2021 року не залучався до виконання робіт на виробництві установи, стягнення та заохочення до нього не застосовувались, що вказує на відсутність певної системи у процесі його виправлення та наявність позитивних змін незадовго до отримання права на умовно-дострокове звільнення. Крім того, колегія суддів враховує, що засуджений ОСОБА_6 не залучався до праці, не працевлаштований, що не може свідчити про те, що засуджений своїм ставленням до праці довів своє виправлення.
Відповідно до ст. 6 КВК України виправлення засудженого - це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Основними засобами такого виправлення є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.
Відповідно до ч. 3 ст. 107 КВК України, засуджені зобов`язані: дотримуватися норм, які визначають порядок і умови відбування покарання, розпорядок дня колонії, правомірних взаємовідносин з іншими засудженими, персоналом колонії та іншими особами; утримувати в чистоті і порядку приміщення, дбайливо ставитися до майна колонії і предметів, якими вони користуються при виконанні дорученої роботи, здійснювати за ними належний догляд і використовувати їх тільки за призначенням; виконувати встановлені законодавством вимоги персоналу колонії; виконувати необхідні роботи по самообслуговуванню, благоустрою колонії; дотримуватися санітарно-гігієнічних норм; дотримуватися вимог пожежної безпеки і безпеки праці.
З огляду на вказане, посилання засудженого ОСОБА_6 на виконання ним робіт з благоустрою колонії є його прямим обов`язком, передбаченим КВК України та не може слугувати самодостатньою підставою для умовно-дострокового звільнення.
Щодо посилань засудженого ОСОБА_6 на введення в Україні режиму воєнного стану та, як наслідок, погіршення економічної ситуації в Україні та необхідність матеріального забезпечення його сім`ї, колегія суддів наголошує на тому, що матеріали клопотання не містять відомостей про те, що будь-яка фізична або юридична особа має намір працевлаштувати ОСОБА_6 у разі його умовно-дострокового звільнення. Більше того, колегія суддів враховує й кількість судимостей засудженого та об`єкт вчинених ним кримінальних правопорушень, якими є власність, а також відсутність даних щодо працевлаштування ОСОБА_6 до засудження, що у сукупності вказує на те, що єдиним засобом існування засудженого було майно, здобуте кримінальним шляхом.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 81 КК України, до осіб, що відбувають покарання у виді позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Як вбачаться із роз`яснень Верховного Суду України щодо правильного та однакового застосування вказаної норми закону України про кримінальну відповідальність, які містяться в постанові Пленуму ВСУ від 26.04.2002 року № 2 Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким умовно дострокове звільнення від відбування покарання можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. Умовно-достроковому звільненню підлягають ті засуджені, які протягом всього, а не певного періоду часу, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення і для цього дані беруться в їх сукупності.
Таким чином, обов`язковою умовою для застосування умовно-дострокового звільнення від подальшого відбуття покарання є встановлення судом факту, що особа довела своє виправлення. У даному випадку, колегія суддів вважає, що позитивні зміни у поведінці засудженого можливо і відбулись, про що вказує відсутність дисциплінарних стягнень, однак на даний час це вказує лише на те, що ОСОБА_6 тільки стає на шлях виправлення, однак не довів його, а тому колегія суддів позбавлена можливості застосувати до засудженого ОСОБА_6 умовно-дострокове звільнення, оскільки воно, на даний час, буде суперечити меті призначеного покарання, яке полягає у виправленні засудженого та запобіганню вчиненню нових кримінальних правопорушень.
З огляду на викладене, апеляційна скарга засудженого ОСОБА_6 має бути залишена без задоволення, а ухвала суду першої інстанції без змін.
Керуючись ст. ст. 405, 407, 409, 419 КПК України, апеляційний суд,
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 залишити без задоволення.
Ухвалу П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 06 травня 2022 року про відмову в умовно-достроковому звільненні засудженого ОСОБА_6 залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

____________________ ____________________ ____________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4