Справа №705/2915/21
1-кп/705/654/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 червня 2022 року м. Умань

Уманський міськрайонний суд Черкаської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретарів судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

потерпілого ОСОБА_6 ,

особи, щодо якої розглядається клопотання, ОСОБА_7 ,

законного представника особи, щодо якої розглядається клопотання, ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру у кримінальному провадженні № 0000512 від 24.05.2021 відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Умань Черкаської області, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, студента 3-го курсу відділення технічних спеціальностей ВСП фаховий коледж технологій та бізнесу Уманського національного університету садівництва, такого, що не працює, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий,

щодо вчинення суспільно небезпечного діяння за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України,

ВСТАНОВИВ:
До Уманського міськрайонного суду Черкаської області прокурором Уманської окружної прокуратури ОСОБА_5 подане клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру у кримінальному провадженні № 0000512 від 24.05.2021 за фактом вчинення ОСОБА_7 суспільно небезпечного діяння за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

У судовому засіданні прокурор підтримав клопотання та просив застосувати щодо ОСОБА_7 , який вчинив суспільно небезпечене діяння, передбачене ч. 1 ст. 121 КК України, при цьому страждає на хронічне психічне захворювання у формі шизотипового розгляду, примусові заходи медичного характеру у вигляді примусового лікування з госпіталізацією до закладу з надання психіатричної допомоги із суворим наглядом.

Потерпілий ОСОБА_6 у судовому засіданні щодо клопотання поклався на думку суду, підтримав цивільний позов.

Захисник ОСОБА_9 та законний представник особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, ОСОБА_8 у судовому засіданні не заперечували щодо застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_7 . При цьому захисник ОСОБА_9 просив залишити без розгляду цивільний позов потерпілого ОСОБА_6 .

Особа, щодо якої розглядається клопотання, ОСОБА_7 у судовому засіданні винуватість у вучиненому суспільно небезпечному діянні визнав, щиро каявся, від надання пояснень щодо обставин вчинення суспільно небезпечного діяння відмовився, проти застосування щодо нього примусових заходів медичного харатеру не заперечував, підтримав думку захисника про залишення цивільного позову потерпілого ОСОБА_6 без розгляду.

Заслухавши думку учасників судового провадження, дослідивши докази, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення клопотання, з огляду на таке.

Відповідно до ст. 512 КПК України судовий розгляд кримінального провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру завершується постановленням ухвали про застосування примусових заходів медичного характеру або про відмову в їх застосуванні, а згідно зі ст. 513 КПК України, визнавши доведеним, що особа вчинила суспільно небезпечне діяння у стані неосудності або після вчинення кримінального правопорушення захворіла на психічну хворобу, яка виключає можливість застосування покарання, суд постановляє ухвалу про застосування примусових заходів медичного характеру.

Статтею 513 КПК України передбачено, що під час постановлення ухвали щодо застосування примусових заходів медичного характеру суд з`ясовує, чи мало місце суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення; чи вчинено це діяння певною особою; чи вчинила ця особа суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення у стані неосудності; чи не захворіла ця особа після вчинення кримінального правопорушення на психічну хворобу, яка виключає застосування покарання; чи слід застосовувати до цієї особи примусові заходи медичного характеру і якщо слід, то які саме.

Під час судового розгляду встановлено, що ОСОБА_7 23.05.2021 близько 23 год. 30 хв., знаходячись на перехресті вулиці Терещенка та провулку Ясного міста Умані Черкаської області, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, під час конфлікту, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин із ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з метою спричинення ОСОБА_6 тілесних ушкоджень, утримуючи в правій руці кухонного ножа, якого заздалегідь приготував та приніс із собою від місця свого проживання, наніс цим ножем ОСОБА_6 один удар в ліву частину тулуба, в результаті чого спричинив останньому тілесні ушкодження у вигляді проникаючого ножового поранення лівої половини грудної клітки в проекції 5-6 міжребер`я по передньо-пахвовій лінії без ушкодження органів грудної клітки, що ускладнилось лівостороннім гемотораксом (накопиченням крові в плевральній порожнині) та згідно з висновком експерта № 05-7-01/255 від 16.06.2021 відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, за ознакою небезпеки для життя.

Винуватість ОСОБА_7 у вчиненні суспільно небезпечного діяння, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, доведена та повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні та дослідженими судом доказами, зокрема:

- показаннями потерпілого ОСОБА_6 , який пояснив, що знав ОСОБА_7 раніше, проте ніяких стосунків з ним не підтримував; 23.05.2021 близько 23 год. він разом із ОСОБА_10 та ОСОБА_11 за проханням останньої пішли до місця проживання ОСОБА_11 та ОСОБА_7 , щоб вона забрала свої речі, оскільки ОСОБА_11 та ОСОБА_12 сварилися по телефону, останній нецензурно лаявся, погрожував, що викине речі ОСОБА_13 . Коли підійшли до будинку, вони з ОСОБА_10 залишилися на вулиці, на перехресті, а ОСОБА_11 пішла додому до ОСОБА_14 . Приблизно через 5 хв. ОСОБА_11 зателефонувала до ОСОБА_10 та повідомила, що до них йде ОСОБА_12 та попередила, щоб вони тікали. Коли ОСОБА_12 наближався до них, він побачив у його руках ніж з лезом близько 20 см, яким у подальшому ОСОБА_12 став розмахувати перед ним. Він схопив ОСОБА_7 за кисті рук та намагався заспокоїти, проте ОСОБА_12 вирвався та ударив його ножем, з яким прийшов до них, у лівий бік, приблизно на рівні 3-го ребра. Потім ОСОБА_12 знову став наближатися до нього з ножем, тому він, захищаючись, ударив ОСОБА_7 в обличчя. Причини такої поведінки ОСОБА_7 йому невідомі;

- показаннями свідка ОСОБА_15 , матері потерпілого ОСОБА_6 , яка пояснила, що ОСОБА_7 раніше не знала, 23.05.2021 близько 23 год. їй зателефонував син та повідомив, що його «підрізали». У приймальному відділенні лікарні, куди завезли ОСОБА_6 , вона бачила ОСОБА_7 , який, на її думку, перебував у стані алкогольного сп`яніння, поводив себе зухвало та сказав: «я жалію тільки про одне, що я його лише один раз черканув»;

- показаннями свідка ОСОБА_16 , яка пояснила, що ОСОБА_12 її колишній хлопець, а з потерпілим ОСОБА_6 вона близько 5 років підтримує дружні стосунки; у 2021 році, літом, місяця точно не пам`ятає, близько 22 год. вона проводила час із ОСОБА_10 та ОСОБА_17 , потім вони всі разом пішли додому до ОСОБА_7 , щоб забрати її речі, оскільки у неї з ОСОБА_12 виникла сварка. ОСОБА_10 та ОСОБА_18 залишилися на вулиці, а вона пішла до будинку. ОСОБА_19 , який, на її думку, перебував у стані алкогольного сп`яніння, вона повідомила, що сама, але він не повірив та вибіг із хати з ножем та побіг у той бік, де були ОСОБА_10 та ОСОБА_18 , вимагав від них, щоб пішли, але вони відмовилися. Тоді ОСОБА_12 став розмахувати ножем, ОСОБА_18 намагався його заспокоїти, однак ОСОБА_12 не слухав та вдарив ОСОБА_6 один раз ножем у лівий бік, у подальшому побіг додому з ножем;

- показаннями свідка ОСОБА_20 , яка пояснила, що має дружні стосунки з ОСОБА_11 , колишній хлопець якої ОСОБА_12 , та ОСОБА_17 23.05.2021 близько 23 год. вона із ОСОБА_17 та ОСОБА_11 пішли до будинку, в якому проживали разом ОСОБА_12 та ОСОБА_11 , щоб забрати речі останньої, оскільки та посварилася з ОСОБА_21 . Коли вони із ОСОБА_17 чекали ОСОБА_11 на вулиці, до них вийшов ОСОБА_12 , від якого було чути алкоголь, з ножем, якого не приховував. Спочатку розмахував ним, а потім, не реагуючи на прохання заспокоїтися, наніс один удар ножем близько до серця ОСОБА_22 . Потім хотів знову ударити, однак ОСОБА_18 наніс йому удар в обличчя, після чого ОСОБА_12 побіг із ножем у бік свого будинку.

Причетність ОСОБА_7 до вчинення суспільно небезпечного діяння, окрім пояснень потерпілого та свідків, також доводиться:

- протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення ОСОБА_15 від 24.05.2021;

- протоколом огляду місця події від 23.05.2021-24.05.2021 за адресою: Черкаська область, м. Умань, перехрестя вулиці Терещенка та провулку Ясного та фотоблицею до нього;

- протоколом огляду місця події від 24.05.2021 за адресою: АДРЕСА_2 та таблицею зображень до нього;

- протоколом затримання ОСОБА_7 в порядку ст. 208 КПК України від 24.05.2021;

- протоколом огляду предметів від 24.05.2021;

- постановою про визнання та приєднання до матеріалів кримінального провадження речових доказів від 24.05.2021;

- протоколом № 301 медичного огляду для встановлення факту вживання психоактивних речовин та стану сп`яніння ОСОБА_7 від 24.05.2021;

- протоколом отримання зразків для проведення експертизи (зразок крові на марлевий тампон) в потерпілого ОСОБА_6 від 31.05.2021;

- протоколом огляду предметів від 31.05.2021, вилучених під час отримання зразків для проведення експертизи (зразок крові на марлевий тампон) в потерпілого ОСОБА_6 від 31.05.2021;

- постановою про визнання речовим доказом та приєднання до матеріалів кримінального провадження від 31.05.2021;

- протоколом отримання зразків для проведення експертизи (зразок крові на марлевий тампон) у підозрюваного ОСОБА_7 від 31.05.2021;

- протоколом огляду предметів від 31.05.2021, вилучених під час отримання зразків для проведення експертизи (зразок крові на марлевий тампон) у підозрюваного ОСОБА_7 від 31.05.2021;

- постановою про визнання речовим доказом та приєднання до матеріалів кримінального провадження від 31.05.2021;

- висновком експерта від № СЕ-19-21/18185-БД від 22.07.2021;

- висновком судово-психіатричного експерта № 220 від 11.06.2021;

- висновком судово-медичного експерта № 05-7-01/255 від 16.06.2021;

- протоколом слідчого експерименту з потерпілим ОСОБА_17 від 03.06.2021;

- протоколом огляду електронного носія інформації та копіювання інформації від 03.06.2021.

При цьому суд відхиляє доводи захисника ОСОБА_9 про недопустимість в якості доказу протоколу огляду місця події від 24.05.2021 за адресою: АДРЕСА_2 , та похідних від нього доказів, з огляду на таке.

Суд зазначає, що оскільки події, які були предметом розслідування, відбувалися на перехресті вулиці Терещенка та провулку Ясного у м. Умані, житловий будинок, в якому проживав ОСОБА_7 , не можна вважати місцем події. Як убачається з указаного протоколу, метою цієї слідчої дії було відшукання речей, які мають значення для досудового розслідування і можуть бути доказами під час судового розгляду. Отже, огляд місця події фактично був обшуком, який згідно з приписами ч. 2 ст. 234 КПК проводиться на підставі ухвали слідчого судді.

Водночас відповідно до положень ст. 233 КПК України ніхто не має права проникнути до житла чи іншого володіння особи з будь-якою метою, інакше як лише за добровільною згодою особи, яка ними володіє, або на підставі ухвали слідчого судді, крім випадків, установлених частиною третьою цієї статті. Під житлом особи розуміється будь-яке приміщення, яке знаходиться у постійному чи тимчасовому володінні особи, незалежно від його призначення і правового статусу, та пристосоване для постійного або тимчасового проживання в ньому фізичних осіб, а також всі складові частини такого приміщення. Слідчий, дізнавач, прокурор має право до постановлення ухвали слідчого судді увійти до житла чи іншого володіння особи лише у невідкладних випадках, пов`язаних із врятуванням життя людей та майна чи з безпосереднім переслідуванням осіб, які підозрюються у вчиненні кримінального правопорушення. У такому разі прокурор, слідчий, дізнавач за погодженням із прокурором зобов`язаний невідкладно після здійснення таких дій звернутися до слідчого судді із клопотанням про проведення обшуку.

Згідно з практикою Верховного Суду встановлення наявності й добровільності згоди особи на проведення в її житлі або іншому володінні огляду є важливим для визначення допустимості доказів, отриманих у результаті такого огляду, оскільки за такої згоди немає потреби звертатися до слідчого судді в порядку частини третьої статті 233 КПК. Тому сторона, яка надає такі докази, має переконати суд у наявності такої згоди та її добровільності (зокрема, постанова ВС від 12.02.20219 у справі № 159/45/16-к).

У матеріалах кримінального провадження міститься заява ОСОБА_7 про надання згоди на проведення огляду житлового будинку АДРЕСА_2 , в якому він проживає.

У судовому засіданні добровільність цієї згоди не оспорювалася ні ОСОБА_21 , ні його захисником ОСОБА_9 , останній вказував лише на те, що дозвіл на проникнення до вказаного домоволодіння був наданий не власником цього домоволодіння, відтак мала бути ухвала суду.

Враховуючи, що під час розгляду клопотання було встановлено, що ОСОБА_7 на час події, яка є предметом розслідування, проживав за вищевказаною адресою, користувався зазначеним житлом, суд, беручи до уваги приписи ч. 2 ст. 233 КПК України, якими визначаються поняття «житло особи», та відсутність у чинному законодавстві вимоги, що лише власник, а не володілець чи користувач житла, має надати добровільну згоду на проникнення до нього, вважає доводи захисника про недопустимість доказів необґрунтованими.

Відтак зазначений протокол огляду місця події від 24.05.2021 за адресою: АДРЕСА_2 , та похідні від нього докази суд визнає допустимими.

За правилами частини другої статті 19 КК України не підлягає кримінальній відповідальності особа, яка під час вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого цим Кодексом, перебувала в стані неосудності, тобто не могла усвідомлювати свої дії або керувати ними внаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки; до такої особи за рішенням суду можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру.

Примусовими заходами медичного характеру, як про це зазначено у статті 92 КК України, є надання амбулаторної психіатричної допомоги, поміщення особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, передбачене Особливою частиною цього Кодексу, в спеціальний лікувальний заклад з метою її обов`язкового лікування, а також запобігання вчиненню нею суспільно небезпечних діянь. У статті 93 КК України унормовано застосування примусових заходів медичного характеру до осіб, які вчинили суспільно-небезпечні діяння у стані неосудності.

Згідно з висновком судово-психіатричної експертизи № 220 від 11.06.2021 у ОСОБА_7 на період часу, до якого відноситься скоєння інкримінованого йому правопорушення, наявні прояви хронічного психічного захворювання у формі шизотипового розладу з проявами психотичного епізоду (F-21.0 за міжнародною класифікацією хвороб 10 перегляду), через що він не міг усвідомлювати свої дії і керувати ними. На теперішній час у ОСОБА_7 виявляються прояви хронічного психічного захворювання у формі шизотипового розладу з проявами психотичного епізоду, через що він не може усвідомлювати свої дії і керувати ними, не може самостійно приймати участь при проведенні слідчих дій і при розгляді справи в суді, і за своїм психічним станом через відмічені в клінічній картині персоніфіковані маячні ідеї наведення порчі, «любовного привороту», психопатоподібні розлади з проявами агресії, некритичності, що становить активний тип суспільної небезпеки і може призвести до скоєння ОСОБА_21 суспільно-небезпечних діянь, він потребує госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги з суворим наглядом і лікування в примусовому порядку.

У суду немає підстав сумніватися в достовірності проведеної експертизи, оскільки вона проведена з дотриманням установленого процесуального порядку, згідно зі ст. 242 КПК України та ст. 10 Закону України "Про судову експертизу". Висновок вказаної експертизи ніким із учасників судового розгляду не оспорювався та не суперечить іншим зібраним у справі доказам, достовірність яких установлена судом.

Відповідно до ст.ст. 19, 94 КК України до осіб, визнаних судом неосудними, залежно від характеру і тяжкості захворювання, тяжкості вчиненого діяння та ступеня небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб може бути застосована госпіталізація до психіатричних закладів зі звичайним, посиленим чи суворим наглядом або їм може бути надана у примусовому порядку амбулаторна психіатрична допомога за місцем проживання.

Згідно з п. 3 наказу МОЗ України № 397 від 08.10.2001 «Про затвердження нормативно-правових документів з окремих питань щодо застосування примусових заходів медичного характеру до осіб, які страждають на психічні розлади» вид примусового заходу медичного характеру залежить від характеру та тяжкості психічного захворювання в особи, тяжкості вчинення нею діяння з урахуванням її ступеня суспільної небезпечності.

Враховуючи вищенаведене, суд доходить висновку, що суспільно небезпечне діяння, яке підпадає під ознаки діянь, передбачених ч. 1 ст. 121 КК України, мало місце і вчинене ОСОБА_21 у стані неосудності, який за своїм психічним станом і характером суспільно небезпечного діяння потребує застосування примусових заходів медичного характеру, в зв`язку з чим, з метою обов`язкового лікування та запобігання вчинення останнім суспільно небезпечних діянь, слід застосувати до нього примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із суворим наглядом.

Під час розгляду справи потерпілим ОСОБА_17 заявлено цивільний позов до ОСОБА_7 про відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, в розмірі 152001 грн 20 коп., з яких 2001 грн 20 коп. майнова шкода, 150000 грн 00 коп. моральна шкода та 1000 грн 00 коп. витрати на правову допомогу.

Згідно з ч. 1 ст. 129 КПК України, ухвалюючи вирок, постановляючи ухвалу про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Відповідно до ч. 1 ст. 128 КПК України цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями неосудної особи, яка вчинила суспільно-небезпечне діяння, несе інша фізична або юридична особа, визначена законом.

Частиною 5 ст. 128 КПК України передбачено, що цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом, а якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми ЦПК України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

При цьому ч. 1 ст. 1186 ЦК України встановлено, що шкода, завдана фізичною особою, яка в момент її завдання не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, не відшкодовується.

Частиною 2 статті 1186 ЦК України визначено, якщо шкоди було завдано особою, яка не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними у зв`язку з психічним розладом або недоумством, суд може постановити рішення про відшкодування цієї шкоди її чоловіком (дружиною), батьками, повнолітніми дітьми, якщо вони проживали разом з цією особою, знали про її психічний розлад або недоумство, але не вжили заходів щодо запобігання шкоді.

Як убачається з матеріалів провадження, цивільний позов про відшкодування матеріальної та моральної шкоди потерпілим ОСОБА_17 заявлено не до законного представника (бабусі) ОСОБА_8 .

При цьому, як встановлено судом, ОСОБА_7 під час вчинення суспільно небезпечного діяння перебував у стані неосудності, тобто не міг усвідомлювати свої дії та керувати ними, а відтак не несе відповідальності за спричинену шкоду.

Ураховуючи, що ч. 1 ст. 1186 ЦК України визначено, що шкода, завдана фізичною особою, яка в момент її завдання не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, не відшкодовується, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_6 про відшкодування з ОСОБА_7 матеріальної та моральної шкоди, заподіяної злочином, не підлягають задоволенню, оскільки позовні вимоги пред`явлені до неналежного відповідача, при цьому суд наголошує, що відповідно до вимог ч. 2 ст. 51 ЦПК України заміна неналежного відповідача можлива лише за клопотанням позивача, тобто визначення особи, яка має відповідати за позовом належить до дискреційних повноважень позивача, а тому суд під час розгляду справи був позбавлений можливості самостійно здійснити заміну неналежного відповідача, а цивільний позивач не скористався таким своїм правом.

Під час судового розгляду запобіжний захід ОСОБА_19 не обирався, і прокурор не клопотав про його застосування до набрання ухвалою законної сили.

Арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 26.05.2021, належить скасувати.

Судові витрати підлягають віднесенню за рахунок держави.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 19, 93, 94, 369-372, 376, 392, 393, 395, 505, 512, 513 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:
Клопотання задовольнити.

Застосувати відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Умань Черкаської області, громадянина України, такого, що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , який вчинив суспільно небезпечне діяння за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, примусовий захід медичного характеру у вигляді примусового лікування з госпіталізацією до закладу з надання психіатричної допомоги із суворим наглядом.

Скасувати арешт на ніж, вилучений 24.05.2021 під час проведення огляду місця події в будинку по АДРЕСА_2 , накладений згідно з ухвалою слідчого судді Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 26.05.2021.

Речові докази: кухонний ніж з рукояткою червоного кольору; зразок крові потерпілого ОСОБА_6 ; зразок крові підозрюваного ОСОБА_7 знищити.

Відмовити у задоволенні цивільного позову ОСОБА_6 про відшкодування з ОСОБА_7 матеріальної та моральної шкоди, заподіяної злочином.

Копію ухвали після її проголошення вручити прокурору, потерпілому, захиснику, законному представнику, особі, щодо якої передбачається застосування примусових заходів медичного характеру.

Ухвала може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду через Уманський міськрайонний суд Черкаської області протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали складений та оголошений 01 липня 2022 року.

Суддя ОСОБА_1