ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 552/1976/22 Номер провадження 11-кп/814/1226/22Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 червня 2022 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого суддіОСОБА_2 ,
суддів з секретарем ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

розглянувши у порядку, передбаченому ст.422-1 КПК України, в м. Полтава кримінальне провадження №0000200 за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_7 на ухвалу Київського районного суду м. Полтава від 26 травня 2022 року,

ВСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою під час підготовчого судового засідання у кримінальному провадженні №0000200 щодо

ОСОБА_6 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Макарцівка Полтавського району та області, мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, з вищою освітою, непрацюючого, одруженого, маючого трьох неповнолітніх дітей, судимого,

обвинуваченого у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185, продовжено строк тримання під вартою на 60 діб, до 24 липня 2022 року.
Органом досудового розслідування ОСОБА_6 обвинувачується у тому, що він 26 березня 2022 року у період час з 07 год. 45 хв до 16 год. 20 хв., перебуваючи неподалік будинку АДРЕСА_2 , діючи в умовах воєнного стану, шляхом пошкодження замка вхідних дверей, проник до квартири АДРЕСА_3 , що знаходиться у вказаному будинку, звідки таємно, повторно, викрав ювелірні вироби, що належать потерпілим ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , внаслідок чого заподіяв останнім майнову шкоду на загальну суму 86435,01 грн.
Мотивуючи оскаржуване рішення, суд з`ясував обґрунтованість підозри у вчиненні обвинуваченим інкримінованого злочину, встановив відсутність даних, що дозволяють скасувати тримання під вартою та прийняв до уваги обставини, які свідчать про те, що наявні ризики, передбачені ст.177 КПК України, не зменшилися.
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 просить застосувати щодо нього запобіжний захід у виді домашнього арешту.
При цьому зазначає, що прокурором не надано суду доказів на підтвердження його винуватості у вчиненні інкримінованого злочину.
В апеляційній скарзі захисник просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та постановити нову, якою застосувати щодо ОСОБА_6 запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту.
При цьому зазначає про відсутність в обвинуваченого наміру переховуватись від суду, оскільки він визнав свою вину, готовий нести відповідальність, а викрадені речі повернуті потерпілим.
Звертає увагу на особу підзахисного, який працював в службі таксі, зареєстрований за місцем проживання, одружений, має трьох неповнолітніх дітей.
Вказує, що згідно з приписами ст.176 КПК України (із змінами, внесеними Законом України №2198-IX від 14 квітня 2022 року) кримінальне правопорушення, передбачене ст.185 КК України, не належить до переліку тих, за вчинення яких може бути застосовано лише запобіжний захід у виді тримання під вартою.
Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до такого.

За змістом кримінального процесуального закону (ст.199 КПК України), при розгляді клопотання про продовження строку тримання під вартою суд досліджує матеріали провадження на предмет законності й обґрунтованості застосування даного запобіжного заходу, з`ясовує конкретні причини тривалого строку розгляду справи і тримання особи під вартою, інші обставини, необхідні для вирішення справи, чи не з`явилися причини, що дозволяють скасувати тримання під вартою та обрати інший запобіжний захід, тощо.
Як вбачається з наданих суду матеріалів, суд, всупереч твердженням апелянтів, оцінив в сукупності всі обставини, що враховуються при розгляді клопотання про продовження строку тримання під вартою, як того вимагають приписи статей 177, 183, 197, 199 та 331 КПК України.
Належним чином врахував, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні тяжкого умисного злочину проти власності в умовах воєнного стану, з корисливих мотивів.
Крім того, суд обґрунтовано звернув увагу на можливе покарання, що загрожує ОСОБА_6 у разі визнання його винуватим.
Також суд взяв до уваги вік та стан здоров`я обвинуваченого, дані про його особу, сімейний і майновий стан.

Необхідність застосування запобіжного заходу в апеляційній скарзі не оспорюється.
Твердження ОСОБА_6 про недостатність доказів на підтвердження його винуватості у вчиненні інкримінованого злочинуне впливають в даному випадку на обґрунтованість підозри, а повинні оцінюватись судом за результатами розгляду кримінального провадження по суті.

Доводи обвинуваченого та його захисника в апеляційних скаргах про можливість більш м`якого запобіжного заходу забезпечити належну процесуальну поведінку є непереконливими.
Адже, обвинувачений раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення тяжких умисних злочинів проти власності, на шлях виправлення не став та через незначний проміжок часу після звільнення з місць позбавлення волі обґрунтовано підозрюється у вчиненні в умовах воєнного стану нової крадіжки, поєднаної з проникненням у житло, що характеризує його особистість наявністю стійкої внутрішньої орієнтації на злочинний спосіб задоволення потреб та вочевидь свідчить про існування ризику вчинити інше кримінальне правопорушення.
Встановлені судом дані про особу обвинуваченого ОСОБА_6 в сукупності з обсягом пред`явленого обвинувачення, характером інкримінованого кримінального правопорушення, на думку колегії суддів унеможливлюють запобігання ризикам шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу.
За таких обставин, твердження захисника в апеляційній скарзі про наявність міцних соціальних зв`язків не спростовують правильності висновків суду про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
Матеріали провадження та апеляційні скарги обвинуваченого і його захисника не містять об`єктивних даних про неможливість тримання ОСОБА_6 під вартою з огляду на стан його здоров`я.
Разом з тим, доводи захисника про відсутність у законі вимоги про застосування у даному випадку лише найбільш суворого запобіжного заходу є слушними.
Так, у відповідності до ч.3 ст.183 КПК України, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.
В свою чергу, приписами ч.4 цієї статті передбачено право суду при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, не визначити розмір застави у кримінальному провадженні:
1) щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування;
2) щодо злочину, який спричинив загибель людини;
3) щодо особи, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений нею;
4) щодо злочину, передбаченого статтями 255-255-3 Кримінального кодексу України;
5) щодо особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів.
При обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного, обвинуваченого, який оголошений у міжнародний розшук, та/або який виїхав, та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, розмір застави не визначається.
Розмір застави не визначається під час розгляду питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відповідно до статей 629-631 цього Кодексу.
Під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-1, 258-258-5, 260, 261, 437-442 Кримінального кодексу України
Як вбачається з матеріалів провадження та мотивувальної частини оскаржуваної ухвали, суд не встановив жодної із визначених наведеною нормою закону підстав не визначати розмір застави, хоча про необхідність її визначення зазначав у клопотанні і прокурор.
Тому, колегія суддів вважає за необхідне продовжити обвинуваченому запобіжний захід у виді тримання під вартою та визначити розмір застави, як того вимагають приписи ст.183, ч.5 ст.182 КПК України з покладенням обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 цього Кодексу.
Визначаючи розмір застави, колегія суддів приходить до висновку, що застава в розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб є достатньою у співставленні з існуючими ризиками та даними про особу обвинуваченого для забезпечення виконання ним обов`язків, передбачених законом.
Отже, ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону з постановленням нового рішення про часткове задоволення клопотання прокурора, а апеляційні скарги обвинуваченого та його захисника - частковому задоволенню.

Керуючись статтями 418 та 422-1 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_7 задовольнити частково.
Ухвалу Київського районного суду м. Полтави від 26 травня 2022 року у кримінальному провадженні №0000200 щодо ОСОБА_6 скасувати.
Ухвалити нову ухвалу, якою клопотання прокурора Полтавської окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_10 у кримінальному провадженні №0000200 задовольнити частково.
Продовжити обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 24 липня 2022 року та визначити заставу - 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 198480 гривень у національній грошовій одиниці.
У разі внесення застави вважати обраним ОСОБА_6 запобіжний захід у виді застави та покласти на нього на строк дії ухвали такі обов`язки:
не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу прокурора або суду;
повідомляти прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;
утриматися від спілкування з потерпілими та свідками у даному кримінальному провадженні.
Застава може бути внесена у будь-який момент протягом дії ухвали як підозрюваним, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок Полтавського апеляційного суду (UA0086573 в ДКС України м. Київ, ).
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення.

СУДДІ:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4