Номер провадження: 11-кп/813/1898/22
Справа № 496/3816/21
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.09.2022 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретар судового засідання ОСОБА_5

за участю:

захисника адвоката ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах ОСОБА_8 на ухвалу Біляївського районного суду Одеської області від 30.08.2022 року про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 28, ч.2 ст.15, пп. 5, 12 ч.1 ст.115, ч.1 ст.263 КК України.

установив
Зміст оскарженого судового рішення та обставини, встановлені судом першої інстанції
Ухвалою Біляївського районного суду Одеської області від 30.08.2022 року, клопотання прокурора задоволено.

Продовжено строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_8 до 28 жовтня 2022 року.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, що її подала.
Не погоджуючись із ухвалою Біляївського районного суду Одеської області від 30 серпня 2022 року захисник ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить зазначене судове рішення скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити прокурору у застосуванні запобіжного заходу.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги захисник зазначив, що в матеріалах судової справи відсутні будь-які докази вчинення інкримінованих злочинів обвинуваченим ОСОБА_8 .

Відтак, дію запобіжного заходу продовжено незаконно та необґрунтовано через відсутність обґрунтованої підозри.

Заявлені стороною обвинувачення ризики не доведені.

Судом першої інстанції не прийнято до уваги, що ОСОБА_8 одружений, має на утриманні трьох дітей, що нівелює висновок про те, що він не має міцних соціальних зав`язків. Крім того, ОСОБА_8 з початку кримінального провадження повідомляв, що мав постійне місце працевлаштування, але воно було неофіційним.

На утриманні ОСОБА_8 також перебуває матір, інвалід 1-ї групи (документи стосовно догляду містяться в матеріалах справи). Інший єдиний повнолітній працездатний її близький родич донька, сестра ОСОБА_8 перебуває за кордоном і не може замінити обвинуваченого.

Крім того, стороною захисту надано позитивну характеристику за місцем проживання обвинуваченого.

Судом не прийнято до уваги намагання ОСОБА_8 вступити до лав Збройних Сил України задля захисту суверенітету та територіальної цілісності нашої держави.

Мотиви суду апеляційної інстанції.
Заслухавши суддю-доповідача, адвоката ОСОБА_6 , вивчивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів виходить із наступного.

Відповідно до ч.3 ст.331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Таким чином, у відповідності до вимог ч.3 ст.331 КПК України, вирішення питання про доцільність продовження строку запобіжного заходу обвинуваченому, незалежно від наявності клопотань, є обов`язком суду.

Відповідно до ч.4 ст.199 КПК України слідчий суддя, суд зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

Згідно з положеннями ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до вимог ст. 178 КПК України при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу (його продовження) враховується вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, наявність родини та утриманців; наявність постійного місця роботи, навчання; репутацію, майновий стан підозрюваного; наявність судимостей; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється особа.

В силу вимог ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених

ст.177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Як вбачається з мотивувальної частини ухвали, суд при постановленні ухвали в повній мірі дотримався та врахував зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону.

Не погоджуючись із доводами апеляційної скарги про те, що ризики, на які вказує суд в оскаржуваному рішенні, не підтверджені, апеляційний суд наголошує на таких обставинах.

Так питання обґрунтованості повідомленої ОСОБА_8 підозри було предметом перевірки під час досудового розслідування. На даний час Біляївським районним судом Одеської області безпосередньо здійснюється судовий розгляд кримінального провадження в ході якого досліджуються докази, що можуть вказувати на існування вини ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень.

Колегія суддів звертає увагу, що апеляційний суд на даній стадії не вправі вдаватися у кримінально-правову кваліфікацію інкримінованих обвинуваченому дій та давати оцінку обґрунтованості обвинувачення, оскільки остаточна оцінка доведеності обвинувачення у відповідності до вимог закону, буде дана лише за наслідками судового розгляду справи в суді першої інстанції, за результатами повного дослідження всіх доказів.
Таким чином доводи апеляційної скарги захисника щодо відсутності доказів вини обвинуваченого щодо вчинення кримінальних правопорушень, суд апеляційної інстанції до уваги не приймає.
Колегія суддів вважає, що на даний час продовжують існувати ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, оскільки ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні тяжкого та особливо тяжкого злочинів, санкція за вчинення останнього з яких передбачає можливість призначення покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до п`ятнадцяти років.

Доводи в апеляційній скарзі захисника про відсутність в клопотанні прокурора ризику вчинення іншого кримінального правопорушення не відповідає фактичним обставинам справи, так як в клопотанні (а.п.42) прокурор вказує на можливість обвинуваченого впливати на потерпілого, свідків, іншого обвинуваченого, експерта, спеціаліста та вчинити інше кримінальне правопорушення про що суд першої інстанції вказав в ухвалі.

Крім того, колегія суддів враховує відповідно до ст.178 КПК України обставини вказані в апеляційній скарзі щодо особи ОСОБА_8 , проте вказані обставини не є підставою для обрання обвинуваченому більш м`якого запобіжного заходу.

Натомість апеляційний суд вважає, що тяжкість пред`явленого ОСОБА_8 обвинувачення, а також існування ризиків переховування обвинуваченого від суду, здійснення незаконного впливу на учасників кримінального провадження та вчинення іншого кримінального правопорушення, виправдовують продовження застосування найсуворішого запобіжного заходу відносно обвинуваченого та дають апеляційному суду можливість прийти до висновку про обґрунтованість рішення суду першої інстанції.

Враховуючи вказані обставини, а саме обвинувачення ОСОБА_8 у вчиненні тяжкого та особливо тяжкого злочинів, існування ризиків передбачених ст.177 КПК України, суд апеляційної інстанції вважає безпідставним прохання захисника прийняти до уваги те, що обвинувачений має намір захищати Батьківщину від окупантів в добровільному порядку.
За обставин, встановлених під час апеляційного розгляду, апеляційний суд вважає, що районний суд об`єктивно врахував обставини справи, дані про особу обвинуваченого та дійшов правильного висновку про необхідність продовження строку тримання під вартою, тому апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а ухвала суду є обґрунтованою та відповідає вимогам кримінального процесуального законодавства.

Керуючись ч. 2 ст.376, ст. 176,177,194,196, 422-1 КПК України, апеляційний суд,

постановив
Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Ухвалу Біляївського районного суду Одеської області від 30.08.2022 року про продовження обвинуваченому ОСОБА_8 строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4