Справа № 344/7723/22
Провадження № 1-кп/344/987/22
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 липня 2022 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі
головуючої-судді ОСОБА_1 ,
з участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження про обвинувачення

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Нікополь Дніпропетровської області, жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , згідно ст. 89 КК України,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 309 КК України,-
В С Т А Н О В И В:

Обвинувачений ОСОБА_5 вчинив незаконне придбання та зберігання наркотичних засобів без мети збуту, вчинено повторно протягом року після засудження за цією статтею. Кримінальне правопорушення вчинено за наступних обставин.

Так, ОСОБА_5 будучи 23.04.2021 засудженим вироком Кіровського районного суду м. Дніпропетровськ за ч. 1 ст. 309 України до покарання у виді штрафу у розмірі 850 грн., на шлях виправлення не став та вчинив нове умисне кримінальне правопорушення за наступних обставин. Так, ОСОБА_5 за невстановлених обставин незаконно придбав зіп-пакет із рослинною речовиною зеленого кольору, яка є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено канабісом. Вказаний зіп-пакет незаконно зберігав при собі без мети збуту. 06 квітня 2022 року близько 19 год, оперуповноваженим УБН в Івано-Франківській області ДБН НП України, ОСОБА_6 , спільно із оперуповноваженими УБН в Івано-Франківській області ДБН НП України, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , під час несення служби по забезпеченню правопорядку, під час воєнного стану, в м. Івано-Франківську, по вул. Південний Бульвар, 40, зупинено ОСОБА_5 . Згідно статті 34 Закону України «Про Національну поліцію», оперуповноваженим УБН в Івано-Франківській області ДБН НП України, ОСОБА_6 , проведено поверхневу перевірку шляхом візуального огляду речей ОСОБА_5 , під час якої виявлено вищевказаний зіп-пакети із рослинною речовиною.

У подальшому, 06 квітня 2022 року в період часу з 19 год 25 хв по 20 год 48 хв, на прибудинковій території, що біля будинку № 40 по вул. Південний Бульвар, м. Івано-Франківськ, в ході проведення огляду місця події працівниками поліції слідчо-оперативної групи Івано-Франківського РУП ГУНП в Івано-Франківській області, ОСОБА_5 , усвідомлюючи неможливість продовження протиправної діяльності, пов`язаної з незаконним придбанням та зберіганням наркотичних засобів без мети збуту, добровільно видав зіп-пакет із рослинною речовиною зеленого кольору, яка відповідно до висновку експерта є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено канабісом, кількість якого в перерахунку на суху речовину становить 36,5065 грама.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення визнав повністю, розкаявся у вчиненому, вказав, що він знайшов на березі озера пакет із наркотичною речовиною та враховуючи свої обставини в житті, а саме те, що родичі залишилися в місті Нікополь під обстрілами, в нього був важкий емоційний стан, вирішив їх вжити. Коли його зупинили працівники поліції він сам вказав, що при ньому є заборонені речі та добровільно видав наркотичні засоби. До вчиненого він ставиться критично, щиро розкаявся, просив суд його суворо не карати.

На підставі ч. 3 ст. 349 КПК України за згодою учасників судового провадження судом встановлено порядок дослідження доказів в даному кримінальному провадженні та визнано недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються. Суд обмежився допитом обвинуваченого, дослідженням письмових доказів, які характеризують його особу, дають можливість вирішити долю речових доказів та питання процесуальних витрат. При цьому судом з`ясовано, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності їх позиції немає, а також їм зрозуміло, що вони у такому разі будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Відтак, суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення знайшла своє підтвердження та кваліфікує його дії за ч.2 ст.309 КК України як незаконне придбання та зберігання наркотичних засобів без мети збуту, вчинене особою протягом року після засудження за цією статтею.

Визначаючи покарання, суд, відповідно до вимог ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст.12 КК України є нетяжким злочином, дані про особу винного, зокрема те, що обвинувачений згідно ст. 89 КК раніше не судимий, неодружений, на обліках в психоневрологічному та наркологічному диспансерах не перебуває; під час судового засідання засвідчив критичне ставлення до вчиненого; щире каяття, як обставину, що пом`якшує покарання,його молодий вік, суд вважає необхідним і достатнім призначити покарання в межах санкції інкримінованої статті у вигляді штрафу.

Обставинами, які пом`якшують покарання, суд визнає щире каяття.

Обставин, які обтяжують покарання, відповідно до ст.67 КК України судом не встановлено.

Згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчинення нових злочинів як засудженим так і іншими особами. Для досягнення мети покарання суд керується принципами індивідуалізації та справедливості покарання. Цілі покарання запобігання і попередження вважаються характеристиками кримінально-правових санкцій (рішення ЄСПЛ "Езех і Коннорс проти Сполученого Королівства").

Вимога додержуватись справедливості при застосуванні кримінального покарання закріплена в міжнародних документах з прав людини, зокрема у ст. 10 Загальної декларації прав людини 1948 року, ст. 6 Конвенції про захист прав та основоположних свобод 1950 року. Зазначені міжнародні акти, згідно ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства, відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23.02.2006 року передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Відповідно до роз`яснень, що містяться у п. 3 постанови Пленуму Верховного суду України від 24.10.2003 року № 7 "Про практику призначення судами кримінального покарання" досліджуючи дані про особу підсудного, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан, тощо.

З огляду на викладене, враховуючи наведені обставини щодо тяжкості кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини кримінального провадження, позицію прокурора, що просив призначити обвинуваченому покарання у межах санкцій інкримінований йому злочину у виді штрафу в розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, позицію обвинуваченого та його захисника, які просили суворо його не карати, суд вважає, що обвинуваченому слід призначити покарання у виді штрафу межах санкції ч.2 ст. 309 КК України. Таке покарання є достатнім, справедливим та необхідними для його виправлення та для запобігання вчиненню кримінальних правопорушень як ним, так і іншими особами.

Визначене обвинуваченому покарання на переконання суду відповідатиме меті покарання, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між захищуваними інтересами суспільства та правами осіб, які притягуються до кримінальної відповідальності. Таке покарання перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного, адже справедливість розглядається як властивість права, виражена, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому злочину.

Питання речових доказів слід вирішити відповідно до вимог ст.100 КПК України.

Процесуальні витрати за проведення судової експертизи відповідно до ч.2 ст.124 КПК України покласти на обвинуваченого.

Запобіжний захід не обирався.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 100, 129, 370, 373, 374 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 309 КК України, та призначити йому покарання штраф у розмірі 2000 (дві тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що в грошовому виразі становить 34 000 (тридцять чотири тисячі) гривень.
Стягнути з ОСОБА_5 в дохід держави 1029 грн. 72 коп. процесуальних витрат у кримінальному провадженні за проведення судової експертизи № СЕ-19/109-22/2076-НЗПРАП від 15.03.2022 року.
Речові докази:
-речовину у двох полімерних пакетах, керамічний виріб для викурювання, полімерний подрібнювач (постанова від 20.04.2022 року) - знищити;
-СD-R диск із записами на ньому (постанова від 20.04.2022) - зберігати при матеріалах кримінального провадження.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Вирок може бути оскаржено до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, шляхом подачі апеляційної скарги через Івано-Франківський міський суд.

Суддя ОСОБА_9