УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №:755/19787/21

Провадження №: 1-кс/755/547/22

"22" лютого 2022 р.

м. Київ

Дніпровський районний суд м. Києва (далі Суд) у складі слідчої судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 та сторін кримінального провадження: прокурора ОСОБА_3 , захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , підозрюваного ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СВ Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_7 про продовження строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у рамках кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003394 від 25.11.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, установив :

Суть питання, що вирішується ухвалою, і за чиєю ініціативою воно розглядається

Слідчий СВ Дніпровського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_7 за погодженням з прокурором у кримінальному провадженні - прокурором Дніпровської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_8 звернулися до слідчого судді з клопотанням про продовження строку тримання під вартою по відношенню до підозрюваного з огляду на наявність передумов, передбачених ст.ст. 177, 178, п.п. 1-3 ч. 1 ст. 194, 199 КПК України.

Встановлені обставини у ході розслідування цього кримінального провадження органом досудового розслідування та наведені заявником у клопотанні відомості на їх підтвердження щодо доцільності застосування такого типу заходу забезпечення кримінального провадження

Слідчим відділом Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві розслідується указане кримінальне провадження.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_9 у невстановлений досудовим розслідуванням час вступив у злочинну змову з ОСОБА_6 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та невстановленою досудовим розслідуванням особою, направлену на вчинення нападів, з метою заволодіння чужим майном, поєднаного із насильством небезпечним для життя особи, яка зазнала нападу, домовившись обирати потерпілих серед тих, котрі мають потяг до осіб своєї статі.

Для досягнення вказаної мети, ОСОБА_6 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та невстановлена досудовим розслідуванням особа розробили злочинний план, відповідно до якого розмістили оголошення на сайті «goroda.bluesystem.me», з метою відшукання осіб, які мають потяг до осіб своєї статі, та з метою вчинення розбійного нападу з метою заволодіння майном заготовили предмети, схожі на пістолети та ножі.

Здійснюючи свої злочинні наміри, діючи згідно розробленого плану, ОСОБА_11 24 листопада 2021 року подобово орендував квартиру АДРЕСА_1 , в якій стали тимчасово проживати ОСОБА_6 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та невстановлена досудовим розслідуванням особа з метою вчинення розбійного нападу на потерпілих осіб з відповідною сексуальною орієнтацією.

Продовжуючи свої злочинні наміри, 24 листопада 2021 року приблизно о 21 год. 40 хв. через оголошення на сайті «goroda.bluesystem.me» домовились про зустріч в цей же день о 23 год. 00 хв. з потерпілою особою ОСОБА_12 для проведення часу в квартирі АДРЕСА_1 , маючи на меті здійснення нападу з метою заволодіння майном останнього.

Реалізуючи свої злочинні наміри, ОСОБА_6 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , та невстановлена досудовим розслідуванням особа, 24 листопада 2021 року приблизно о 22 год. 45 хв., перебуваючи у квартирі АДРЕСА_1 , маючи прямий умисел, направлений на здійснення нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із погрозою застосування насильства, небезпечного для життя та здоров`я потерпілого, корисливий мотив та мету незаконного збагатитися, діючи за попередньою змовою, керуючись спільним умислом, запросили потерпілого ОСОБА_12 до кімнати вищевказаної квартири, де, погрожуючи заздалегідь заготовленими предметами, схожими на пістолети та предметами, схожими на ніж, поставили вимогу потерпілому перерахувати на банківські картки грошові кошти в розмірі 5000 доларів США.

Сприймаючи погрози ОСОБА_6 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , та невстановленої досудовим розслідуванням особи як реальні, розуміючи, що вказаними предметами можна спричинити небезпечну шкоду здоров`ю та життю, потерпілий ОСОБА_6 шляхом проведення транзакції через мережу Інтернет перерахував з власних банківських карток банків «Пумб» та «Монобанк» на банківські рахунки невстановлених банків грошові кошти в сумі 160 000 гривень.

В подальшому, ОСОБА_6 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , та невстановлена досудовим розслідуванням особа, оглянувши речі потерпілого ОСОБА_13 , заволоділи грошовими коштами в сумі 700 гривень.

Таким чином, ОСОБА_6 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , та невстановлена досудовим розслідуванням особа вчинили розбійний напад на потерпілого ОСОБА_13 , заволодівши майном останнього на загальну суму 160700 гривень.

Крім того, ОСОБА_6 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та невстановлена досудовим розслідуванням особа 24 листопада 2021 року приблизно о 22 год. 10 хв. через оголошення на сайті «goroda.bluesystem.me» домовились про зустріч в цей же день о 23 год. 30 хв. з потерпілою особою ОСОБА_14 на проведення часу в квартирі АДРЕСА_1 , маючи на меті здійснення нападу з метою заволодіння майном останнього.

Реалізуючи свої злочинні наміри, ОСОБА_6 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та невстановлена досудовим розслідуванням особа, 24 листопада 2021 року приблизно о 23 год. 30 хв., перебуваючи у квартирі АДРЕСА_1 , маючи прямий умисел, направлений на здійснення нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із погрозою застосування насильства, небезпечного для життя та здоров`я потерпілого, корисливий мотив та мету незаконного збагатитися, діючи за попередньою змовою, особами, які вчинили розбій відносно потерпілого ОСОБА_13 , керуючись спільним умислом, запросили потерпілого ОСОБА_14 до кімнати вищевказаної квартири, де, погрожуючи заздалегідь заготовленими предметами, схожими на пістолети та предметами, схожими на ніж, поставили вимогу потерпілому перерахувати на банківські картки грошові кошти в розмірі 40000 гривень.

Сприймаючи погрози ОСОБА_6 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та невстановленої досудовим розслідуванням особи як реальні, розуміючи, що вказаними предметами можна спричинити небезпечну шкоду здоров`ю та життю, потерпілий намагався шляхом проведення транзакції через мережу Інтернет перерахувати з власних банківських карток на банківські рахунки невстановлених банків грошові кошти, однак перерахувати невдалось.

В подальшому, ОСОБА_6 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та невстановлена досудовим розслідуванням особа, оглянувши речі потерпілого ОСОБА_14 , заволоділи грошовими коштами в сумі 900 гривень та 20 доларів США, що станом на 24 листопада 2021 року по курсу НБУ становлять 537, 20 гривень.

Таким чином, ОСОБА_6 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , та невстановлена досудовим розслідуванням особа вчинили розбійний напад на потерпілого ОСОБА_14 , заволодівши майном останнього на загальну суму 1437,20 гривень.

В подальшому, ОСОБА_6 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та невстановлена досудовим розслідуванням особа з місця вчинення злочину зникли та викраденим розпорядились на власний розсуд чим завдали потерпілому ОСОБА_12 матеріальної шкоди на загальну суму 160700 гривень та потерпілому ОСОБА_14 матеріальної шкоди на загальну суму 1437,20 гривень.

Підозра підтверджується долученими до клопотання доказами, а саме копіями: протоколів прийняття заяв про кримінальне правопорушення та іншу подію від 25 листопада 2021 року, протоколів допиту потерпілих від 25 та 26 листопада 2021 року, протоколів пред`явлення особи для впізнання від 26 листопада 2021 року, виписки про рух коштів по картці від 01 грудня 2021 року, звіту по транзакціях з використанням/без використання бпк власника рахунку ОСОБА_12 за період з та по 24 листопада 2021 року, висновку експерта № 042/1-690-2021 від 25 листопада 2021 року, протоколу пред`явлення речей для впізнання від 26 листопада 2021 року, висновку експерта № 042/1-691-2021 від 25 листопада 2021 року, протоколу огляду місця події від 25 листопада 2021 року, рапорту начальника сектора ВКП Дніпровського УП ГУНП у м. Києві від 25 листопада 2021 року, протоколу обшуку від 26 листопада 2021 року, постанови про визнання та приєднання речових доказів від 26 та 29 листопада 2021 року, протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, від 26 листопада 2021 року, іншими матеріалами кримінального провадження в сукупності.

26 листопада 2021 року підозрюваного затримано у порядку ст. 208 КПК України та 27 листопада 2021 року останього повідомлено про підозру у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, й обрано слідчим суддею запобіжний захід у вигляді утримання під вартою.

Постановою керівника Дніпровської окружної прокуратури м. Києва від 17 січня 2022 року продовжено строк досудового розслідування до трьох місяців, тобто до 26.02.22.

19 січня 2022 року слідчою суддею цього місцевого суду продовжено строк застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до трьох місяців, а саме до 25 лютого 2022 року.

Ухвалою слідчої судді Дніпровського районного суду м. Києва від 21 лютого 2022 року у кримінальному провадженні № 0003394 від 25 листопада 2021 року продовжено строк досудового розслідування до чотирьох місяців, тобто до 25 березня 2022 року включно.

В цей час, у межах вказаного кримінального провадження прокурор вказав на такі існуючі ризики, як: п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України підозрюваний перебуваючи на волі, будучи обізнаним із санкцією статі, яка йому інкримінується, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, оскільки він підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке відноситься до тяжких злочинів та за яке передбачено покарання від 7 до 10 років позбавлення волі із конфіскацією майна; п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України підозрюваний перебуваючи на волі, може незаконно впливати з метою схилити їх до дачі неправдивих показів у судовому засіданні; п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України підозрюваний перебуваючи на свободі може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, у т.ч. не з`являтися за викликами до слідчого для проведення слідчих і процесуальних дій; п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України підозрюваний перебуваючи на волі, може вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки не працює, а свої матеріальні потреби задовільняє вчиненням злочинів.

Мотивуючи клопотання щодо необхідності продовжити застосування запобіжного заходу підозрюваному сторона обвинувачення посилається на те, що ризики, які були зазначені при обрані запобіжного заходу не зменшились, крім цього строк дії ухвали слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва про продовження строку тримання під вартою завершується 26 лютого 2022 року, а на даний час неможливо прийняти обґрунтоване рішення по кримінальному провадженню, оскільки необхідно провести ряд слідчих та процесуальних дій, а саме: отримати висновок експертизи матеріалів речовин та виробів, висновок молекулярно-генетичної експертизи, у разі якої будуть виявлені клітини з ядрами, відібрати букальний епітелій підозрюваних та направити та порівняльного дослідження, отримати тимчасовий доступ до операторів мобільного зв`язку щодо мобільних терміналів, які працювали на місці вчинення злочину, отримати додаткову відповідь на запит Національного агенства України з питань виявлення розшуку та управління активами одержаних від корупційних та інших злочинів, щодо руху грошових коштів по рахунках осіб на які були переведені під примусом гроші потерпілого ОСОБА_12 , допитати власників вказаних банківських карток на предмет походження даних грошових коштів, вжити заходів щодо встановлення невстановленої особи яка діяла за попередньою змовою з підозрюваними під час вчинення злочину, вирішити питання щодо оголошення кінцевих підозр, ознайомити учасників з матеріалами кримінального провадження та скласти обвинувального акт з реєстром матеріалів досудового розслідування.

В ключі цих обставин в їх сукупності та даних визначених ст. 178 КПК щодо підозрюваного сторона обвинувачення порушує питання про продовження строку тримання під вартою щодо підозрюваного до 4 місяців, тобто до 27.03.22.

Позиція сторін

У судовому засіданні прокурор заявлене клопотання про продовження строку тримання під вартою підтримав у повному обсязі, просив задовольнити з підстав, вказаних у його мотивувальній частині.

Сторона захисту просила суд відмовити у задоволенні клопотання про продовження строку утриманя під вартою враховуючи те, що слідчий, прокурор не довели, що встановлені під час розгляду цього клопотання обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою статті 176 КПК України, не зможе запобігти доведеним під час розгляду ризикам, та обрати більш м`який запобіжний захід відносно підозрюваного, як-то цілодобовий домашній арешт, у т.ч. з передумов відображених у запереченнях захисника ОСОБА_15 від 22.02.22.

До суду також було подано заяву про бажання взяти особу - підозрюваного на поруки без дати від голови ВМГО «МОЛОДА УКРАЇНСЬКА РАДА» ОСОБА_16 , яку остання підтримала в суді, та з якої випливає що вказана ВМГО уважає за можливе застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді особистої поруки ОСОБА_17 у т.ч. з тих підстав, що, як уважає автор заяви, підозрюваний характеризується позитивно, до кримінальної відповідальності не притягався, підстав уважати, що останній може переховуватися від слідства немає. Також ОСОБА_17 указала, що з положеннями норм ст. 180 КПК ознайомлена та готова забезпечити прибуття підозрюваного за викликали для слідчих та інших процесуальних дій.

Мотиви, з яких виходила слідча суддя при постановленні ухвали, і положення закону, яким вона керувалася у ракурсі встановлених обставин із даного питання

Слідчий суддя, заслухавши думку сторін провадження та позицію особи, котра подала заячву про взяття підозрюваного на особисту поруку, дослідивши надані ними матеріали та проаналізувавши в системному зв`язку усі наявні на час розгляду клопотання відомості, які мають пряме та опосередковане значення при вирішення порушених питань, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин, приходить до наступного.

Порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України, яке складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цього Кодексу та інших законів України (ст. 1 КПК України).

Зокрема, згідно ч. 1 ст. 131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Заходами забезпечення кримінального провадження є: 9) запобіжні заходи (ч. 2 ст. 131 КПК України).

Застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються.

З положень норм ст. 199 КПК України випливає, що клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у ст. 184 цього Кодексу, повинно містити: виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Згідно норм ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини визначені п. 1 п. 3 частини 1 даної статті та згідно з положеннями ст. 178 КПК України, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 цього Кодексу, оцінити дані, що характеризуються особу підозрюваного та визначені у п. 1- п. 11 частини 1 вказаної статті.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті (ч. 1 ст. 177 КПК України).

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Як убачається з матеріалів клопотання, у цьому випадку, необхідність продовження строку застосування запобіжного заходу слідчий обґрунтовує тим, що підозрюваний об`єктивно підозрюється, у вчиненні зазначених кримінальних правопорушень, що підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, у зв`язку з чим останній будучи обізнаним з мірою покарання за вчинене діяння, може здійснити дії передбачені ст. 177 КПК України.

При цьому, слідчим суддею, на час порушеного у клопотанні питання про підозрюваного встановлено такі відомості: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Києва, громадянин України, з середньою освітою, працював в ПП «ВЕКОС», не одружений, має сина ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , член ГО «Одне Питання» з січня 2020 року, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимий: 23.04.2012 року вироком Дарницького районного суду м. Києва за ч. 2 ст. 187 КК України до 5 років позбавлення волі; 15.03.2018 року вироком Дарницького районного суду м. Києва за ч. 2 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі із застосуванням ст. 75 КК України 2 роки іспитового строку; повідомлений про підозру в рамках іншого кримінального провадження за ч. 2 ст. 187, ч. 2 ст. 189 КК, та нині це провадження розглядається судом.

Установлено, що підозрюваний, на час вирішення даного питання за своїм віком і станом здоров`я не має специфічних особливостей стану здоров`я, має задовільні соціальні зв`язки для особи його віку та статусу, прийнятну репутацію, у т.ч. позитивно характеризується, як ПП «ВЕКОС», так і ГО «Одне Питання».

Підозрюваному у цьому провадженні повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 (вчинення нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із застосуванням насильства, яке є небезпечним для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчинений за попередньою змовою групою осіб, особою, яка раніше вчинила розбій).

Відповідно, аналізуючи указані фактори у цьому провадженні слідча суддя ураховує, що застосування до підозрюваного будь-якого запобіжного заходу першочергово передбачає наявність обґрунтованої підозри.

Поняття «обґрунтована підозра» не визначене в національному законодавстві, однак кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики ЄСПЛ (частина 5 статті 9 КПК України), а відповідно до усталеної практики ЄСПЛ (наприклад, пункт 32 рішення у справі «Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom» від 30.08.1990 (заяви № 12244/86, 12245/86; 12383/86) термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (пункт 175 рішення ЄСПЛ від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» (заява № 42310/04)).

Тобто, вимога щодо розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином; вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

З урахуванням того, що (1) докази - це єдність фактичних даних (даних про факти) та їх процесуальних джерел. Фактичні дані - це не факти об`єктивної дійсності, а відомості про них, що утворюють зміст доказів, за допомогою яких встановлюються факти і обставини, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні (див. постанову ККС ВС від 28.03.2019 у справі № 154/3213/16), у той час, як процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів (ч. 2 ст. 84 КПК України ), а (2) слідчий суддя на вказаному етапі досудового розслідування не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів, визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу.

Проаналізувавши долучені до даного клопотання документи за своїм внутрішнім переконанням, у порядку ст. 94 КПК України, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження, керуючись законом, слідча суддя вважає, що наявні у провадженні фактичні дані, передбачені параграфами 3-5 Глави 4 КПК України (показання, документи та інші) свідчать про обґрунтованість підозри підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, у якому йому повідомлено про таку підозру, оскільки в своїй сукупності указують на існування фактів та інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що цей підозрюваний, міг вчинити правопорушення.

Уважати підозру явно не прийнятною, не дивлячись на пояснення захисту, усе ж таки не можливо, так як, на їх противагу стороною обвинувачення надано не менш важливі дані (протоколи слідчих дій) та які усе ж таки указують на те, що причетність особи до вчинення кримінальних правопорушень є вірогідною, у той, час як оцінка наданих доказів, з точки зору їх належності та допустимості, не у питанні вірогідності причетності особи до певного діяння, а наявності факту вини, має бути забезпечена судом.

Адже факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування.

Наявні описки щодо ПІБ поетрпілого у клопотанні за епізодом щодо ОСОБА_14 не спростовують собою дійсність підозри, так як нічим іншим, а ні ж зробленою механічною (мимовільно, випадково) граматичною помилкою, яка допущена під час його письмово-вербального викладу, та жодним чином не спростовують собою факту обгрунтованості підозри щодо розбою у відношенні указаного потерпілого.

Разом з тим Суд констатує, що ним в цьому судовому рішенні вжито формулювання «особи, які мають потяг до осіб своєї статі» з уникненням надмірних повторів у фабулі порушення щодо цього, так, як на думку об`єктивного спостерігача, це клопотання про продовження запобіжного заходу та підозра за своїм стукрутрним змістом та наповненням мають корелювати з дійсним розумінням понять сексуальної орієнтації, як такої, її типів, та щодо сприйняття терміну статева орієнтація, адже вжиті, як у клопотанні, так і частково в підозрі формулювання за своїм змістом, хоча є зрозумілими загалу, однак, усе ж таки не корелюють з загальноприйнятими типами сексуальні орієнтації, котрі виділяються в сучасній сексології (так в сексології не підтримується поділ на «традиційність» вжитий у клопотанні, як окремий тип сексуальної орієнтації). Також наведені матеріали не ураховують того, що сексуальна орієнтація як поняття також відрізняється і від сексуальної ідентичності: сексуальна орієнтація - це те, ким людина «є насправді», її думки, бажання, почуття, емоції, а сексуальна ідентичність - це те, ким людина себе вважає і як вона самовизначається, та того що відповідно до норм ст.ст. 21, 24 Конституції України усі люди є вільні і рівні у своїй гідності, як і не може бути привілеїв чи обмежень за іншими ознаками.

Щодо ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, то слід відмітити метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання наявним ризикам, у той час, як підставою застосування запобіжного заходу є наявність, зокрема, ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною 1 статті 177 КПК України (частина 2 статті 177 КПК України).

Ризики, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені частиною 1 статті 177 КПК України, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваним зазначених дій.

При цьому, КПК України не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Зазначений стандарт доказування (переконання) слідча суддя використовує для перевірки наявності ризиків, передбачених частиною 1 статті 177 КПК України, у цьому кримінальному провадженні щодо підозрюваного.

Та з його урахуванням слідчий суддя сприймає, як переконливі та такі, що заслуговують на увагу, доводи сторони обвинувачення в частині аргументації ризиків передбачених ст. 177 КПК України, у цьому провадженні, адже враховуючи позицію ЄСПЛ в частині того, що наявність певного ризику/ризиків, зокрема ризику втечі, має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Becciev v. Moldova (Бекчиєв проти Молдови), Panchenko v. Russia (Панченко проти Росії)) та вважає, у даному конкретному випадку, вони є обґрунтованими, оскільки належним чином умотивовані слідчим, прокурором та підтверджуються наявними матеріалами, зокрема вони є дійсними не тільки, однак у тому числі в світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню.

Слідчим суддею не установлено обставин, які б свідчили про те, що встановлені слідчим суддею ризики при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на даний час втратили свою актуальність.

Так, оцінюючи наявність цього ризику (впливу) у кримінальному провадженні, слідчий суддя виходить з встановленого Кримінальним процесуальним кодексом України порядку отримання показань від свідків, потерпілого у кримінальному провадженні на різних його етапах, та уважає, що ризик такого впливу зберігається до отримання показань свідків, потерпілого безпосередньо судом під час розгляду справи по суті. Тим самим, не виключена ймовірність того, що підозрюваний не будучи обмежений у спілкуванні із свідками, потерпілим, яким відомі обставини вчинення злочинів у яких останній підозрюється, він може здійснювати на них вплив шляхом підбурювання, вмовляння, залякування, підкупу, з метою їх спонукання до ненадання в суді показів, перекручування або спотворення обставин, які їм достовірно відомі, з метою уникнення від кримінальної відповідальності.

Тим самим, наявності ризику впливу існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів під час проведення досудового розслідування, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

Реальним на переконання слідчого судді є і ризик перешкоджання провадженню іншим чином, адже наявність певного ризику/ризиків, зокрема ризику втечі, має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Becciev v. Moldova (Бекчиєв проти Молдови), Panchenko v. Russia (Панченко проти Росії)), а у даному конкретному випадку, такий ризик є обґрунтованим, оскільки він належним чином умотивований слідчим, прокурором та підтверджуються наявними матеріалами, зокрема такий (ризик) є дійсним не тільки, однак у тому числі і в світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню.

Дійсним є такий ризик і у розрізі того, що перебуваючи на свободі будучи обізнаним з санкцією статті, яка йому інкримінується, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду.

Також, щодо ризику вчинення інших злочинів слід відмітити, що при його оцінці слідчим суддею суворість передбаченого покарання виступає суттєвим елементом, зокрема, такий (ризик) є дійсним не тільки, однак у тому числі і в світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню, та у розрізі того, що уже в цей час останній є судимим, та в цей час повідомлений про підозру за ст. 187 КК у рамках іншог окриімнального провадження.

Тобто, мотиви наведені стороною обвинувачення дають достатні підстави вважати, що є дійсними ризики регламентовані ст. 177 КПК України, та спростовують собою доводи особи, яка подала заяву про взяття підозрюваного на поруки.

Як наслідок є дійсними обставини визначені п. п. 1-2 ч. 1 ст. 194 КПК України.

Відповідно ж до ст. 194 КПК України наявність ризику є підставою для застосування запобіжного заходу, а тому визначаючись з тим, який саме запобіжний захід на даному етапі у кримінальному провадженні убезпечить від його настання, слідчий суддя ураховує таке.

Більш м`якими запобіжними заходами, у порівнянні з триманням під вартою, є 1) особисте зобов`язання; 2) особиста порука; 3) застава; 4) домашній арешт.

При оцінці можливості застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу з метою запобігання встановленим ризикам, враховуючи, що така оцінка стосується перспективних фактів, слідчий суддя використовує стандарт доказування «обґрунтованої ймовірності», за яким слід вважати, що інші більш м`які запобіжні заходи ніж тримання під вартою не зможуть запобігти встановленим ризикам за умови встановлення обґрунтованої ймовірності цього.

При цьому КПК України не вимагає доказів того, що підозрюваний при застосуванні до нього більш м`якого запобіжного заходу обов`язково (поза всяким сумнівом) порушить покладені на нього процесуальні обов`язки чи здійснить одну із спроб, що передбачена пунктами 1-3, 5 частини 1 статті 177 КПК України, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість допустити це в конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

З огляду на викладене слідчий суддя у ракурсі установлених фактичних обставин уважає, що на даному етапі кримінального провадження запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є достатнім заходом забезпечення кримінального провадження, таким, потреба у застосуванні якого, на сьогодні є дійсною, та сприймає його застосування, як доречне (слушне) в цей час, адже саме він (1) буде необхідним для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного та (2) зможе запобігти ризикам, які передбачені статтею 177 КПК України, та які були встановлені судом.

З моменту обрання судом відносно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до теперішнього часу не з`явилися будь-які достатні фактичні дані, які б свідчили, що обрання відносно нього запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням його під вартою, зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Тим самим, у ході даного розгляду не установлено факту того, що інші більш м`які запобіжні заходи ніж тримання під вартою не зможуть запобігти встановленим ризикам, а тому Суд відхиляє доводи захисту з даного питання та вцілому клопотання про особисту поруку.

Адже, дійсно тяжкість покарання не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте санкція статті за якою особу повідомлено про підозру в цій ситуації в сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під вартою.

За таких обставин, слідча суддя, враховує той факт, що при розгляді цього клопотання прокурор довів наявність всіх обставин, передбачених частиною першою статті 194 КПК України, уважає за доречне продовжити строк застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Так як в судовому засіданні встановлено, що строк тримання під вартою підозрюваного закінчується, однак, на даний час, в зазначений строк неможливо закінчити досудове розслідування, у зв`язку з чим постановою керівника окружної прокуратуру цей строк продовжено до трьох місяців.

Вказані обставини, які, на даний час, унеможливлюють закінчення досудового розслідування, до закінчення строку дії попередньої ухвали, слідчий суддя визнає обґрунтованими, оскільки вони належним чином умотивовані слідчим та підтверджуються наявними матеріалами.

Відповідно указане в своїй сукупності свідчить про те, що у провадженні є дійсними обставини регламентовані п.п. 1-3 ч. 1 ст. 194, ст. 199 КПК України.

З урахуванням чого слідчий суддя, дослідивши надані сторонами докази, у порядку ст. 94 КПК України, з огляду на встановленість факту наявності у провадженні обставин визначених п.п. 1-3 ч. 1 ст. 194, ст. 199 КПК України, враховує той факт, що вчинене підозрюваним кримінальне правопорушення має високий ступінь суспільної небезпеки, наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України та низки об`єктивних обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою, вважає за доцільне, клопотання про продовження строку тримання під вартою підозрюваного задовольнити, як обґрунтоване.

Щодо застави, то Суд, ураховуючи дані про особу підозрюваного та обставини визначені ст. 177 КПК, не убачає підстав для її визначення, адже згідно ч. 4 ст. 183 КПК України передбачає чіткий перелік випадків, коли слідчий суддя має право не визначати розмір застави, а саме: щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування, та що власне і є дійсним в цій справі.

На підставі викладеного, керуючись вимогами ст.ст. 1-2, 7-29, 131-132, 176-178, 182-184, 193, 194, 199, 309, 372-376, 395 КПК України, Суд постановив :

клопотання - задовольнити.

Продовжити строк тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до 25.03.2022.

Відмовити у задоволенні заяву голови ВМГО «МОЛОДА УКРАЇНСЬКА РАДА» ОСОБА_17 про обрання відносно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді особистої поруки ОСОБА_17 .

Будь-які твердження чи заяви підозрюваного, зроблені під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу, не можуть бути використані на доведення винуватості у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, або у будь-якому іншому правопорушенні.

Ухвала слідчого судді, щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, з урахуванням того, що у випадку, коли слідчий суддя з посиланням на ч. 2 ст. 376 КПК України постановив ухвалу та оголосив її резолютивну частину, а повний текст ухвали оголосив в інший день, строк подачі апеляційної скарги обчислюється, відповідно до висновку Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду викладеного у постанові від 27.05.2019 у справі № 461/1434/18, з дня оголошення резолютивної частини ухвали.

Визначити час проголошення повного тексту ухвали 15:40 год. 25.02.2022.

Слідча суддя ОСОБА_19