Справа № 946/3197/22
Провадження № 1-кп/946/439/22
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 травня 2022 року м. Ізмаїл Одеської області

Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області в складі:
головуючого, судді ОСОБА_1 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши в порядку спрощеного провадження кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000123 від 27.03.2022 відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Кілія Кілійського району Одеської області, не одруженого, з середньою освітою, офіційно не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

за ознаками кримінальних правопорушень (проступків), передбачених частиною 5 статті 27 частиною 1 статті 358, частиною 4 статті 358 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 вчинив кримінальні проступки за наступних обставин.
Так, у грудні 2021 року, точну дату та часу дізнанням не встановлено, ОСОБА_3 , реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на пособництво у підробленні посвідчення з метою використання його іншою особою, а саме пособництва у виготовленні завідомо підробленого посвідчення водія та його подальшого особистого використання для посвідчення своєї особи та керування транспортними засобами, перебуваючи за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 , знаючи законний порядок отримання посвідчення водія, порушуючи Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.05.1993 р. № 340, через невстановлений досудовим розслідуванням сайт Інтернет-мережі, відшукав невстановлену особу, стосовно якої відомості виділені в окреме кримінальне провадження, та засобом електронного зв`язку через повідомлення зв`язався з нею, після чого вказана особа за грошову винагороду обіцяла йому виготовити завідомо підроблене посвідчення водія. З метою досягнення обумовленої домовленості ОСОБА_3 через мобільний додаток «VIBER» надав вищевказаній невстановленій досудовим розслідуванням особі свої анкетні дані та в електронній формі фотокартку із власним зображенням, які було використано під час виготовлення завідомо підробленого посвідчення водія, виданого на його ім`я. Після чого, невстановлена досудовим розслідуванням особа за допомогою поштової доставки передала ОСОБА_3 підроблене посвідчення водія, яке не відповідає аналогічним бланкам документів, що знаходяться в офіційному обігу на території України та виготовлений не підприємством, що здійснює випуск даної продукції, а саме посвідчення водія з зазначеним на ньому серійним номером НОМЕР_1 від 25.02.2020, виданого ТСЦ 6141 на ім`я ОСОБА_3 , що дає право особі керувати транспортними засобами категорії А1, А, В1, В, C1, С, СЕ, за що останній сплатив грошові кошти в сумі 5000,00 грн.
Згідно висновку судової технічної експертизи документів бланк посвідчення водія з серійним номером НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_3 за своїми характеристиками не відповідає встановленому зразку аналогічного бланку посвідчення водія, що перебуває в офіційному обігу на території України.
В подальшому ОСОБА_3 , маючи прямий умисел на використання завідомо підробленого документа, з метою безпідставного отримання права керувати транспортними засобами та посвідчення своєї особи, зберігав при собі завідомо підроблене посвідчення водія з серійним номером НОМЕР_1 .
26.03.2022 близько 19:00 год. ОСОБА_3 , керуючи транспортним засобом марки «TOYOTA» моделі «Carina» з реєстраційним номером НОМЕР_2 , рухався проїзною частиною вул. Фанагорійська у м. Ізмаїлі, де був зупинений працівниками патрульної поліції для перевірки документів. До вказаного вище автомобіля підійшов поліцейський відділу організації несення служби в м. Ізмаїл УПП в Одеській області ДПП та попросив ОСОБА_3 надати для перевірки посвідчення водія.
У цей момент у ОСОБА_3 виник умисел, спрямований на використання завідомо підробленого посвідчення, а саме завідомо підробленого посвідчення водія, та діючи умисно, для підтвердження своєї особи та права керування транспортним засобом, достовірно знаючи про те, що посвідчення водія з зазначеним на ньому серійним номером НОМЕР_1 від 25.02.2020, виданого ТСЦ 6141 на його ім`я є підроблене, використав завідомо підроблений документ, пред`явивши його працівнику поліції.
Частинами 2 та 3 статті 381 КПК України визначено, що суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта. Спрощене провадження щодо кримінальних проступків здійснюється згідно із загальними правилами судового провадження, передбаченими цим Кодексом, з урахуванням положень цього параграфа.
В обвинувальному акті прокурором викладено клопотання, в якому зазначено, що враховуючи те, що підозрюваний беззаперечно визнає свою винуватість, не оспорює встановлені досудовим розслідуванням обставини і згоден з розглядом обвинувального акта за його відсутності, у відповідності до положень частини 1 статті 302 КПК України просить суд розглянути кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень (проступків), передбачених ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України, у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні.
З наданих матеріалів убачається, що ОСОБА_3 , відповідно до письмової заяви, складеної у присутності захисника адвоката ОСОБА_4 , беззаперечно визнає свою винуватість, згоден із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлений з обмеженням права апеляційного оскарження, згоден із розглядом обвинувального акта в спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні.
Також, у вказаній заяві ОСОБА_3 зазначив, що йому роз`яснено та зрозуміло зміст встановлених досудовим розслідуванням обставин, а також про його обізнаність у тому, що у разі надання згоди на розгляд обвинувального акта у спрощеному порядку він буде позбавлений права оскаржувати вирок в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.
Відповідно до частин 2 та 3 статті 382 КПК України вирок суду за результатами спрощеного провадження ухвалюється в порядку, визначеному КПК України, та повинен відповідати загальним вимогам до вироку суду. У вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.
Суд має право призначити розгляд у судовому засіданні обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку та викликати для участі в ньому учасників кримінального провадження, якщо визнає це за необхідне.
Враховуючи викладене та виходячи з того, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінальних проступків, його заяву, в якій він зазначає, що не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта у спрощеному порядку без його участі, відсутність сумнівів у добровільності такої позиції ОСОБА_3 , суд дійшов висновку, що обвинувальний акт має бути розглянутий в порядку, визначеному статтями 381-382 КПК України.
У відповідності до частини 4 статті 107 КПК України в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.
Суд, вивчивши обвинувальний акт та матеріали кримінального провадження, вважає доведеним, що ОСОБА_3 вчинив кримінальні проступки, передбачені частиною 5 статті 27 частиною 1 статті 358 КК України, кваліфікуючими ознаками якого є пособництво у підробленні посвідчення з метою використання його іншою особою та частиною 4 статті 358 КК України, кваліфікуючими ознаками якого є використання завідомо підробленого документа.
Органом досудового розслідування встановлено обставини вчинення кримінального проступку, які підтверджують обставини, встановлені судом.
ОСОБА_3 у поданій заяві зазначені обставини не оспорює, вважає, що органом досудового розслідування вони встановлені в повному обсязі, свою вину у вчиненні вказаних кримінальних проступків беззаперечно визнає в повному обсязі, його позиція є добровільною та не є наслідком будь-якого примусу.
Суд, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, дійшов висновку, що під час розгляду обвинувального акту підтверджено факт скоєння ОСОБА_3 кримінальних проступків та кваліфікує його дії за частиною 5 статті 27 частиною 1 статті 358 КК України, як пособництво у підробленні посвідчення з метою використання його іншою особою та за частиною 4 статті 358 КК України, як використання завідомо підробленого документа.
За змістом частин першої та другої статті 50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого.
Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.
Відповідно до вимог статті 65 КК України:
--- суд при призначенні покарання повинен урахувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, обставини, які обтяжують та пом`якшують покарання (частина 1);
--- особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень (частина 2).

За частиною 1 статті 358 КК України передбачене покарання у виді штрафу до однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або арешту на строк до шести місяців, або обмеження волі на строк до двох років.
За частиною 4 статті 358 КК України передбачене покарання у виді штрафу до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або арештом на строк до шести місяців, або обмеження волі на строк до двох років.
Частиною 5 статті 68 КК України встановлено, що при призначенні покарання співучасникам кримінального правопорушення суд, керуючись положеннями статей 65-67 цього Кодексу, враховує характер та ступінь участі кожного з них у вчиненні кримінального правопорушення.
При призначенні покарання ОСОБА_3 , суд, відповідно зі статтями 65-67 КК України, враховує характер та ступінь тяжкості скоєних кримінальних проступків та їх наслідки, характер та ступінь участі ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 358 КК України, особу обвинуваченого, який є раніше не судимим, вперше притягується до кримінальної відповідальності, не одружений, офіційно не працевлаштований, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, а також обставини, що впливають на його покарання, з яких пом`якшуючою відповідно до статті 66 КК України визнає: щире каяття, про що свідчить повне визнання своєї вини, обтяжуючих обставин згідно статті 67 КК України, не встановлено.
Отже, з урахуванням даних про особу ОСОБА_3 , усіх обставин по провадженню, тяжкості скоєних ним кримінальних проступків та їх наслідків, обставин, що пом`якшують покарання та відсутність обставин, що обтяжують покарання, реалізуючи принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, суд вважає за необхідне призначити йому покарання у виді штрафу в межах санкції закону, за яким визнає його винуватим.
Остаточне покарання слід визначити за сукупністю кримінальних правопорушень, за правилами частини 1 статті 70 КК України, застосувавши принцип поглинання менш суворого покарання більш суворим та остаточно призначивши покарання ОСОБА_3 , у виді штрафу.
Саме таке покарання, на переконання суду, буде необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_3 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, а також буде відповідати не тільки загальним принципам призначення кримінального покарання, але й принципу його незворотності.
В порядку статті 100 КПК України підлягає вирішенню питання речових доказів.
Відповідно до статті 124 КПК України, із ОСОБА_3 необхідно стягнути процесуальні витрати за проведення експертиз у кримінальному провадженні в розмірі 2 745,92 грн. на користь держави.
Керуючись статтями 100, 124, 381-382, 368-371, 373-374, 376 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винним у вчинені кримінальних правопорушень (проступків), передбачених частиною 5 статті 27 частиною 1 статті 358, частиною 4 статті 358 КК України та йому призначити покарання за:
- за частиною 5 статті 27 частиною 1 статті 358 КК України у виді штрафу в розмірі 250 (двохсот п`ятдесяти) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 4250,00 грн. (чотири тисячі двісті п`ятдесят гривень);
- за частиною 4 статті 358 КК України у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850,00 грн. (вісімсот п`ятдесят гривень).
На підставі частини 1 статті 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначити ОСОБА_3 остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень у виді штрафу в розмірі 250 (двохсот п`ятдесяти) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 4250,00 грн. (чотири тисячі двісті п`ятдесят гривень).
Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави витрати за проведення експертиз у розмірі 2 745,92 грн. (дві тисячі сімсот сорок п`ять гривень 92 коп.).
Речові докази: посвідчення водія серії НОМЕР_3 вважати повернутим власнику; посвідчення водія серія НОМЕР_1 , упакований до сейф пакету № PSP 1180153 зберігати при матеріалах кримінального провадження протягом строку їх зберігання.
На вирок можуть бути подані учасниками судового провадження апеляційні скарги до Одеського апеляційного суду через Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.
У відповідності до частини 1 статті 394 КПК України вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статями 381 та 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
Копію вироку за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Головуючий суддя: ОСОБА_1