Олевський районний суд Житомирської області
Справа № 287/1645/22
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2022 року м. Олевськ

Слідчий суддя Олевського районного суду Житомирської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , володільця майна ОСОБА_5 та користувачів майна ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , розглянувши клопотання старшого слідчого СВ відділення поліції № 2 Коростенського районного управління поліції ГУНП в Житомирській області ОСОБА_4 про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному в ЄРДР за № 0000124 від 29.09.2022 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 240 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
Старший слідчий СВ відділення поліції № 2 Коростенського районного управління поліції ГУНП в Житомирській області ОСОБА_4 , за погодженням із прокурором Олевського відділу Коростенської окружної прокуратури ОСОБА_3 , звернувся до слідчого судді з клопотанням про арешт майна вилученого у ході огляду місця події від 29.09.2022 року, а саме:
- вантажного самоскида марки «КАМАЗ», оранжевого кольору, державний номерний знак НОМЕР_1 , номер шасі НОМЕР_2 , власником якого є ОСОБА_8 , фактичним користувачем та володільцем якого є ОСОБА_5 та другим користувачем якого є ОСОБА_6 шляхом тимчасового позбавлення права ОСОБА_5 та ОСОБА_8 на відчуження, розпорядження та користування вказаним майном, а також ОСОБА_6 на користування вказаним майном;
- піску кубомасою близько 7 м.куб., який завантажений у кузові вантажного самоскида марки «КАМАЗ», оранжевого кольору, державний номерний знак НОМЕР_1 , номер шасі НОМЕР_2 шляхом тимчасового позбавлення права ОСОБА_5 та ОСОБА_7 на відчуження, розпорядження та користування вказаним майном.
Прокурор ОСОБА_3 та слідчий ОСОБА_4 в судовому засіданні подане клопотання підтримали та просять його задоволити з підстав наведених у ньому, оскільки на даний час у органу досудового розслідування існує обґрунтована потреба у накладенні арешту на вилучене в ході огляду місця події майно, яке в подальшому буде досліджено та оцінено органом досудового розслідування відповідно до вимог чинного законодавства.
Фактичний володілець майна ОСОБА_5 та користувач майна ОСОБА_6 зазначили, що відносять питання стосовно можливості накладення арешту на вилучене в ході огляду місця події майно на розсуд суду.

Користувач майна ОСОБА_7 проти задоволення клопотання про арешт майна заперечив, вважає його необґрунтованим.

Власник майна ОСОБА_8 у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду клопотання повідомлявся належним чином, що стверджується матеріалами справи.

Відповідно до ч.1 ст.172 КПК України неприбуття у судове засідання власника майна, який належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду клопотання, не перешкоджає розгляду клопотання.

Повно, всебічно і об`єктивно дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя дійшов наступних висновків.
З матеріалів клопотання вбачається, що 29.09.2022 року, близько 14 год. 20 хв., працівниками СРПП відділення поліції № 2 Коростенського районного управління поліції ГУНП в Житомирській області по вул. Олевської Республіки, 33, Коростенського району, Житомирської області зупинено вантажний самоскид марки «КАМАЗ», оранжевого кольору, державний номерний знак НОМЕР_1 , номер шасі НОМЕР_2 , з навантаженим у кузові піском. Водій зазначеного транспортного засобу ОСОБА_6 не надав будь-яких документів про походження та на перевезення виявленого піску.
За даним фактом СВ відділення поліції № 2 Коростенського РУП ГУНП в Житомирській області 29.09.2022 року внесено відомості до ЄРДР за № 0000124 з попередньою правовою кваліфікацією ч. 1 ст. 240 КК України.
29.09.2022 року в ході проведення огляду місця події, на ділянці автодороги по вул. Олевської Республіки, 33, м. Олевськ, Коростенського району, Житомирської області виявлено та вилучено вантажний самоскид марки «КАМАЗ», оранжевого кольору, державний номерний знак НОМЕР_1 , номер шасі НОМЕР_2 з навантаженим у кузові піском кубомасою близько 7 м.куб.
Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу власником вантажного самоскида марки «КАМАЗ», оранжевого кольору, державний номерний знак НОМЕР_1 , номер шасі НОМЕР_2 є ОСОБА_8 .
Фактичним володільцем та користувачем вантажного самоскида марки «КАМАЗ», оранжевого кольору, державний номерний знак НОМЕР_1 , номер шасі НОМЕР_2 є ОСОБА_5 та другим користувачем є ОСОБА_6 .
В ході досудового розслідування в якості свідків допитано ОСОБА_6 , ОСОБА_5 та ОСОБА_7 . При цьому, покази вказаних свідків містять значні розбіжності та суперечать одне одному.
Відповідно до постанови слідчого від 29.09.2022 року вантажний самоскид марки «КАМАЗ», оранжевого кольору, державний номерний знак НОМЕР_1 , номер шасі НОМЕР_2 із завантаженим у кузові піском кубомасою близько 7 м.куб. визнано речовими доказами та долучено до матеріалів кримінального провадження.
Також, постановою слідчого від 29.09.2022 року вантажний самоскид марки «КАМАЗ», оранжевого кольору, державний номерний знак НОМЕР_1 , номер шасі НОМЕР_2 визнано знаряддям вчинення кримінального правопорушення.
Клопотання обґрунтоване тим, що на думку слідчого, існують всі правові підстави для накладення арешту на вилучене в ході огляду місця події від 29.09.2022 року майно, яке в подальшому буде досліджено та оцінено органом досудового розслідування відповідно до вимог ст. 94 Кримінального процесуального закону та буде прийнято законне процесуальне рішення в розумні строки.
Зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відноситься верховенство права (пункт 1 частина 1 статті 7 КПК).
Кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави (частина 1 статті 8 КПК).
Одним із елементів верховенства права є принцип пропорційності, який означає, зокрема, що заходи, передбачені в нормативно-правових актах, повинні спрямовуватися на досягнення легітимної мети та мають бути співмірними з нею (абзац 3 пункту 2.2 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України № 3-рп/2012 від 25.01.2012).
Одним із методів державної реакції на порушення, що носять кримінально-правовий характер, є заходи забезпечення кримінального провадження, передбачені ст. 131 КПК України, які виступають важливим елементом механізму здійснення завдань кримінального провадження при розслідуванні злочинів.
Згідно ч. 1 та 2 ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Арешт майна є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження.
При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.
Частиною першою статті 170 КПК України поняття арешту майна визначено як тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя повинен враховувати правову підставу для арешту майна, а також можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.
В силу п. 1 ч. 2, ч. 3, ч. 10 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів. У такому разі арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу. Арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.
Статтею 98 КПК України визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом від 17.07.97 № 475/97-ВР, передбачено право фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускається позбавлення особи її власності інакше як в інтересах суспільства та на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, визнано право держави на здійснення контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.
У § 44 рішення Lavrechov v. the Czech Republic від 20.06.2013 (заява № 57404/08) ЄСПЛ наголошує, що для того щоб втручання було сумісним із положенням першого речення частини першої статті 1 Протоколу № 1, воно повинно бути законним, задля загального (суспільного) інтересу та пропорційним, тобто воно повинно мати «справедливий баланс» між вимогами загальних інтересів громади та вимогами захисту основних прав особи (див., зокрема, Beyeler v. Italy, заява № 33202/96, § 107, та Gladysheva v. Russia, заява № 7097/10, 06.12.2011, § 75). Оцінюючи пропорційність втручання, суд повинен враховувати, з одного боку, важливість переслідуваної мети, а з іншого - тягар, який покладається на заявника, включаючи характер втручання, поведінку заявника та поведінку органів державної влади (див. Yildirim v. Italy, заява № 38602/02, та Forminster Enterprises Limited v. Czech Republic, заява № 38238/04, 09.10.2008, § 75).

Слідчим суддею встановлено, що вилучене майно у встановленому законом порядку визнано речовим доказом в межах вказаного кримінального провадження та воно відповідає критеріям, передбаченим ст.98 КПК України.
Окрім того, слідчим у достатній мірі наведено наявність підстав, які можуть свідчити про те, що вказане майно може містити на собі ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 240 КК України.
На даному етапі слідчий суддя вважає використання вказаного майна як доказу в кримінальному провадженні цілком можливим, у зв`язку з наявністю обґрунтованих підстав вважати, що вказане майно може бути використане як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а також забезпечення проведення повного, всебічного та неупередженого досудового розслідування та запобігання можливості приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження зазначеного майна, яке відповідає критеріям речових доказів у кримінальному провадженні, а тому необхідне накладення арешту на це майно.
Враховуючи принцип розумності та співрозмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання слідчого про арешт майна з метою збереження речових доказів з підстав, зазначених у клопотанні, відповідає вимогам процесуального закону, а відтак підлягає задоволенню.
Слідчий суддя роз`яснює, що відповідно до ст.174 КПК України за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника чи володільця майна, якщо вони доведуть, що потреба у застосуванні такого заходу відпала, арешт майна може бути скасовано повністю або частково.
Керуючись ст.ст. 170-173, 309 КПК України, -
У Х В А Л И В :
Клопотання старшого слідчого СВ відділення поліції № 2 Коростенського районного управління поліції ГУНП в Житомирській області ОСОБА_4 про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному в ЄРДР за № 0000124 від 29.09.2022 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 240 КК України задоволити.

Накласти арешт на майно, вилучене в ході огляду місця події від 29.09.2022 року, а саме:
- вантажний самоскид марки «КАМАЗ», оранжевого кольору, державний номерний знак НОМЕР_1 , номер шасі НОМЕР_2 , власником якого є ОСОБА_8 , фактичним користувачем та володільцем якого є ОСОБА_5 та другим користувачем якого є ОСОБА_6 шляхом тимчасового позбавлення права ОСОБА_5 та ОСОБА_8 на відчуження, розпорядження та користування вказаним майном, а також ОСОБА_6 на користування вказаним майном;
- пісок кубомасою близько 7 м.куб., який завантажений у кузові вантажного самоскида марки «КАМАЗ», оранжевого кольору, державний номерний знак НОМЕР_1 , номер шасі НОМЕР_2 шляхом тимчасового позбавлення права ОСОБА_5 та ОСОБА_7 на відчуження, розпорядження та користування вказаним майном.
Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Суддя: ОСОБА_1