Номер провадження № 1-кс/756/2310/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2021 року місто Київ

Оболонський районний суд міста Києва в складі слідчого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваної ОСОБА_4 , розглянувши в відкритому судовому засіданні клопотання прокурора, поданого в рамках кримінального провадження, внесеного 10.09.2020 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000205, про продовження строку дії запобіжного заходу в вигляді домашнього арешту відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, уродженки Республіки Молдови, неодруженої, який не працює, має на утриманні трьох малолітніх дітей, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимої,

підозрюваної у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 303 КК України,

УСТАНОВИВ:
09.09.2021 до Оболонського районного суду міста Києва надійшло клопотання прокурора Оболонської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_3 , поданого в рамках кримінального провадження, внесеного 10.09.2020 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000205, про продовження строку дії запобіжного заходу в вигляді домашнього арешту відносно ОСОБА_4 підозрюваної у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 303 КК України.

В обґрунтування клопотання прокурор посилається на те, що у невстановлені досудовим розслідуванням дату та час, перебуваючи у невстановленому досудовим розслідуванням місці, у ОСОБА_5 , виник злочинний корисливий умисел, направлений на незаконне збагачення всупереч врегульованих законом суспільних відносин щодо моральних засад суспільства в частині задоволення статевих потреб, шляхом забезпечення заняття проституцією іншими особами з метою отримання прибутку від надання ними сексуальних послуг особам чоловічої статі за грошову винагороду, реалізуючи який остання обрала жінок, як осіб, котрим забезпечувала заняття проституцією, досягнула з останніми домовленостей щодо порядку та умов надання клієнтам за адресами: АДРЕСА_3 , АДРЕСА_4 , АДРЕСА_5 , або за вказаною клієнтом адресою, послуг сексуального характеру (класичний секс, анальний секс, оральний секс) більш чи менш тривалий час за грошову винагороду в сумі від 800 гривень до 1000 гривень за годину послуг сексуального характеру, 50% з яких повії залишатимуть собі, а 50% від суми коштів, сплачених клієнтами за надання послуг сексуального характеру, передавали ОСОБА_4 особисто або пересилали на картковий рахунок, відкритий в ПАТ «Приват Банк» та АТ «Універсал Банк» (Монобанк) та АТ «VTB Bank» на ім`я останньої.

З метою забезпечення надходження замовлень від клієнтів, які бажають отримати послуги сексуального характеру за грошову винагороду ОСОБА_4 , у невстановлені досудовим розслідуванням дату, час та місці, досягнувши попередніх домовленостей, з метою отримання прибутку та здійснення дій по забезпеченню зайняття проституцією, розмістила рекламні оголошення з номерами телефонів про надання сексуальних послуг (класичний секс, анальний секс, оральний секс) за грошову винагороду на вебресурсах, по яким в подальшому отримувала замовлення від клієнтів, після чого скеровувала за вказаними клієнтами адресами дівчат, втягнутих у заняття проституцією за грошову винагороду, або повідомляла адреси: АДРЕСА_3 , АДРЕСА_4 , АДРЕСА_5 , за якими чоловіки можуть отримати відповідні послуги сексуального характеру, тобто здійснювала за допомогою телефонного зв`язку звідництво клієнтів з особами жіночої статі.

Орган досудового розслідування вважає, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у діях особи по забезпеченню заняття проституцією іншою особою (сутенерстві), вчинених щодо кількох осіб, тобто вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 303 КК України.

Прокурор посилається на те, що підставою звернення з клопотанням про продовження строку дії запобіжного заходу в вигляді домашнього арешту у відношенні підозрюваної ОСОБА_4 відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України, є встановлення під час досудового розслідування наявність ризиків, передбачених пунктами 1, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема можливість ОСОБА_4 переховуватися від органу досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному проваджені іншим чином, а також неможливість закінчення досудового розслідування протягом строку визначеного запобіжного заходу ОСОБА_4 .

У зв`язку з чим у клопотанні прокурор просить продовжити строк дії запобіжного заходу в вигляді домашнього арешту відносно ОСОБА_4 у межах строку досудового розслідування, задля можливості закінчити досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні 15.10.2021.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 підтримав клопотання та доводи, що його обґрунтовують, просив слідчого суддю клопотання задовольнити, посилаючись на доводи вказані у ньому, враховуючи наявність обґрунтованої підозри та ризиків передбачених пунктами 1, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Крім того, прокурор, на виконання вимог ст. 194 КПК України, в обґрунтування продовження строку домашнього арешту підозрюваній ОСОБА_4 , посилається на наявність ризиків, передбачених п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України. Зокрема, на думку прокурора, про наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України свідчить те, що ОСОБА_4 усвідомлюючи міру покарання за вчинене ним кримінальне правопорушення, може умисно переховуватись від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Про наявність ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, свідчить той факт, що свідками у кримінальному провадженні є особи, якими ОСОБА_4 безпосередньо керувала та має їх контактні та персональні дані, а тому може незаконно впливати свідків.

Про наявність ризику, передбаченого п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, свідчить той факт, що ОСОБА_4 може іншим чином перешкоджати повному, всебічному та неупередженому проведенню досудового розслідування.

Підозрювана ОСОБА_4 у судовому засіданні не заперечувала проти задоволення клопотання прокурора.

Вислухавши прокурора, підозрювану, дослідивши надані до клопотання матеріали кримінального провадження, слідчий суддя установив наступні обставини.

У судовому засіданні встановлено, що в провадженні Оболонського УП ГУНП в м. Києві перебуває кримінальне провадження, внесене 10.09.2020 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000205, за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 303 КК України.

15.07.2021 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 303 КК України, у рамках зазначеного кримінального провадження та 16.07.2021 слідчим суддею Оболонського окружного суду міста Києва обрано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту строком на 60 днів (до 14.09.2021), а строк досудового розслідування продовжено до 15.10.2021.

В якості підтвердження обґрунтованості підозри ОСОБА_4 органом досудового розслідування до матеріалів клопотання надано такі докази:

- протокол допиту свідка ОСОБА_6 від 25.07.2021, з якого видно, що останній спілкувався з ОСОБА_4 з метою отримання послуг інтимного характеру;

- протокол про результати аудіо-, відео контролю особи від 02.04.2021 з якого видно, що ОСОБА_7 перебуваючи за адресою: АДРЕСА_3 , отримав послуги інтимного характеру, про які завчасно домовився з ОСОБА_4 ;

- протокол про результати негласної слідчої (розшукової) дії зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж від 31.03.2021 з якого видно, що ОСОБА_4 та диспетчер на ім`я ОСОБА_8 обговорюють діяльність щодо надання послуг інтимного характеру за грошову винагороду.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

При цьому, слідчий суддя враховує, що поняття обґрунтована підозра не визначене у національному законодавстві, але, зважаючи на вимоги, закріплені у статті 9 КПК України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суд враховує позиції Європейського суду з прав людини викладені в його рішеннях.

Так, у п. 32 справи «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» (Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom, Series А, № 182) від 30 серпня 1990 року зазначено, що обґрунтована підозра це коли існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

На думку слідчого судді, обґрунтованість підозри повинна бути визначена враховуючи положення ст. 94 КПК України, а саме, що слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Отже, дослідивши у судовому засіданні надані органом досудового розслідування докази, суд дійшов висновку про те, що вони є такими, що обґрунтовують підозру ОСОБА_4 в інкримінованому злочині, тобто можливості того, що ОСОБА_4 могла вчинити злочин, передбачений ч. 2 ст. 303 КК України.

Відповідно до ст. 176 КПК України запобіжними заходами є: 1) особисте зобов`язання; 2) особиста порука; 3) застава; 4) домашній арешт; 5) тримання під вартою.

Згідно з частинами 1, 2 ст. 181 КК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.

Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Як видно з пояснень прокурора в судовому засіданні, відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених пунктами 1, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, які обґрунтовують наявність підстав для застосування запобіжного заходу ОСОБА_4 у вигляді домашнього арешту в певний час доби, а саме можливість ОСОБА_4 , переховуватися від органу досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні.

Досліджуючи матеріали клопотання, надані докази, пояснення прокурора, обставини, які суд уважає доведеними в якості обґрунтованості підозри, беручи до уваги пояснення підозрюваної, а також особистість ОСОБА_4 , суд погоджується з тим, що на даний час наявним є ризик того, що ОСОБА_4 може незаконно впливати на свідків, тобто існує ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, на який вказує зміст повідомлення про підозру.

Однак, суд не погоджується з існуванням ризиків передбачених пунктами 1, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, з наступних підстав.

Так, в обґрунтування ризику можливості переховування від органу досудового розслідування, прокурор фактично посилається лише на тяжкість покарання. Між тим, указану обставину суд не може оцінювати в якості ризику, бо ця обставина повинна бути оцінена судом лише відповідно до ст. 178 КПК України, тобто як додаткові відомості, які посилюють існування певних ризиків.

Більше того, тяжкість покарання сама по собі не може бути ризиком, оскільки в розумінні рішень ЕСПЛ у справах «Becciev v. Moldova», «Свершов проти України», «Єлоєв проти України», «Тимошенко проти України», «Луценко проти України») неодноразово наголошувалось, що тяжкість злочину, в якому обґрунтовано підозрюється особа, має суттєве значення, однак не може бути єдиною підставою для тримання особи під вартою. Крім того, суд вважає доречним взяти до уваги пункт 21 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Подвезько проти України» (Заява № 74297/11), де суд також встановлював, що пункт 3 статті 5 Конвенції вимагає надання переконливого обґрунтування органами влади будь-якого періоду тримання під вартою, незалежно від того, наскільки коротким він є. Аргументи «за» і «проти» звільнення (з-під варти), включаючи ризик того, що обвинувачений може перешкоджати належному провадженню у справі, не повинні оцінюватись абстрактно (in abstracto), але мають підтверджуватися фактичними даними. Ризик того, що обвинувачений може переховуватися, не може оцінюватися виключно на підставі ступеня тяжкості можливого покарання. Він має оцінюватися з урахуванням ряду інших відповідних факторів, які можуть або підтвердити існування небезпеки переховування, або довести, що така можливість є настільки незначною, що може не виправдати досудове тримання під вартою (див. рішення від 4 жовтня 2005 року у справі «Бекчієв проти Молдови» (Becciev v. Moldova), заява № 9190/03, пункти 56 і 59, з подальшими посиланнями).

Наведена позиція Європейського суду з прав людини свідчить про те, що взагалі будь-які ризики не повинні оцінюватись абстрактно (in abstracto), та мають підтверджуватися фактичними даними. Отже, сама по собі тяжкість покарання ще не свідчить про наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а інших мотивувань прокурором в обґрунтування цього ризику наведено не було.

В обґрунтування ж ризику перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, прокурором на його обґрунтування не було наведено жодних пояснень та не надано відповідних доказів. Тим більше, на думку суду, ризик перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином може полягати лише в діях, які не охоплені п. 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, але прокурором такі дії навіть не були наведені в судому засіданні для їх оцінки.

Також слід зазначити, що орган досудового розслідування як і прокурор не мають права посилатися на практику Європейського суду з прав людини з метою застосування запобіжного заходу (обґрунтування підстав тримання під вартою та існування ризиків), про що вказано в постанові Верховного суду від 07.08.2019 № 607/14707/17, оскільки вона буде використана не на користь підозрюваного, а отже може становити ризики для справедливості кримінального провадження.

Оскільки суд погодився з тим, що існує ризик, передбачений пунктом 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, тож суд погоджується з існуванням підстав для застосування заходів забезпечення кримінального провадження, як то продовження застосування запобіжного заходу щодо підозрюваної ОСОБА_4 .

Відповідно до ст. 178 КПК України в судовому засіданні було встановлено, що наразі існують вагомі докази про вчинення підозрюваним інкримінованого правопорушення, яке відноситься до категорії тяжких. Підозрювана ОСОБА_4 хоча і не має офіційного місця роботи та джерела доходів, але як то вже наведено, має на утриманні трьох неповнолітніх дітей, наявність постійного місця проживання, та до кримінальної відповідальності притягується вперше. Отже, на думку суду, ОСОБА_4 має міцні соціальні зв`язки, і судом не було здобуто відомостей про погану репутацію підозрюваної.

Отже, суд приходить до висновку, що встановлений у судовому засіданні ризик повністю обґрунтовує запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, про продовження застосування якого просить прокурор у клопотанні, а тому суд уважає, що цілком обґрунтованим, та відповідним особі підозрюваної, а також меті запобіжного заходу є доцільність продовження застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в певний час доби, зокрема забороні залишати житло за адресою АДРЕСА_2 , з 22:00 год. до 07:00 год. кожного дня, а також зобов`язанні з`являтися до слідчого, прокурора та суду за першим викликом, відповідно до стадії кримінального провадження.

Також слід покласти на ОСОБА_4 обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме повідомляти слідчого, прокурора чи суд відповідно до стадії кримінального провадження про необхідність зміни свого місця проживання, роботи;

- утримуватися від спілкування зі свідками у даному кримінальному провадженні;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну, у разі їх наявності.

Суд зауважує, що ним перевірено у судовому засіданні, що закінчити досудове розслідування неможливо, унаслідок виконання великого обсягу роботи та особливої складності кримінального провадження. Так, як видно з клопотання, з метою забезпечення належного виконання завдань кримінального провадження, під час досудового розслідування проведено ряд слідчих (розшукових) та процесуальних дій спрямованих на отримання та перевірку зібраних доказів, разом з тим, на даний час необхідно провести наступні слідчі, процесуальні дії: отримати від оперативних співробітників протоколи за результатами проведення НСРД; здійснити розсекречування матеріалів НСРД; встановити та допитати інших можливих свідків вчинення кримінального правопорушення; провести інші необхідні слідчі дії у кримінальному провадженні.

Ураховуючи наведене, клопотання слідчого, подане в рамках кримінального провадження, внесеного 10.09.2020 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000205, про продовження строку дії запобіжного заходу в вигляді домашнього арешту підозрюваної ОСОБА_4 слід задовольнити.

Оскільки суд розглядав клопотання лише про продовження строку дії запобіжного заходу, під час якого не вставилось питання про законність затримання, а також застосування насилля, суд ці обставини не перевіряв.

Керуючись статтями 7, 31, 177, 178, 181, 192-194, 196, 369-372, 376, 395 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:
Клопотання прокурора, поданого в рамках кримінального провадження, внесеного 10.09.2020 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000205про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту підозрюваній ОСОБА_4 задовольнити.

Продовжити строк дії підозрюваній ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу в вигляді домашнього арешту строком на 36 (тридцять шість) днів, який полягає у забороні залишати житло за адресою АДРЕСА_2 , з 22:00 год. до 07:00 год. кожного дня, а також зобов`язанні з`являтися до слідчого, прокурора та суду за першим викликом, відповідно до стадії кримінального провадження.

Покласти на підозрювану ОСОБА_4 обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України строком на 36 (тридцять шість) днів, а саме:

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд відповідно до стадії кримінального провадження про необхідність зміни свого місця проживання, роботи;

- не залишати без дозволу слідчого, прокурора чи суду, відповідно до стадії кримінального провадження, місце проживання місто Лубни, Полтавської області;

- утримуватися від спілкування зі свідками у даному кримінальному провадженні;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну, у разі їх наявності.

Ухвала дії до 15.10.2021 та підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Копію ухвали негайно вручити підозрюваній, прокурору, а також спрямувати до відповідного підрозділу поліції для виконання.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Оболонський районний суд міста Києва протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1