Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-кп/4809/790/21 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.12.2021 року. Кропивницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участі секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в м. Кропивницькому матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Ленінського районного суду м. Кіровограда від 21 жовтня 2021 року, якою:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю с. Слободзея Республіка Молдова українцю, громадянину України, маючого середню освіту, неодруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, по теперішній справі - 03.04.2018 Соснівським районним судом м. Черкаси (з урахуванням змін, внесених ухвалою Кропивницького апеляційного суду від 21.09.2020) за ч.2 ст.187 КК України до 8 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією всього особистого майна,
відмовлено в задоволенні подання про застосування умовно-дострокового звільнення,

за участі сторін провадження:

- прокурора ОСОБА_7 ,

- захисника ОСОБА_8 ,

- засудженого ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИВ:

Засуджений ОСОБА_6 звернувся до суду з клопотанням про умовно - дострокове звільнення від відбування покарання, мотивуючи це тим, що він відбув необхідну частину строку призначеного покарання, тому має право на таку заміну відповідно до вимог ст.81 КК України.
В судовому засіданні суду першої інстанції прокурор заперечував, щодо застосування умовно дострокового звільнення.

Відповідно ухвали Ленінського районного суду м. Кіровограда від 21.10.2021 ОСОБА_6 відмовлено в задоволенні вказаного клопотання. Приймаючи дане рішення, суд першої інстанції вказав, що засуджений, своєю поведінкою та ставленням до праці не довів свого виправлення так як його процес виправлення та перевиховання не є стабільним та послідовним
В апеляційні й скарзі засуджений ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та задовольнити клопотання.
В обґрунтування апеляції зазначив, що він своєю працею та виправленням довів, що до нього можливе застосування положень ст. 81 КК України, а також на даний час працює в СМЧ ВК-6, має подяку від начальника ВК-6 та йому залишилось 3 місяці і 20 днів до кінця строку.
Заслухавши доповідача, засудженого та його захисника, які вимоги апеляційної скарги підтримали та просили задовольнити, висновок прокурора, який просив апеляційну скаргу засудженого залишити без задоволення, дослідивши матеріали клопотання та проаналізувавши доводи апеляційної скарги, колегія апеляційного суду дійшла висновку про те, що в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити, виходячи з наступного.
Згідно ст.81 КК України до осіб, що відбувають покарання, зокрема, і у виді позбавлення волі, може бути застосоване умовно дострокове звільнення від відбування покарання, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Відповідно до п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 26.04.2002 року «Про умовно дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», під час розгляду справ даної категорії, судам слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених та інше.

Як убачається з матеріалів справи, засуджений ОСОБА_6 в місцях позбавлення волі перебуває з 13.03.2017. За час відбування покарання допустив 5 (п`ять) порушень встановленого порядку відбування покарання, за які притягався до дисциплінарної відповідальності, на даний час останнє стягнення у вигляді догани від 17.03.2021 не зняте та не погашене у встановленому законом порядку (а.п. 15, а.о.с. 142, 148, 223, т.1 ч.2, а.о.с. 53,75, т.2 ч.2). Має 3 (три) заохочення за сумлінну поведінку та ставлення до праці (а.п. 15, а.о.с. 85, 108, т.1 ч.2).
В Черкаському СІЗО перебував з 13.03.2017 де допустив три порушення встановленого режиму утримання у виді вилучення заборонених речей та порушенні ПВР, за які був притягнутий до дисциплінарної відповідальності правами начальника установи у виді попередження, догани та поміщення до карцеру. Засуджений працював в господарчій обслузі, проявляв добросовісне ставлення до праці, залучався до робіт без оплати праці, приймав участь в роботах з благоустрою установи, за що був два рази заохочений правами начальника установи.
З 10.12.2019 відбуває покарання в Кропивницькій ВК (№ 6). За час перебування в установі допустив 2 (два) порушення встановленого режиму відбування покарання, за що був притягнутий до дисциплінарної відповідальності правами начальника установи у вигляді оголошення йому догани, стягнення виражалось в зберіганні заборонених до використання засудженими речей та предметів. Стягнення зняте та погашене у встановленому законом порядку.
З липня 2021 року працює в медико-санітарній частині, днювальним. Один раз заохочений правами начальника установи за сумлінну поведінку та ставленням до праці. Стосовно скоєного злочину розкаюється, але робить це з метою отримати поблажливість, міру покарання, призначену судом, вважає надто суворою, характеризується посередньо (а.п. 14, а.о.с. 23, 31, т.2 ч.2).
Проте, як вірно зазначив суд першої інстанції клопотання засудженого ОСОБА_6 та матеріали особової справи останнього за № 244-В-20 не містять достатніх відомостей про те, що засуджений приймає активну участь у суспільному житті в установі виконання покарань та сумлінно виконує громадські доручення у процесі відбування покарання, прагне своєю діяльністю спокутувати вину за вчинене кримінальне правопорушення, що свідчить про те, що останній не довів свого виправлення.
Крім того, засуджений мав у 2018 році два заохочення за сумлінну поведінку та ставлення до праці. Однак з 2019 року його поведінка змінилась, за час відбування покарання чотири рази порушував встановлений порядок відбування покарання, порушення виражалися у зберіганні заборонених предметів, намаганні встановити між камерний зв`язок, невиконанні команди «підйом», за що засуджений отримував попередження, догани, 3 доби карцеру. До виконання робіт із благоустрою установи не завжди ставиться з розумною ініціативою та відповідно до п.5 ст.118 КВК України відпрацював лише 42 години. Бажання навчатися та працювати засуджений ОСОБА_6 не проявляє. Така поведінка засудженого за час відбування покарання не була позитивним прикладом для інших засуджених та не вказувала на те, що засуджений став на шлях виправлення.
Посилання засудженого в апеляцій скарзі про його виправлення, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки в матеріалах справи відсутні дані про те, що ОСОБА_6 своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Крім того, із наданої характеристики вбачається, що ОСОБА_6 розглядався на комісії установи з питань застосування ст.82 та ст. 81 КК України де йому було відмовлено в заміні невідбутої частини покарання більш м`яким, також було відмовлено в умовно-достроковому звільненні як такому, що не став на шлях виправлення (протокол №27 від 31.12.2020).

Судом першої інстанції вірно зазначено, що висновок про можливість застосування умовно-дострокового звільнення до засудженого повинен ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь час відбуття покарання, в тому числі й даних, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого в цілому. При цьому основним, вирішальним є не факт відбуття певної частини покарання, а виправлення засудженого.
Доцільність умовно-дострокового звільнення визначається тим, що засуджений за певний час перебування у місцях позбавлення волі виправився, змінив поведінку, з огляду на що відсутня необхідність повного відбування призначеного судом строку покарання.
Визначаючи ступінь поведінки засудженого за весь період відбування покарання, суд виходить з такого. Сумлінна поведінка полягає у дотриманні правил внутрішнього розпорядку, беззаперечному виконанні законних вказівок і розпоряджень адміністрації органів кримінально-виконавчої системи, відсутності порушень дисципліни. Це поведінка, на яку повинні орієнтуватися інші особи, які відбувають покарання.
Виходячи з наведеного і враховуючи, що своєю поведінкою засуджений ОСОБА_6 не повністю довів своє виправлення, тому суд вірно дійшов висновку за необхідне залишити без задоволення клопотання засудженого.

Із врахуванням викладеного, колегія суддів не вбачає підстав застосування на даний час до засудженого ОСОБА_6 умовно дострокового звільнення, як те просить у своїй апеляційній скарзі останній, а тому вважає оскаржувану ухвалу суду першої інстанції обґрунтованою та такою, що підлягає залишенню без змін.

Керуючись статями 376, 404, 405, 407, 419 КПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 залишити без задоволення, ухвалу Ленінського районного суду м. Кіровограда від 21 жовтня 2021 року стосовно ОСОБА_6 , - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4