УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2021 року м. Київ

Шевченківський районний суд міста Києва у складі слідчого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_4 ,
підозрюваного ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщені суду клопотання слідчого Шевченківського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_6 , погоджене з прокурором Шевченківської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_7 , про застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, українця, з вищою освітою, офіційно не працевлаштованого, одруженого, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у кримінальному провадженні № 0012836, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 29.12.2019, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України,

В С Т А Н О В И В:

До Шевченківського районного суду міста Києва надійшло клопотання слідчого Шевченківського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_6 , погоджене з прокурором Шевченківської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_7 , про застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному провадженні № 00012836, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 29.12.2019, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України.

В обґрунтування клопотання слідчим зазначено, що Шевченківським УП ГУ НП у м. Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 00012836, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 29.12.2019, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України.

Під час досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_5 під час раптово виниклого конфлікту із ОСОБА_8 наніс останньому тілесні ушкодження при наступних обставинах.

Так, 27.12.2019 приблизно о 18 год. 00 хв. ОСОБА_5 знаходився у нежитловому приміщенні за адресою: АДРЕСА_3 , де сидів за одним столом разом із ОСОБА_8 .

В цей час між ОСОБА_5 та ОСОБА_8 з невстановлених причин,виник словесний конфлікт, в результаті якого ОСОБА_9 , почав висловлюватись на адресу ОСОБА_8 нецензурною лайкою та погрожувати останньому застосуванням фізичної сили. У розпалі даного конфлікту ОСОБА_5 27.12.2019 приблизно о 18 год. 00 хв., знаходячись у нежитловому приміщенні за адресою: АДРЕСА_3 піднявся зі свого стільця, став навпроти ОСОБА_8 , який сидів на іншому стільці поруч із ним, та правою ногою наніс останньому один удар в область грудної клітини, внаслідок чого ОСОБА_8 упав разом зі стільцем на підлогу, чим умисно заподіяв ОСОБА_8 середньої тяжкості тілесні ушкодження.

Згідно висновку експерта №042-1285-2020 від 19.10.2020 у ОСОБА_8 виявлені наступні тілесні ушкодження: а) закрита травма грудної клітки: синці овальної та подовженої форми на боковій поверхні грудної клітки справа в проекції 11-12 ребер по середньо-пахвовій лінії (5,5х4,0 (см)), в проекції лівої грудної залози у верхньому сегменті (горизонтально 11,5х4,0 (см)), перелом 8-го ребра по задньо-пахвовій лінії (без зміщення уламків справа); б) овальної форми синець в лобній ділянці справа (3,0х1,8 (см)); подовжене садно на задній поверхні правого ліктьового суглобу (2,0х0,9 (см)).

Виходячи з того, що у звичайному клінічному перебігу відновлення порушеної анатомічної цілісності травмованих кісток (та початок відновлення порушеної функції травмованої ділянки грудної клітки (по місцю утворення виявлених переломів, враховуючи функціональне навантаження грудної клітки) у звичайному клінічному перебігу спостерігається у строк понад 21 добу, вказані строки відображають тривалість розладу здоров`я як загально-визначеного судово-медичного критерію визначення ступеню тяжкості, а тому є підстави стверджувати, що тілесне ушкодження, зазначене у п. а) даних Підсумків, відноситься до тілесного ушкодження середнього ступеню тяжкості відповідно до п.п. 1.5.2, 2.2.1/в. та 4.6. «Правил».

Відновлення порушеної анатомічної цілісності та функції тканин по місцю утворення синців/саден у звичайному клінічному перебігу спостерігається у строк до 6 діб. Вказані строки відображають тривалість розладу здоров`я як загально визначеного судово-медичного критерію визначення ступеню тяжкості, а тому кожне з виявлених ушкоджень, вказаних у п. б) даних Підсумків, відноситься до легкого тілесного ушкодження відповідно до п.п. 1.5.2, 2.3.5. та 4.6. «Правил».

Також слідчий в своєму клопотанні зазначає, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні злочину, який відповідно до ст. 12 КК України є нетяжким злочином; тяжкість покарання, яке загрожує підозрюваному у разі визнання його винним у вчиненні цього злочину передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 3 років, що вказує на наявність ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, можливість вчинення нових кримінальних правопорушень.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 підтримала клопотання та просила його задовольнити з підстав у ньому наведених.

Захисник ОСОБА_4 в судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечував, посилаючись на відсутність ризиків, визначених ст. 177 КПК України, для обрання запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання.

Підозрюваний ОСОБА_5 підтримав позицію свого захисника.

Слідчий суддя, заслухавши доводи прокурора, адвоката та підозрюваного, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, дійшов висновку про необхідність часткового задоволення клопотання з огляду на наступне.

Згідно зі ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ст. 8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Статтею 177 КПК України передбачено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Згідно з положеннями ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність у нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Так, слідчим суддею в судовому засіданні встановлено та матеріалами клопотання підтверджено, що Шевченківським УП ГУ НП у м. Києві здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 00012836, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 29.12.2019, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України.

23.12.2020 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України.

30.12.2020 досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні зупинено у зв`язку з розшуком підозрюваного ОСОБА_5

23.01.2021 досудове розслідування у даному кримінальному провадженні відновлено у зв`язку із встановленням місцезнаходження підозрюваного ОСОБА_5

30.01.2021 досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні зупинено у зв`язку з розшуком підозрюваного ОСОБА_5

10.08.2021 досудове розслідування у даному кримінальному провадженні відновлено у зв`язку із встановленням місцезнаходження підозрюваного ОСОБА_5 .

Дії підозрюваного ОСОБА_5 кваліфіковані за ч. 1 ст. 122 КК України як умисне заподіяння середньої тяжкості тілесного ушкодження.

Обґрунтованість підозри, пред`явленої ОСОБА_5 , та причетність підозрюваного до вчинення кримінального правопорушення підтверджується долученими до клопотання матеріалами кримінального провадження, зокрема: протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення від 29.12.2019; протоколом допиту потерпілого від 29.12.2019; протоколом додаткового допиту потерпілого від 16.12.2020, висновком експерта № 041-3-2020 від 29.12.2019, висновком експерта № 042-304-2020 від 05.05.2020, висновком експерта № 042-1285-2020 від 19.10.2020, протоколом допиту свідка ОСОБА_10 від 25.08.2020, протоколом допиту свідка ОСОБА_11 від 18.12.2020, протоколом проведення слідчого експерименту від 18.12.2020, іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

Слід зазначити, що поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві та, виходячи з положень ч. 5 ст. 9 КПК України, необхідно взяти до уваги позицію Європейського суду з прав людини, відображену у пункті 175 Рішення від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990, п.32, Series A, N 182).

При цьому, обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування.

Такий висновок узгоджується з правовими позиціями, наведеними у рішеннях Європейського Суду з прав людини, зокрема, у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 23.10.1994, в яких суд зазначив, що факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування.

Так, для вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри, оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності, доведення чи не доведення винуватості особи, що здійснюється судом при ухваленні вироку, а з метою визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

Водночас, слідчому судді під час вирішення питання про застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання не надається весь обсяг доказів, зібраних під час досудового розслідування та дані щодо джерел їх отримання. Такі матеріали мають надаватися суду при судовому провадженні відповідного кримінального провадження та саме на цій стадії, передбачено здійснення оцінки доказів з точки зору належності, допустимості, достовірності та сукупності доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, яким закінчується судове провадження.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28.10.1994, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990).

Разом із цим, слід зауважити, що на даному етапі провадження слідчий суддя не має процесуальних повноважень вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення. Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише, чи є причетність особи до вчинення кримінального правопорушення вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувальних заходів.

Так, слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження, керуючись законом, оцінюючи сукупність зібраних доказів лише щодо пред`явленої підозри з точки зору їх достатності та взаємозв`язку, не вирішуючи наперед питання про винуватість підозрюваного у вчиненні інкримінованих їй злочинів, правильність кваліфікації її дій, допустимість доказів щодо встановлення винуватості підозрюваного, вважає, що зміст клопотання та долучених до нього матеріалів кримінального провадження можуть свідчити про існування фактів і інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача у тому, що ОСОБА_5 міг вчинити інкриміноване йому правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КК України.

З огляду на зазначене та враховуючи матеріали кримінального провадження, додані до клопотання, слідчий суддя вважає, що наданими органом досудового розслідування матеріалами достатньою мірою підтверджується наявність у діях підозрюваного ОСОБА_5 ознак інкримінованого злочину.

Водночас, при розгляді клопотання та вирішенні питання про застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, слідчий суддя повинен переконатися про наявність передбачених ст. 177 КПК України ризиків, які виправдовують застосування такого запобіжного заходу.

Вирішуючи питання про існування передбачених кримінальним процесуальним законом ризиків неправомірної процесуальної поведінки підозрюваного, слідчий суддя відзначає, що ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. При визначенні ризиків закон не вимагає неспростовних доказів того, що підозрюваний однозначно, поза всяким сумнівом, здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає обґрунтування, що він має реальну можливість їх здійснити. Отже, ризики, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, слід вважати наявними за умови достатньої їх ймовірності.

Як обов`язковий критерій застосування запобіжного заходу ризик кримінального провадження має прогностичний характер, його визначення у конкретний проміжок часу спрямоване на усунення негативного впливу на кримінальне провадження в майбутньому. Безумовно, наявність заявлених ризиків має обґрунтовуватися, а продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, бути у взаємозв`язку з ними. Однак, в переважній більшості випадків, враховуючи їх вірогідний характер, класичні категорії доказування, притаманні судовому процесу, при їх обґрунтуванні не застосовуються. При встановленні ризиків кримінального провадження слідчий суддя застосовує стандарт достатності підстав вважати, що підозрюваний може вдатися до дій на шкоду кримінальному провадженню. Оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного, слідчий суддя має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності поза процесуальних дій зазначеної особи.

Аналізуючи зазначений слідчим ризик, слідчий суддя дійшов висновку про його наявність з огляду на фактичні обставини кримінального провадження та особу підозрюваного ОСОБА_5 , який раніше вже вчиняв кримінальні правопорушення.

Так, слідчий суддя вважає, що підозрюваний ОСОБА_5 , будучи особою яка раніше вже вчиняла кримінальні правопорушення, вчинила вказане правопорушення, а відтак не виключено, що в подальшому ОСОБА_5 може вчинити нове кримінальне правопорушення.

При цьому, слідчий суддя враховує вік підозрюваного, стан його здоров`я, майновий та сімейний стан, соціальні зв`язки, ступінь тяжкості інкримінованого йому кримінального правопорушення, а також інші обставини, що характеризують його особу та спосіб життя.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 179 КПК України особисте зобов`язання полягає у покладенні на підозрюваного, обвинуваченого зобов`язання виконувати покладені на нього слідчим суддею, судом обов`язки, передбачені статтею 194 цього Кодексу.

Застосовуючи такий вид запобіжного заходу як особисте зобов`язання, слідчий суддя виходить із необхідності уникнення ризиків, передбачених п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, щодо можливості підозрюваного вчинити нові кримінальні правопорушення, а також бере до уваги його вік та стан здоров`я, матеріальний стан, міцність його соціальних зв`язків, а також ступінь тяжкості інкримінованого йому кримінального правопорушення.

За таких обставин, слідчий суддя дійшов висновку, що вищезазначені обставини є достатніми для обрання відносно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, а тому клопотання підлягає задоволенню.

Водночас, слідчий суддя з урахуванням вищевикладених обставин вважає за необхідне покласти на підозрюваного ОСОБА_5 обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, та зобов`язати його прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді чи суду за кожною вимогою; не відлучатися за межі міста Києва без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання.

Також слідчий суддя вважає за необхідне роз`яснити підозрюваному, що у разі невиконання обов`язків до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід та накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 2, 7, 9, 177, 178, 179, 184, 194, 196, 309, 532 КПК України, слідчий суддя,

У Х В А Л И В:

Клопотання слідчого Шевченківського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_6 , погоджене з прокурором Шевченківської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_7 , про застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному провадженні

№ 0012836, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 29.12.2019, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання строком до 26.09.2021 включно.

На підставі ч. 5 ст. 194 КПК України покласти на підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступні обов`язки:

- прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді чи суду за кожною вимогою;

- не відлучатися за межі міста Києва без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання.

Підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , письмово під розпис повідомити про покладені на нього обов`язки та роз`яснити, що в разі їх невиконання до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Контроль за виконанням ухвали покласти на слідчого та прокурора у даному кримінальному провадженні.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1