В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Справа № 534/404/21

Провадження № 1-кп/534/109/21

17 листопада 2021 року м. Горішні Плавні

Комсомольський міський суд Полтавської області
у складі: головуючого судді ОСОБА_1
за участі: секретаря судового засідання ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5
потерпілого ОСОБА_6

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в режимі відеоконференції через особистий кабінет адовоката ОСОБА_5 в залі суду кримінальне провадження № 0000048 від 28.01.2021 за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Інгулець Дніпропетровської області, громадянина України, працюючого в ТОВ «КС-Інжинірінг» слюсарем-ремонтником, має на утриманні малолітню дитину, зареєстрованогоза адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

-20.11.2003 Інгулецьким районним судом м. Кривий Ріг Дніпропетровської

області за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді 2 років обмеження волі. На підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком терміном 1 рік;

-29.11.2004 Інгулецьким районним судом м. Кривоий Ріг Дніпропетровської

області за ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у виді 4 років позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України частково приєднано невідбутий термін за вироком Інгулецького районного суду м. Кривий Ріг Дніпропетровської області від 20.11.2003. Остаточно засуджений до 4 років 2 місяців позбавлення волі;

-24.09.2009 Широківським районним судом Дніпропетровської області за ч. 1 ст.

309 КК України до покарання у виді арешту на строк 6 місяців;

-07.11.2011 Широківським районним судом Дніпропетровської області за ч. 1 ст.

309 КК України до покарання у виді виправних робіт на строк 2 роки з утриманням 20 % заробітної плати;

-10.12.2012 Інгулецьким районним судом м. Кривий Ріг Дніпропетровської

області за ч. 2 ст. 309 КК України до покарання у виді 2 років позбавлення волі. На підставі ст.ст. 71, 72 КК України частково приєднано невідбуте покарання за вироком Широківського районного суду Дніпропетровської області від 07.11.2011. Остаточно засуджений до 2 років 1 місяця позбавлення волі;

-14.08.2014 Широківським районним судом Дніпропетровської області за ч. 3 ст.

15, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст.309, ч. 1 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк до 2 років 3 місяців. На підставі ст. 71 КК України частково приєднано невідбуте покарання за вироком Інгулецького районного суду м. Кривий Ріг Дніпропетровської області від 10.12.2012. Остаточно засуджений до 4 років 6 місяців позбавлення волі.

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,

в с т а н о в и в :

28 січня 2021 року, близько 00 год. 00 хв., в той час, коли ОСОБА_4 , перебував на автобусній зупинці «Південний» по проспекту Героїв Дніпра в м. Горішні Плавні Полтавської області, де зустрів раніше незнайомого ОСОБА_6 , у ОСОБА_4 виник злочинний умисел, направлений на відкрите заволодіння належним ОСОБА_6 мобільним телефоном.
Реалізуючи свій злочинний намір, направлений на відкрите викрадення чужого майна, ОСОБА_4 , діючи умисно, відкрито, повторно, з корисливих мотивів та мети, шляхом ривку, заволодів мобільним телефоном марки «uleFone», моделі «А1», сірог кольору, IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 , вартістю 605 грн. 52 коп., який належав ОСОБА_6 .
В подальшому ОСОБА_4 місце вчинення злочину покинув та розпорядився вище зазначеним телефоном на власний розсуд, чим спричинив ОСОБА_6 матеріального збитку на суму 605 грн. 52 коп.
Під час досудового розслідування, була укладена угода про визнання винуватості від 11.03.2021, згідно з якої обвинувачений визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.

Сторонами у справі узгоджено, що при затвердженні угоди ОСОБА_4 буде призначене покарання за ч. 2 ст. 186 КК України у виді 4 років позбавлення волі та, враховуючи відсутність тяжких наслідків та відшкодування завданих збитків, на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням.

Прокурор в судовому засіданні проти затвердження угоди не заперечував, пославшись на її відповідність вимогам кримінального процесуального Закону.

Суд, заслухавши позицію обвинуваченого, думку прокурора, потерпілого проаналізувавши наявні матеріли, дійшов наступних висновків.

Обвинувачений ОСОБА_4 заявив в суді, що свою вину визнає повністю, обставини зазначені в обвинувальному акті не заперечує, розуміє характер пред`явленого обвинувачення, наслідки укладення та затвердження угоди, вид покарання, а також інші заходи, що будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Дії ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч. 2 ст. 186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж) вчинене повторно.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого є: щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченого відсутні.

Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.
Згідно з ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів.
За нормами ст. 12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 186 КК України, відноситься до тяжких злочинів.

Судом встановлено, що укладення угоди про визнання винуватості є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Умови угоди не суперечать нормам матеріального та процесуального права, а кримінальне провадження свідчить про наявність фактичних підстав для затвердження угоди про визнання винуватості.

ОСОБА_4 погоджується на затвердження угоди, посилаючись на її добровільність та на призначення узгодженого покарання. Згідно довідок медичних установ, обвинувачений на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває.

Потерпілий ОСОБА_6 у судовому засіданні проти затвердження угоди про визнання винуватості не заперечував та пояснив, що наслідки затвердження цієї угоди йому зрозумілі.

З урахуванням зазначеного, суд приходить до переконання, що угода про визнання винуватості відповідає вимогам ст.ст.471, 473 КПК України, міра покарання, узгоджена сторонами відповідає вимогам ч. 2 ст. 186 КК України, обвинувачений та потерпіла особа цілком розуміють права, визначені ст.474 КПК України, укладення угоди є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, підстави для відмови у затвердженні угоди відсутні, а тому суд вважає за можливе затвердити угоду про визнання винуватості, із призначенням ОСОБА_4 покарання, визначеного в угоді, у виді 4 років позбавлення волі та враховуючи відсутність тяжких наслідків та відшкодування завданих збитків, на підставі ст. 75 КК України звільнити від відбування покарання з випробуванням.

Процесуальні витрати у справі підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави в порядку ст. 124 КПК України. Згідно із долученими до справи матеріалами, у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_4 було проведено експертизу, вартість якої становить 653 грн. 80 коп.
Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.

Питання щодо речових доказів по справі вирішити відповідно до ст.100 КПК України.

З урахуванням викладеного та керуючись положеннями ст.ст.373, 374, 475 КПК України, суд

у х в а л и в:

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 13 березня 2021 року у кримінальному провадженні № 0000048 від 28.01.2021 між ОСОБА_4 , прокурором ОСОБА_3 та захисником адвокатом ОСОБА_5 .
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, та призначити йому покарання у виді 4 років позбавлення волі.
На підставі ст.ст.75, 76 КК України звільнити ОСОБА_4 від цього покарання, якщо він протягом двохрічного строку випробування не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього такі обов`язки:
-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання,
роботи або навчання;
-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.
Витрати на залучення експерта в розмірі 653 грн. 80 коп. стягнути з ОСОБА_4 на користь держави.

Речовий доказ по справі:

- мобільний телефон марки «uleFone», моделі «А1», сірог кольору, IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 -залишити потерпілому ОСОБА_6 , як йому належний.

Роз`яснити ОСОБА_4 , що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення його до відповідальності, встановленої законом.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених статтею 394 КПК України, до Полтавського апеляційного суду через Комсомольський міський суд Полтавської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Обвинуваченому, потерпілому роз`яснюється право подати клопотання про помилування, а також роз`яснюється учасникам кримінального провадження право ознайомитись із журналом судового засідання та подавати на них зауваження.

Суддя ОСОБА_1