ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/3000/21 Справа № 310/5572/19 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

20 жовтня 2021 року м. Дніпро

Суддя-доповідач судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду ОСОБА_2 , ознайомившись з матеріалами кримінального провадження № 0000588 за апеляційними скаргами прокурора Бердянської окружної прокуратури, захисника обвинуваченого ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_4 , захисника обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_6 , захисника обвинуваченого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 , представника потерпілої ОСОБА_9 - адвоката ОСОБА_10 , представника потерпілих ОСОБА_11 та ОСОБА_12 - адвоката ОСОБА_13 на вирок Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 19 липня 2021 року щодо ОСОБА_3 , ОСОБА_14 , ОСОБА_7 , ОСОБА_15 , ОСОБА_5 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , -

ВСТАНОВИВ:
Вироком Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 19 липня 2021 року:

- ОСОБА_5 засуджено за ч. 1 ст. 115 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 11 років. Строк відбування покарання ухвалено обчислювати з 31 липня 2018 року. До набрання вироком законної сили залишено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою;

- ОСОБА_3 засуджено: за ч. 1 ст. 263 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки; за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді арешту на строк 6 місяців. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначено ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки. На підставі ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Апеляційного суду Дніпропетровської області від 15 травня 2014 року визначено ОСОБА_3 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 1 місяць. Строк відбування покарання ухвалено обчислювати з 26 березня 2019 року. До набрання вироком законної сили залишено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Також вказаним вироком виправдано:

- ОСОБА_3 , ОСОБА_14 , ОСОБА_7 , ОСОБА_15 , ОСОБА_5 , ОСОБА_17 , ОСОБА_19 , ОСОБА_18 , ОСОБА_16 , ОСОБА_20 та ОСОБА_21 за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 257 КК України, за недоведеністю вчинення вказаного правопорушення;

- ОСОБА_3 , ОСОБА_14 , ОСОБА_7 та ОСОБА_15 за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 27, п. п. 11, 12 ч. 2 ст. 115 КК України, ОСОБА_17 , ОСОБА_19 , ОСОБА_18 та ОСОБА_16 за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, п. п. 11, 12 ч. 2 ст. 115 КК України, за недоведеністю вини обвинувачених у вчиненні вказаного правопорушення;

- ОСОБА_3 за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 187 КК України, ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_20 та ОСОБА_21 за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України, за недоведеністю вини обвинувачених у вчиненні вказаного правопорушення;

- ОСОБА_7 за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 28, ч. 1 ст. 263 КК України, за недоведеністю його вини у вчиненні вказаного правопорушення.

Запобіжний захід, обраний щодо ОСОБА_14 , ОСОБА_7 , ОСОБА_15 , ОСОБА_17 , ОСОБА_19 , ОСОБА_18 , ОСОБА_20 та ОСОБА_21 , у вигляді домашнього арешту, та запобіжний захід, обраний щодо ОСОБА_16 , у вигляді тримання під вартою, - скасовано.

Ухвалено стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_22 в рахунок відшкодування шкоди, завданої смертю потерпілого ОСОБА_23 , щомісячно суму 1 241,00 грн., починаючи стягнення з 31 липня 2018 року та до досягнення дитиною 18-ти років - до ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалено стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_22 , яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітньої дочки ОСОБА_22 , в рахунок відшкодування моральної шкоди суму у розмірі 700 000, 00 грн.

Цивільний позов ОСОБА_9 , яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітньої дочки ОСОБА_22 , до обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_14 , ОСОБА_7 , ОСОБА_15 , ОСОБА_17 , ОСОБА_19 , ОСОБА_18 та ОСОБА_16 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок вчинення злочину, та стягнення моральної шкоди, - залишено без розгляду.

Цивільний позов ОСОБА_11 та ОСОБА_12 до ОСОБА_3 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_20 та ОСОБА_21 про відшкодування майнової та моральної шкоди, - залишено без розгляду.

Вирішено питання щодо процесуальних витрат та речових доказів у провадженні.

На вказане судове рішення прокурором Бердянської окружної прокуратури, захисниками ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , представниками потерпілих ОСОБА_10 та ОСОБА_13 були подані апеляційні скарги.

Під час ознайомлення з наданими матеріалами встановлено підстави, передбачені ч. 1 ст. 76 КПК України, які унеможливлюють мою участь у розгляді даного провадження, оскільки я тричі, а саме: 07 листопада 2018 року, 30 листопада 2018 року та 10 травня 2019 року брав участь під час досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000699 у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду, коли були переглянуті в апеляційному порядку ухвали слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000699, вилученого у ОСОБА_3 , ОСОБА_15 , ОСОБА_20 , ОСОБА_16 , ОСОБА_21 , про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_20 , а також про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_21 . З провадження постановою прокурора відділу Генеральної прокуратури України ОСОБА_24 01 липня 2019 року було виділено матеріали досудового розслідування № 0000588.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 КПК України суддя, який брав участь у кримінальному провадженні під час досудового розслідування, не має права брати участі у цьому ж провадженні в суді першої, апеляційної і касаційної інстанцій, крім випадків перегляду ним в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або про продовження строку тримання під вартою, яка була постановлена під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті.

Частиною 1 ст. 80 КПК України також передбачено, що за наявності підстав, передбачених ст. ст. 75-79 КПК України, суддя зобов`язаний заявити самовідвід.

Стаття 6 Європейської Конвенції «Про захист прав людини та основоположних свобод» гарантує кожному право на справедливий суд. Відповідно до пункту 1 зазначеної статті, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Згідно з Коментарем до Кодексу суддівської етики, затвердженого рішенням V з`їзду суддів України від 24 жовтня 2002 року (у редакції, затвердженій XI черговим з`їздом суддів України 22 лютого 2013 року), затвердженим рішенням Ради суддів України від 04 лютого 2016 року № 1, необхідно пам`ятати, що інститут відводу (самовідводу) судді від участі у розгляді конкретної справи - це одна із найважливіших гарантій здійснення правосуддя неупередженим та справедливим судом. Він покликаний ліквідувати найменшу підозру у заінтересованості судді у результатах розглянутої справи, навіть якщо такої заінтересованості немає, бо тут головним є публічний інтерес.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини, постановленого 24.05.1989 року у справі за заявою Гаусшильдта (Hauschildt Case), при зовнішній демонстрації судом незалежності та безсторонності можуть виникнути щодо цього сумніви. Важливою є та довіра, яку суди в демократичному суспільстві повинні викликати у громадськості.

Згідно п. 2.5 Бангалорських принципів діяльності судді, схвалених резолюцією 2006/23 Економічної і Соціальної Ради ООН від 27 липня 2006 року, суддя повинен взяти самовідвід від участі в будь-якому процесі, коли для нього неможливе винесення неупередженого рішення у справі або коли сторонньому спостерігачеві може видатись, що суддя не здатен винести неупередженого рішення.

Враховуючи викладене, з огляду на те, що я тричі приймав участь в цьому кримінальному провадженні на стадії досудового розслідування, що є обставиною, яка відповідно до ч. 1 ст. 76 КПК України виключає мою повторну участь у ньому, приходжу до висновку про необхідність заявити самовідвід від участі в судовому розгляді даного кримінального провадження.

Керуючись ст. ст. 76, 80-82 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:
Заявити самовідвід від участі у розгляді кримінального провадження № 0000588 за апеляційними скаргами прокурора Бердянської окружної прокуратури, захисника обвинуваченого ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_4 , захисника обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_6 , захисника обвинуваченого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 , представника потерпілої ОСОБА_9 - адвоката ОСОБА_10 , представника потерпілих ОСОБА_11 та ОСОБА_12 - адвоката ОСОБА_13 на вирок Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 19 липня 2021 року щодо ОСОБА_3 , ОСОБА_14 , ОСОБА_7 , ОСОБА_15 , ОСОБА_5 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 .
Передати матеріали справи до відділу забезпечення судового процесу судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду для повторного автоматизованого розподілу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її постановлення та касаційному оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_2