ФАСТІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 лютого 2022 року місто Фастів

Фастівський міськрайонний суд Київської області в складі:
головуючої судді ОСОБА_1
за участі:
секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Фастові кримінальне провадження № 0001716 від 02.10.2021 за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Фастова Київської області, громадянина України, з неповною середньою освітою, розлученого, має на утриманні троє неповнолітніх дітей, не є інвалідом, не працюючого, учасника бойових дій, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , згідно ст. 89 КК України раніше не судимого:
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 вчинив злочин, передбачений ч. 2 ст. 286 КК України за ознаками порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяло потерпілому тяжке тілесне ушкодження, за наступних обставин.

Так, 02 жовтня 2021 року, близько 15 години 30 хвилин, в світлу пору доби, водій ОСОБА_4 , керуючи технічно справним автомобілем «ВАЗ 21053 реєстраційний номер НОМЕР_1 , разом з пасажиром ОСОБА_5 , який знаходився на передньому пасажирському сидінні, рухався по вулиці Шкільна, с. Ставки, Фастівського району Київської області від центра села, в напрямку виїзду.

Водій ОСОБА_4 ігноруючи правила безпеки на транспорті, проявив неуважність до дорожньої обстановки та її змін, не врахував стан дорожньої обстановки, не вибрав безпечної швидкості руху керованого ним автомобіля, не вжив заходів для забезпечення безпеки дорожнього руху, та своїми необережними діями, які виразились у грубому порушенні вимог Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2002, а саме 2.3 б) ПДР України, відповідно до якого «для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, не відволікатися від керування цим засобом у дорозі»,та порушення вимог пункту 12.1 ПДР України, відповідно до якого «Під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, то перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним» , виїхав на узбіччя ліворуч по напрямку свого руху де здійснив зіткнення з залізобетонним парканом.

В результаті зіткнення пасажир з автомобіля «ВАЗ 21053 реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_5 отримав тілесні ушкодження.

Згідно висновку судово-медичної експертизи № 82/д від 07 грудня 2021 року ОСОБА_5 в результаті даної дорожньо1 транспортної події спричинено тілесні ушкодження у вигляді: відкритої черепно-мозкової травми: параорбітальна гематома зліва, перелом лобної кістки, клиноподібної кістки, стінок верхньощелепної пазухи верхньої щелепи, гостра епідуральна гематома лівої лобної долі, епідуральний крововилив лівої лобної ділянки, перелом склепіння та основи черепа, що відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, за критерієм, як небезпечні для життя.

Порушення водієм автомобіля «ВАЗ 21053 реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_4 вимог пункту 12.1 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 перебувають у прямому причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди та настанням наслідків у вигляді отримання тяжкого тілесного ушкодження ОСОБА_5 .

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 визнав себе винуватим у вчиненні інкримінованого йому злочину, підтвердив обставини викладені в обвинувальному акті та пояснив суду, що 02 жовтня 2021 року, він приїхав до потерпілого ОСОБА_5 додому у с. Скригалівка Фастівського району Київської області з метою поїхати разом забрати деталі до автомобіля. В подальшому разом з потерпілим ОСОБА_5 , який перебував на пасажирському сидінні, проїжджав с. Ставки Фастівського району Київської області , автомобіль проїжджав по ґрунтовій дорозі, під час їзди колесо автомобіля потрапило в яму, автомобіль розвернуло та він з`їхав з дороги та врізався у залізобетонний паркан зліва на узбіччі, в результаті чого пасажир ОСОБА_5 отримав тілесні ушкодження. Пояснив, що автомобіль має задній привід. Швидку та поліцію викликали місцеві жителі, оскільки він був у шоковому стані. Шкодує про те, що сталось.

З наведеного вище видно, що показання ОСОБА_4 є послідовними, логічними і не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту пред`явленого обвинувачення та обставин вчинення злочину, добровільності та істинності його позиції.

Враховуючи те, що учасники судового провадження не оспорюють фактичні обставини кримінального правопорушення і судом з`ясовано, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, немає сумнівів у добровільності їх позиції, суд, роз`яснивши їм положення ст. 349 КПК України, за згодою обвинуваченого ОСОБА_4 , потерпілого ОСОБА_5 та прокурора провів судовий розгляд із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, визнавши недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються та роз`яснив про позбавлення права на їх оскарження в апеляційному порядку.

Проаналізувавши викладене вище, суд зазначає наступне.
Вина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України повністю знайшла своє підтвердження під час судового розгляду.
Дії обвинуваченого ОСОБА_4 вірно кваліфіковані за ч. 2 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяло потерпілому тяжке тілесне ушкодження.

Згідно документів, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_4 , останній згідно ст. 89 КК України, раніше не судимий, за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, має на утриманні троє неповнолітніх дітей, є учасником бойових дій.
Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_4 кримінальне покарання, суд враховує наступне.
Відповідно до ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.
Відповідно до ст. 66 КК України обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 є щире каяття.
Відповідно до ст. 67 КК України обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , судом не встановлено.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 286 КК України, виходячи з вимог ст. ст. 50 та 65 КК України, враховуючи характер, суспільну небезпечність та ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України, є тяжким злочином вчиненим з необережності, обставини, вчинення кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, який вину визнав у повному обсязі, щиро розповідав про скоєне та розкаявся, його поведінку після вчинення кримінального правопорушення, позицію потерпілого ОСОБА_5 , який до обвинуваченого претензій матеріального та морального характеру не має, обставини, що пом`якшують покарання та вимоги ч. 2 ст. 50 КК України, відповідно до якої, покарання має на меті не тільки кару, а і виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень засудженими, суд вважає за необхідне призначити йому покарання в межах санкції ч. 2 ст. 286 КК України у виді позбавлення волі без позбавлення права керувати транспортними засобами.

При цьому, суд вважає, що в даному випадку, враховуючи особу обвинуваченого ОСОБА_4 , суд дійшов висновку про наявність підстав для застосування положень ст. 75 КК України і звільнення останнього від відбування покарання з випробуванням з одночасним покладенням на нього встановлених ст. 76 КК України обов`язків.
На думку суду, таке покарання буде достатнім та необхідним для виправлення ОСОБА_4 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.
Запобіжний захід до обвинуваченого ОСОБА_4 не застосовувався, клопотань про його обрання не надходило.
Відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України з обвинуваченого ОСОБА_6 слід стягнути на користь держави витрати в розмірі 1716 грн. 20 коп. за проведення інженерно-технічної експертизи № СЕ-19/111-21/486613-ІТ від 26.10.2021; в розмірі 1372 грн. 96 коп. за проведення інженерно-технічної експертизи № СЕ-19/111-21/48627-ІТ від 27.10.2021.

Цивільний позов не заявлено.
Питання речових доказів вирішити у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.
Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 124, 349, 369-371, 373, 374, 376 КПК України, суд
УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 3 ( три ) роки без позбавлення права керувати транспортними засобами.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком на 1 (один) рік 6 (шість) місяців.
На підставі ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Іспитовий строк обчислювати з дня проголошення вироку 23.02.2022.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати за проведення за проведення інженерно-технічної експертизи № СЕ-19/111-21/486613-ІТ від 26.10.2021в сумі 1716 (одна тисяча сімсот шістнадцять) грн. 20 коп.;

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати за проведення за проведення інженерно-технічної експертизи № СЕ-19/111-21/48627-ІТ від 27.10.2021 в сумі 1372 (одна тисяча триста сімдесят дві) грн. 96 коп..

Речові докази у справі після набрання вироком законної сили, а саме: автомобіль ВАЗ 21053 реєстраційний номер НОМЕР_1 - повернути власнику.
Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Фастівський міськрайонний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченим - з моменту отримання копії вироку суду.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Суддя ОСОБА_7