Справа № 159/2103/18
Провадження № 1-кс/159/300/22
КОВЕЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
про часткове скасування арешту майна
15 лютого 2022 року м. Ковель

Слідчий суддя Ковельського міськрайонного суду Волинської області ОСОБА_1 ,

з участю:

секретаря

судового засідання ОСОБА_2 ,

представника

власника майна ОСОБА_3 ,

прокурора ОСОБА_4 ,

розглянувши в залі суду в м. Ковелі Волинської області клопотання адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_5 , про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 31.01.2022 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000022 від 01.03.2018 року, -

в с т а н о в и в:

Адвокат ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_5 звернувся до суду з клопотанням про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 31.01.2018 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000022 від 01.03.2018 року.

Клопотання обґрунтоване тим, що СВКовельського РУП ГУНП у Волинській області проводилося досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000022, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 01.03.2018 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 364 КК України щодо зловживання посадовим становищем службовими особами Ковельської міської ради.

Ухвалою слідчого судді Ковельського міськрайонного суду Волинської області ОСОБА_6 від 31.01.2022 року на другий поверх адміністративно-побутового приміщення стадіону «Сільмаш» по вул. Грушевського, 8а в м. Ковелі, площею 424 кв.м., накладено арешт з позбавленням права на відчуження, розпоряджання та користування вказаним майном.

З вищезазначеної ухвали вбачається, що під час досудового розслідування встановлено, що згідно договору оренди № 296 від 15.05.2003 року, укладеного між Ковельською міською радою та підприємцем ОСОБА_7 , останньому було передано в строкове платне користування цілісний майновий комплекс стадіону « ІНФОРМАЦІЯ_1 », що по АДРЕСА_1 . Крім цього, відповідно до рішення Ковельської міської ради №39/54 від 27.06.2013 року, ОСОБА_7 було надано дозвіл на проведення реконструкції з добудовою другого поверху адміністративно-побутового приміщення стадіону «Сільмаш» по АДРЕСА_1 , яке входить до складу орендованого цілісного майнового комплексу. Однак, провівши вказані будівельні роботи, ОСОБА_7 , шляхом введення в оману державного реєстратора ОСОБА_8 , зазначив в декларації про готовність об`єкта до експлуатації «нове будівництво», чим подав завідомо неправдиві дані, що в подальшому потягло за собою реєстрацію приватної власності на другий поверх адміністративно-побутового приміщення стадіону «Сільмаш», площею 424 кв.м., за ОСОБА_7 , в той же час, перший поверх адміністративно-побутового приміщення стадіону площею 342,7 кв.м. залишився у комунальній власності Ковельської міської ради.

Підставою для задоволення клопотання стало те, що вищезазначене майно слідчим суддею визнано таким, що відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, тобто є речовим доказом у кримінальному провадженні, у зв`язку з чим підлягає арешту.

Заявник вважає, що на даний час у подальшому застосуванні цього заходу забезпечення кримінального провадження стосовно другого поверху адміністративно-побутового приміщення стадіону «Сільмаш» по АДРЕСА_1 площею 424 кв.м., одним з власників якого є ОСОБА_5 , відпала потреба.

Так, судом не взято до уваги, що вироком Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 13.04.2021 року ОСОБА_7 визнано невинуватим у пред`явленому обвинувачені за ч. 1 та ч. 4 ст. 358 КК України та виправдано його за відсутністю складу кримінальних правопорушень на підставі п. 3 ч. 1 ст. 373 КПК України.

Ухвалою Волинського апеляційного суду від 07.12.2021 року кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 та ч .4 ст.358 КК України, закрито на підставі п. 5 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку з його смертю. Як зазначив суд апеляційної інстанції, положень, які б передбачали скасування виправдувального вироку у разі смерті обвинуваченого, кримінальний процесуальний закон не містить, у зв`язку із чим, кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_7 підлягає закриттю у зв`язку зі смертю обвинуваченого.

Таким чином, вищеназваний вирок, яким ОСОБА_7 виправдано у вчиненні дій, про які зазначено в ухвалі суду про накладення арешту, не є скасованим і вступив у законну силу. У зв`язку з цим, зазначати в клопотанні про арешт майна та ухвалі суду про арешт майна про ніби - то вчинення ОСОБА_7 кримінальних правопорушень є безпідставно та необґрунтовано.

Разом з тим, згідно договору про визначення розміру часток у спільній власності подружжя від 29.05.2020 року 1/2 другого поверху адміністративно-побутового приміщення стадіону «Сільмаш» по вул. Грушевського, 8а в м. Ковелі площею 424 кв.м., належить ОСОБА_5 - дружині покійного ОСОБА_7 , яка є також одним із спадкоємців іншої 1/2 зазначеного майна. Таким чином, ОСОБА_5 є законним власником 1/2 другого поверху адміністративно-побутового приміщення стадіону «Сільмаш» по вул. Грушевського, 8а, м. Ковелі площею 424 кв.м., тобто третьою особою. Згідно матеріалів кримінального провадження не є причетною до вчинення будь-якого злочину, відтак накладення арешту з забороною відчуження, розпорядження та використання призведе до обмеження прав власності третьої особи.

На підставі викладеного, заявник просив скасувати арешт, накладений відповідно до ухвали слідчого судді Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 31.01.2022 року у кримінальному провадженні № 0000022 від 01.03.2018 року, щодо накладення арешту на другий поверх адміністративно-побутового приміщення стадіону "Сільмаш" по АДРЕСА_1 , площею 424 кв.м., одним з власників якого є ОСОБА_5 .
В судовому засіданні по розгляду клопотання представник власника майна ОСОБА_3 підтримав заявлене клопотання з підстав, наведених в ньому. Просив його задовольнити.

Прокурор ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання, мотивуючи тим, що у вказаному кримінальному провадженні проводиться досудове розслідування, призначено судову будівельно-технічну експертизу, а тому може виникнути необхідність у проведенні з арештованим майном додаткових слідчих (розшукових) дій, в тому числі шляхом призначення додаткових експертиз.
Слідчий суддя, заслухавши учасників судового засідання та дослідивши матеріали кримінального провадження, що стосуються порушеного питання, прийшов до висновку про наявність законних підстав для часткового задоволення клопотання, виходячи з таких міркувань.
Так, відповідно до ухвали слідчого судді Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 31.01.2022 року, накладено арешт надругий поверх адміністративно-побутового приміщення стадіону «Сільмаш» по вул. Грушевського, 8а в м. Ковелі площею 424 кв.м., з позбавленням права на відчуження, розпоряджання та користування вказаним майном.
Відповідно до положень ч.ч. 1, 2 ст. 174 КПК України, інший власник або володілець майна, який не був присутнім при розгляді питання про арешт майна, має право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування за клопотанням іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Як вбачається із вказаної вище ухвали, в судовому засіданні по розгляду клопотання слідчого про арешт майна власники арештованого майна присутні не були.
В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_5 є співвласником арештованого майна, що підтверджується матеріалами кримінального провадження, а тому, відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України, можуть звертатись до суду з клопотанням про скасування арешту.
Підставою для накладення арешту на майно є забезпечення збереження майна, на які слідчий просив накласти арешт, а також недопущення його втрати чи знищення, або настання інших наслідків, які можуть перешкоджати кримінальному провадженню.
Відповідно до ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим КПК України порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Частина 2 ст. 170 КПК України передбачає, що завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Положення ч. 1 ст. 167 КПК України регламентують, що тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.
Відповідно до ч. 2 ст. 131 КПК України, арешт майна є одним з видів заходів забезпечення кримінального провадження, а отже, за правилами ст. 132 КПК України його застосування не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, про який йдеться у клопотанні слідчого або прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається з клопотанням.
Згідно ч.ч. 2, 3 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів. В цьому випадку арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Статтею 98 КПК України визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюється під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Згідно договору про визначення розміру часток у спільній власності подружжя від 29.05.2020 року, 1/2 другого поверху адміністративно-побутового приміщення стадіону «Сільмаш» по вул. Грушевського, 8а в м. Ковелі площею 424 кв.м., належить ОСОБА_5 - дружині покійного ОСОБА_7 , яка є також одним із спадкоємців іншої 1/2 зазначеного майна. Таким чином, ОСОБА_5 є законним власником 1/2 другого поверху адміністративно-побутового приміщення стадіону «Сільмаш», тобто третьою особою.

Як встановлено в судовому засіданні, на даний час в кримінальному провадженні призначено судову будівельно-технічну експертизу, а матеріали кримінального провадження скеровані до експертної установи.

Таким чином повно та об`єктивно вирішити питання скасування вказаного арешту майна на даний час не виявляється можливим.

В той же час, стаття 41 Конституції України передбачає, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений своєї власності.
У рішенні Європейського суду з прав людини від 07.06.2007 у справі «Смирнов проти Росії» було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку вимогами охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.
Очевидно, що встановлена заборона розпоряджатись та користуватись нерухомим майном порушує права та інтереси ОСОБА_5 , як співвласника цього майна.
За встановлених обставин, слідчий суддя вважає, що в даному випадку існує можливість та необхідність скасування заборони користуватись та розпоряджатись майном.
На переконання слідчого судді, користування співвласником майна вказаним приміщенням не призведе до втрати речового доказу, буде сприяти його збереженню в належному стані та не призведе до негативних наслідків для кримінального провадження.
Одночасно таке пом`якшення арешту буде забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку вимогами охорони фундаментальних прав заявника, оскільки подальша заборона користування та розпорядження цим приміщенням, а відтак обмеження прав співвласника майна, буде нічим іншим, як свавільним чи незаконним посяганням на охоронювані законом права співвласника майна.
За таких обставин слід скасувати арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 31.01.2018 року, в частині заборони користування та розпорядження зазначеним приміщенням.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 170 174, 309 КПК України, слідчий суддя, -

п о с т а н о в и в :

Клопотання адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_5 , про скасування арешту майна задовольнити частково.

Скасувати арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 31.01.2022 року, в частині заборони розпоряджатись та користуватись майном, на яке накладено арешт, а саме другим поверхом адміністративно-побутового приміщення стадіону "Сільмаш" по вул. Грушевського, 8-а в м. Ковелі Волинської області, площею 424 кв.м.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складено, підписано та проголошено 18 лютого 2022 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1