Провадження №: 1-кс/755/4573/21
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"25" жовтня 2021 р.

м. Київ

слідча суддя Дніпровського районного суду м. Києва ОСОБА_1., за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2., прокурора ОСОБА_4., представника власника майна - адвоката ОСОБА_3., розглянувши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні клопотання ОСОБА_3, в інтересах ТОВ «Кілментон», про скасування арешту майна у рамках кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових 09.07.2020 за № 00000606, установила :

Суть питання, що вирішується ухвалою, і за чиєю ініціативою воно розглядається

Адвокат ОСОБА_3., який діє в інтересах ТОВ «Кілментон», звернувся до слідчого судді даного місцевого суду, із клопотанням в порядку ст. 174 КПК України, в якому просить скасувати арешт накладений ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 08.12.2020 у справі № 752/16138/20, а саме: нежитлову будівлю по бульвару Т.Шевченка, 4-В, в місті Києві, площею 106 кв.м., реєстраційний номер 391, шляхом заборони відчуження зазначеного майна.

Клопотання обґрунтоване у т.ч. тим, що у подальшому застосуванні заходу у вигляді арешту майна відпала потреба, оскільки по сплину дев`яти місяців після арешту майна, жодній особі не повідомлено про підозру, слідчі дії не проводяться. При цьому, податок на землю, комунальні платежі та витрати на охорону приміщення несе володілець майна, а саме ТОВ «Кілментон». Заявник вважає, що у арешті майна відпала потреба, а також правова підстава для його застосування, оскільки підстави для накладання арешту на майно, зазначенні в ч.2 ст. 170 КПК України, не визначені в ухвалі слідчого судді про арешт вищевказаного майна.

Позиція сторін

У судовому засіданні Адвокат ОСОБА_3. заявлене клопотання підтримав, просив задовольнити з наведених у ньому передумов.

Прокурор групи прокурорів - прокурор Дніпровської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_4. заперечував проти задоволення указаного клопотання, так як досудове розслідування триває, як наслідок указане майно відповідає критеріям ст. 98 КПК.

Мотиви, з яких виходила слідча суддя при постановленні ухвали, і положення закону, яким вона керувалася у ракурсі фактичних обстаивн установлених з даного питання

Порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України, яке складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цього Кодексу та інших законів України (ст. 1 КПК України).

Згідно ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

З урахуванням того, що Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ постановою № 5 від 3 червня 2016 року "Про судову практику в справах про зняття арешту з майна" за наявності кримінального провадження власник чи інший володілець майна може звернутися до суду за захистом свого порушеного, невизнаного чи оспорюваного права власності у загальному порядку. Після підтвердження цього права зазначена особа, як і титульний власник майна, у тому числі й особа, яка не є учасником кримінального провадження, має право на звернення з клопотанням про скасування арешту та вирішення інших питань, які безпосередньо стосуються її прав, обов`язків чи законних інтересів, у порядку, передбаченому статтями 174, 539 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК), до суду, що наклав арешт чи ухвалив вирок.

У цій ситуації, адвокат ОСОБА_3., який діє в інтересах «Кілментон» власне і заявив таке клопотання у порядку ст. 174 КПК України до суду, проаналізувавши, яке слідча суддя, у порядку частини 1 указаної статті наведеного Кодексу, приходить до такого.

У даному випадку, в судовому засіданні встановлено, що арешт було накладено з метою регламентованою п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, у світлі того, що органом досудового розслідування розслідується указане кримінальне провадження за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ст. 191 КК України.

Арешт майна є триваючим втручанням у право власності, - а іноді і в право на особисте та сімейне життя, - тому рішення, навіть правильне, яке встановлює арешт майна, може з часом втратити свою обґрунтованість в результаті зміни обставин, які правомірність такого арешту обґрунтовували.

Це може потребувати зміни в режимі арешту майна і навіть його скасування.

Адже, питання арешту майна, а саме його накладення, скасування є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження (п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України).

Застосування заходів забезпечення кримінального провадження є неможливим, якщо потреби досудового розслідування не виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні (п. 2 ч. 3 ст. 132 КПК України).

Заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження (ч. 1 ст. 131 КК України).

Право власності на вказане майно володільцем набуте у спосіб передбачений ЦК України.

Саме судове рішення від 08.12.2020, як правильне, яким встановлювався арешт майна, у цій ситуації, з часом втратило свою обґрунтованість в результаті зміни обставин, які правомірність такого арешту обґрунтовували.

Загальною ж засадою кримінального провадження є недоторканість права власності (ст.ст. 7, 16 КПК).

Згідно положень статті 1 Першого протоколу до Європейської конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Що у своїй сукупності указує на те, що на сьогодні втручання у права та свободи володільця майна єдиним посиланням на мету збереження майна, як речового доказу, обґрунтувати, як дійсну та необхідну міру, у цей час, не можливо. Так, арешт майна діє уже більше 9 місяців та за увесь цей період доводи слідства залишилися лише припущеннями останніх, у той час, як власник майна зазнає обмежень у своєму праві володіння таким майном, що указує на те, що, у цей період досудового розслідування кримінального провадження, в подальшому застосуванні цього заходу забезпечення кримінального провадження відпала потреба.

Таким чином, клопотання заявника підлягає задоволенню, а арешт скасуванню, як такий у подальшому застосуванні, якого відпала потреба.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 170, 174, 369-372, 376 КПК України, слідчий суддя постановив :

клопотання - задовольнити.

Арешт накладений ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 08.12.2020 у справі № 755/16138/20 (провадження №1-кс/752/9695/20) на нежитлову будівлю по бульвару Т.Шевченка, 4-В, в місті Києві, площею 106 кв.м., реєстраційний номер 391, шляхом заборони відчуження зазначеного майна, скасувати.

Ухвала оскарженню не підлягає та є обов`язковою для безумовного виконання на всій території України.

Визначити час проголошення повного тексту ухвали - 15:30 год. 29.10.2021.

Слідча суддя ОСОБА_1