МАКАРІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"27" вересня 2021 р. Справа № 370/1832/21

Макарівський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

із секретарем ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

потерпілої ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у смт. Макарів Київської області кримінальне провадження №0000315 від 13.04.2021 року, за яким

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Житомир, українець, громадянин України, одружений, тимчасово не працює, раніше не судимий, зареєстрований та проживає по АДРЕСА_1 ,

обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

в с т а н о в и в :
12.04.2021 року близько 16 години 45 хвилин, ОСОБА_4 , керуючи автомобілем марки «Chevrolet Captiva», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався в лівій крайній смузі в напрямку міста Житомир по автодорозі М-06 «Київ-Чоп» на 45 км + 520 м, що в межах Бучанського району Київської області, в порушення вимог пунктів 2.3 б), д) Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 року та введених в дію з 01.01.2002 (далі - Правила дорожнього руху), згідно з якими: «Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, реагувати на її зміну, не відволікатися від керування цим засобом у дорозі; не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху», проявив злочинну самовпевненість, не був уважний під час керування транспортним засобом, не слідкував за дорожньою обстановкою та її змінами, а також в порушення вимог пункту 18.4 Правил дорожнього руху, згідно з яким: «Якщо перед нерегульованим пішохідним переходом зменшує швидкість чи зупинився транспортний засіб, водії інших транспортних засобів, що рухаються по сусідніх смугах, повинні зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися і можуть продовжити (відновити) рух лише переконавшись, що на пішохідному переході немає пішоходів, для яких може бути створена перешкода чи небезпека», наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, перед яким у суміжній смузі руху зменшував швидкість попутний транспортний засіб, не переконався, що на пішохідному переході немає пішоходів, для яких може бути створена небезпека, та відповідно своєчасно не зменшив швидкість свого руху та не зупинився, щоб дати дорогу пішоходу ОСОБА_7 , яка перетинала проїзну частину автодороги справа наліво відносно напрямку руху автомобіля по нерегульованому пішохідному переходу, в результаті чого здійснив наїзд на останню.

В результаті дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_7 , від отриманих тілесних ушкоджень загинула на місці події.

Встановлено, що смерть ОСОБА_7 , настала від поєднаної травми голови, грудної клітки і кінцівок, ведучою серед яких є закрита черепно-мозкова травма у вигляді крововиливів під оболонки і в шлуночки головного мозку.

Грубе порушення водієм ОСОБА_4 , вимог пунктів 2.3 б), д), 18.4 Правил дорожнього руху, перебувають у прямому причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди та настанням наслідків у вигляді спричинення смерті потерпілої ОСОБА_7 .

Допитаний у судовому засіданні ОСОБА_4 , вину у інкримінованому йому діянні визнав у повному обсязі, щиро розкаявся у скоєному і дав показання, які повністю відповідають обставинам, що встановлені досудовим розслідуванням.

Так, ОСОБА_4 , дав суду покази, що у встановлений досудовим розслідуванням день та час, він керував своїм автомобілем, в якому в той час знаходилися 3 пасажира. На 45 км автодороги Київ-Чоп, він бачив, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, але не був уважний, не зреагував на те, інший автомобіль, який рухався попереду нього, перед пішохідним переходом почав гальмувати, продовжив свій рух, та на пішохідному переході здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_7 . Одразу після цього вийшов з автомобіля, хотів надати першу допомогу, однак пульсу в ОСОБА_7 , вже не було. Він сам викликав швидку допомогу та повідомив поліцію. В подальшому підтримував сім`ю потерпілої матеріально та морально. Потерпіла ОСОБА_6 , до нього претензій не має. Також повідомив, що має досвід керування автомобілем близько 30 років, в ДТП не потрапляв, стягнень за порушення ПДР не має. На даний час не працює, однак просив суд не позбавляти його права керування транспортними засобами, оскільки може влаштуватися на роботу водієм, що сприятиме йому у отриманні доходу. Також повідомив, що має проблеми зі здоров`ям, а саме потребує операції по заміні суглоба. Про те, що сталося шкодує. Щиро розкаюється у скоєному.

Згідно заяви потерпілої ОСОБА_6 , шкоду обвинувачений відшкодував у повному обсязі, претензій до нього не має.

У зв`язку із повним визнанням обвинуваченим своєї вини у скоєному, визнання ним кваліфікації дій та доказів, на які посилався орган досудового розслідування, відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України інші докази щодо обставин вчинення кримінального правопорушення, за згодою учасників процесу, судом не досліджувалися.

Враховуючи викладене, суд визнає, що винуватість ОСОБА_4 , у вчиненні інкримінованого йому діяння доведена у судовому засіданні повністю і його дії суд кваліфікує за ч. 2 ст. 286 КК України як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого.

При призначенні покарання ОСОБА_4 , суд враховує суспільну небезпечність вчиненого злочину, який згідно ст. 12 КК України є тяжким злочином, особу обвинуваченого, пом`якшуючі та обтяжуючі його покарання обставини.

ОСОБА_4 , раніше не судимий, до адміністративної відповідальності не притягувався, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, за місцем проживання та попередньої роботи характеризується винятково позитивно. Одружений, має двох повнолітніх доньок. Згідно медичних документів має двобічний некроз голівки стегнової кістки та має рекомендацію на оперативне лікування. Згідно повідомлення директора ПП «Мовно-перекладацька агенція» ОСОБА_4 , може бути взятий на роботу водієм.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 , відповідно до ст. 66 КК України є щире каяття у вчиненому, добровільне відшкодування завданої шкоди. Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого відповідно до ст. 67 КК України судом не встановлено.

На підставі викладеного суд вважає, що ОСОБА_4 , слід призначити основне покарання у межах санкції ч. 2 ст. 286 КК України у виді позбавлення волі, оскільки інших основних покарань санкція вказаної частини статті не передбачає. Крім того суд вважає за необхідне призначати обвинуваченому додаткове покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, оскільки грубе порушення ним правил дорожнього руху призвело до смерті особи. Крім того, право керування транспортними засобами не є основним джерелом доходу обвинуваченого.

При цьому, приймаючи до уваги пом`якшуючі покарання обставини, а саме щире каяття та відшкодування завданої шкоди, відсутність судимостей та фактів притягнення до адміністративної відповідальності, позитивну характеристику, суд вважає, що в даному випадку мета покарання, визначена у ст. 50 КК України, буде досягнута і без реального його відбування, а тому вважає за можливе на підставі ст. 75 КК України звільнити обвинуваченого від відбування призначеного судом покарання з випробуванням, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нових злочинів і виконає покладені на нього відповідно до ст. 76 КК України обов`язки. При цьому суд вважає за необхідне згідно ст. 77 КК України звільняючи обвинуваченого від відбування основного покарання залишити додаткове покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами з огляду на мотиви призначення цього додаткового покарання.

Долю речових доказів вирішити згідно ст. 100 КПК України. Арешт на майно слід скасувати. Цивільний позов у межах кримінального провадження не заявлявся. Судові витрати за проведення експертиз у сумі 6521,56 грн., слід стягнути з обвинуваченого в дохід держави. Клопотань про обрання запобіжного заходу не заявлялося.

Керуючись ст.ст. 369-371, 373-374 КПК України, суд,-

у х в а л и в :
Визнати винним ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком 4 (чотири) роки з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування призначеного судом основного покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 (два) роки, поклавши на нього обов`язки відповідно до п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Арешт за ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 21.04.2021 року справа №761/14028/21 провадження №1-кс/761/8640/2021 скасувати.

Речові докази у справі: автомобіль марки «Chevrolet Captiva», реєстраційний номер НОМЕР_1 , що зберігається на майданчику тимчасового затримання транспортних засобів (вул. В.Стуса, 37, у смт. Макарів Київської області) повернути власнику ОСОБА_4 .

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в дохід держави (НДЕКЦ МВС України, п/р 0011, МФО 820019, УДКСУ у Шевченківському районі м. Києва, ) 6521,56 грн., судових витрат.

Вирок може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Макарівський районний суд Київської області, в порядку, передбаченому ст. 393 КПК України, з урахуванням особливостей, встановлених ст. 394 КПК України, у строки, встановлені ст. 395 КПК України.

Вирок набирає законної сили по закінченню строку на його апеляційне оскарження, якщо він не буде оскаржений. В інакшому випадку після його перегляду апеляційним судом.

Суддя ОСОБА_1