ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/375/22 Справа № 203/391/22 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2022 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді-доповідача ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_6 , який діє в інтересах ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 01 лютого 2022 року, якою відмовлено у задоволенні скарги адвоката ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 на постанову слідчого про закриття кримінального провадження, -

ВСТАНОВИЛА:
Ухвалою слідчого судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 01 лютого 2022 року, було відмовлено у задоволенні скарги адвоката ОСОБА_6 , який діє в інтересах ОСОБА_7 на постанову слідчого Третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Дніпрі) ТУ ДБР, розташованого у м. Полтаві, від 09.12.2021 про закриття кримінального провадження № 0000276.
В обґрунтування постановленої ухвали слідчий суддя зазначив, що слідчий, з урахуванням ст. 62 Конституції України, прийшов до обґрунтованого та вмотивованого висновку про відсутність в діях працівників поліції ознак складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України, закривши кримінальне провадження на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України. У зв`язку з чим, в задоволенні скарги слід відмовити.
Не погоджуючись з вказаною ухвалою слідчого судді, адвокат ОСОБА_6 , який діє в інтересах ОСОБА_7 , подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу слідчого, постановити нову, якою скасувати постанову слідчого про закриття кримінального провадження.
В обґрунтування своїх доводів апеляційної скарги зазначає, що ухвала слідчого судді є незаконною та необґрунтованою, оскільки прийнята з порушенням норм кримінального процесуального закону.
Вказує, що слідчим суддею не в повній мірі досліджено обставини справи.
Апелянт вказує, що слідчими не були виконані усі необхідні слідчі дії. Слідчий суддя, на думку апелянта не взяв до уваги докази, які могли істотно вплинути на його висновки.
До судового засідання ОСОБА_7 та його представник адвокат ОСОБА_8 не з`явились, про день, час та місце судового розгляду апеляції були повідомлені належним чином.
Згідно з ч. 4 ст. 405 КПК України неявка учасника судового провадження, належним чином повідомленого про дату апеляційного розгляду не перешкоджає судовому розгляду.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши надані матеріали судового провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до таких висновків.
Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Згідно з приписами ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Згідно ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Частиною 2 ст. 9 КПК України встановлено, що прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.
Відповідно до ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: 1) подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); 2) винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; 3) вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; 4) обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження: 5) обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання; 6) обставини, які підтверджують, що гроші, цінності та інше майно, які підлягають спеціальній конфіскації, одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від такого майна, або призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи винагороди за його вчинення, або є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом, або підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення; 7) обставини, що є підставою для застосування до юридичних осіб заходів кримінально-правового характеру.
Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.
Виходячи зі змісту ст. 284 КПК України про закриття кримінального провадження слідчий, прокурор приймає постанову, яку може бути оскаржено у порядку, встановленому цим Кодексом.
Відповідно до положень п. 3 ч. 1 ст. 303 КПК України заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, на досудовому провадженні, можуть бути оскаржені рішення слідчого про закриття кримінального провадження.
Проведення слідчих (розшукових) дій регулюється главою 20 КПК України. Самі по собі слідчі дії є діями спрямованими на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у кримінальному провадженні.
За змістом ч. 1 ст. 306 КПК України скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора розглядаються слідчим суддею місцевого суду згідно з правилами судового розгляду, передбаченими статтями 318-380 КПК України, з урахуванням положень глави 26 КПК України.
За результатами розгляду скарги слідчий суддя, як це встановлено ч. 2 ст. 307 КПК України, вправі прийняти одне з передбачених цією нормою рішень, в томі числі винести ухвалу про відмову в задоволенні скарги.
Як вбачається з матеріалів справи, 15.02.2021 року за заявою ОСОБА_7 до ЄРДР було внесено відомості за ч. 1 ст. 366 КК України, за фактом внесення інспектором УПП в Дніпропетровській області неправдивих відомостей про місце скоєння правопорушення у постанову про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху за ч. 2 ст. 122 КУпАП (постанова серії ЕАН №3661202 від 12.01.2021 року).
За вказаним фактом розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000276, яке здійснювалось Третім слідчим відділом (з дислокацією у м. Дніпрі) ТУ ДБР, розташованого у м. Полтаві.
09.12.2021 року слідчим Третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Дніпрі) ТУ ДБР, розташованого у м. Полтаві, було винесено постанову про закриття зазначеного вище кримінального провадження на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, за відсутністю складу злочину, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України.
З матеріалів кримінального провадження вбачається, що постановою інспектора УПП в Дніпропетровській області ОСОБА_9 серії ЕАН №3661202 від 12.01.2021 року ОСОБА_7 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП у вигляді штрафу в сумі 425 грн.
Підставою винесення постанови стало те, що 12.01.2021 року, о 15:04:30, в м. Дніпрі, на пр. Олександра Поля, 129Б, водій транспортного засобу Toyota Land Cruiser, д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_7 , не зупинився, щоб дати дорогу пішоходам, які йдуть з боку відчинених дверей трамваю, який стояв на зупинці, коли посадка/висадка пасажирів проводилась з проїзної частини та продовжував рух, не дочекавшись, коли двері трамваю зачиняться, чим порушив п.18.8 ПДР.
В подальшому постановою начальника УПП в Дніпропетровській області за зверненням ОСОБА_10 та відповідно до п. 2 ст. 293 КУпАП постанова серії ЕАН №3661202 від 12.01.2021 року була скасована та справу направлено на новий розгляд. В постанові зазначено, що при вивченні матеріалів справи було встановлено, що ОСОБА_7 дійсно порушив ПДР України, але під час завантаження даних до електронної постанови було не вірно завантажено місце скоєння правопорушення, замість АДРЕСА_1 .
За наслідками повторного розгляду справи, відносно ОСОБА_7 18.02.2021 року знов було винесено постанову про накладення на нього адміністративного стягнення за ч. 2 ст. 122 КУпАП у вигляді штрафу в сумі 425 грн., за фактом порушення вимог п. 18.8 ПДР України, що мало місце 12.01.2021 року.
Вказана постанова була скасована постановою Третього апеляційного адміністративного суду у справі №201/1994/21 із закриття провадження по справі, за недоведеністю факту вчинення адміністративного правопорушення. При цьому, з тексту вказаної постанови вбачається, що відповідачем надавався суду відео- запис, який не було прийнято судом до уваги, оскільки в супереч вимогам ст. 283 КУпАП, оскаржувана постанова не містила посилань на технічний запис, за допомогою якого здійснювався відеозапис.
На думку апелянта, вчинення працівниками УПП в Дніпропетровській області кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України полягало в безпідставному винесенні постанови від 12.01.2021 року, за відсутності факту вчинення адміністративного правопорушення та відповідних доказів, а також внесення до постанови неправдивої інформації щодо місця вчинення адміністративного правопорушення.
Як вбачається з протоколу допиту ОСОБА_7 в якості свідка від 26.08.2021 року, останній не заперечував факт керування транспортним засобом Toyota Land Cruiser, д.н.з. НОМЕР_1 , 12.01.2021 року, приблизно з 14:30 г. до 15:04 г., навпроти стадіону «Олімпійські резерви», що розташований за адресою: м. Дніпро, пр. Богдана Хмельницького, 29-д, після чого був зупинений працівниками поліції, які повідомили, що він порушив ПДР України. За його вимогою було пред`явлено відео з автомобільного відеореєстратора, де було видно рух автомобіля та стояв трамвай. На відеозаписі зафіксовано, як автомобіль Toyota Land Cruiser, схожий на його автомобіль, державних номерних знаків якого не було видно, проїхав коли стояв трамвай. Після цього, інспектор ОСОБА_9 склав постанову серії ЕАН №3661202 від 12.01.2021 року, про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП, з зазначенням невірної адреси скоєного адміністративного правопорушення: м. Дніпро, пр. Олександра Поля, 129-Б.
З показань допитаних в якості свідків інспекторів УПП в Дніпропетровській області ОСОБА_9 , яким було винесено постанову, а також ОСОБА_11 , яка перебувала разом із останнім на чергуванні 12.01.2021 року, вбачається, що під час чергування 12.01.2021 року, на пр.Богдана Хмельницького,31-д вони побачили попереду автомобіль Toyota Land Cruiser, д.н.з. НОМЕР_1 , який не зупинився біля трамвайної зупинки, де на той час стояв трамвай з відчиненими дверима. Потім вони увімкнули проблискові маяки та попрохали водія автомобілю зупинитись. Однак, він проїхав він трамвайної зупинки приблизно 600 метрів та зупинився. Після зупинки вони представились, повідомили про причини зупинки, показали водію відеозапис з реєстратора, на якому було зафіксовано правопорушення. Після чого, через службовий планшет було внесено відомості про правопорушення. Враховуючи, що дані про місце вчинення правопорушення підтягуються автоматично, а водій зупинився не відразу, а через 600 метрів від місця скоєння, було автоматично »підтягнуто адресу пр.Олександра Поля, 129-6, замість пр.Богдана Хмельницького,31-д.
Крім того, в ході досудового розслідування був допитаний в якості свідка начальник сектору зв`язку та телекомунікацій УПП в Дніпропетровській області ОСОБА_12 , який зазначив, що при винесенні постанови у справі про адміністративне правопорушення, зафіксовані не в автоматичному режимі, в електронній формі поліцейським відомості щодо адреси скоєння правопорушення, місця розгляду справи вводяться як автоматично, так і в ручному режимі. Електронною формою постанови передбачено можливість завантаження адреси відповідно до геолокації пристрою з використанням системи GPS-координат. Враховуючи можливі проблеми зв`язку пристрою зі спутником чи збої в роботі системи, поліцейський не завжди має можливість ввести адресу вручну або відкорегувати завантажену пристроєм.
Відповідно до ч. 1 ст. 366 КК України, встановлено кримінальну відповідальність за складання, видачу службовою особою завідомо неправдивих офіційних документів, внесення до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей, інше підроблення офіційних документів.
Об`єктивна сторона службового підроблення полягає у перекрученні істини в офіційному документі, вчиненому службовою особою з використанням свого службового становища. Такий злочин виявляється тільки в активній поведінці службової особи і може бути вчинений однією з декількох альтернативно передбачених у ч. 1 ст. 366 КК дій: а) внесення до документів неправдивих відомостей; б) інше підроблення документів; в) складання неправдивих документів; г) видача неправдивих документів.
Внесення до документів неправдивих відомостей означає включення інформації, яка повністю або частково не відповідає дійсності, до офіційного документа. При цьому форма документа та всі його реквізити відповідають необхідним вимогам.
Суб`єктивна сторона вказаного злочину характеризується наявністю прямого умислу у винної особи, тобто суб`єкт має чітко усвідомлювати, що він вносить до офіційних документів завідомо неправдиві відомості, вчиняє інше підроблення документів, або складає та видає завідомо неправдиві документи і бажає так чинити.
З досліджених матеріалів кримінального провадження об`єктивно вбачається, що 12.01.2021 року працівники поліції виявили факт порушення вимог п.18.8 ПДР України водієм транспортного засобу Toyota Land Cruiser, д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_7 .
Після зупинки транспортного засобу, на місці зупинки було складено в електронній формі постанову серії ЕАН №3661202 від 12.01.2021 року, згідно якої ОСОБА_7 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП у вигляді штрафу в сумі 425 грн.
Факт правопорушення було виявлено шляхом візуального спостереження та зафіксовано на відеореєстратор патрульного автомобіля, що давало працівникам достатні підстави для вжиття відповідних заходів реагування в порядку, передбаченому КУпАП. Не прийняття в подальшому відповідного відеозапису судом в якості належного доказу стало наслідком того, що в супереч вимогам ст. 285 КУпАП, оскаржувана постанова не містила посилань на технічний запис, за допомогою якого здійснювався відеозапис, що само по собі не може свідчити про безпідставність винесення постанови від 12.01.2021 року.
При цьому, з матеріалів кримінального провадження також вбачається, що адреса місця скоєння адміністративного правопорушення не вносилась інспектором вручну, а при роздрукуванні електронної постанови була підтягнута автоматично, виходячи із місця фактичної зупинки.
При досліджені повторно винесеної постанови серії АР №880257 від 18.02.2021 року, встановлено, що в останній датою вчинення адміністративного правопорушення зазначено 12.01.2021 року, а не 18.02.2021 року як про це зазначав під час допиту ОСОБА_7 .
Колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді, що зібрані під час досудового розслідування докази не містили достатніх даних, які б свідчили про вчинення працівниками поліції умисних дій, які б мали ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України.
Відповідно до ч. 2 ст. 40 КПК України слідчий уповноважений: 1) починати досудове розслідування за наявності підстав, передбачених цим Кодексом; 2) проводити слідчі (розшукові) дії та негласні слідчі (розшукові) дії у випадках, встановлених цим Кодексом; 3) доручати проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій відповідним оперативним підрозділам; 5) звертатися за погодженням із прокурором до слідчого судді з клопотаннями про застосування заходів забезпечення кримінального провадження, проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій; 6) повідомляти за погодженням із прокурором особі про підозру; 7) за результатами розслідування складати обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру та подавати їх прокурору на затвердження; 8) приймати процесуальні рішення у випадках, передбачених цим Кодексом, у тому числі щодо закриття кримінального провадження за наявності підстав, передбачених статтею 284 цього Кодексу; 9) здійснювати інші повноваження, передбачені цим Кодексом.
Слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Органи державної влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, службові особи, інші фізичні особи зобов`язані виконувати законні вимоги та процесуальні рішення слідчого (ч. 5 ст. 40 КПК України).
Апеляційний суд зазначає, що відповідно до ст. 40 КПК України, слідчий несе відповідальність за законність та своєчасність здійснення процесуальних дій.
Слідчий суддя, при розгляді матеріалів, вірно проаналізував скаргу ОСОБА_7 та інші, зібрані по провадженню докази, здобуті слідчим при проведенні розслідування та прийшов вірного висновку, що досудове розслідування проведено повно та всебічно, з чим погоджується і колегія суддів.
Доводи скарги фактично зводяться до незгоди з процесуальним рішенням слідчого та оцінкою ним зібраних під час досудового розслідування доказів.
Крім того, колегією суддів не встановлено й істотних порушень вимог КПК України, а у скарзі адвоката ОСОБА_6 , який діє в інтересах ОСОБА_7 не наведено достатніх даних, які б безумовно свідчили про неповноту проведеної перевірки та могли бути підставою для скасування судового рішення.
При таких обставинах, апеляційний суд приходить до висновку про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, оскільки її доводи підтвердження не знайшли, передбачених законом підстав для скасування ухвали суду не вбачається.
Керуючись ст.ст. 405, 407, 419, 422КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 , який діє в інтересах ОСОБА_7 , залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 01 лютого 2022 року, якою відмовлено у задоволенні скарги адвоката ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 на постанову слідчого про закриття кримінального провадження, - залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_13 ОСОБА_3