Провадження № 1-кс/201/3184/2021
УХВАЛА
Іменем України

26 жовтня 2021 року м. Дніпро

Слідчий суддя Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпрі скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого СВ ВП № 5 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області від 29.09.2021 року про закриття кримінального провадження №0000649 від 06.08.2021 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернулася до слідчого судді з вищевказаною скаргою, в обґрунтування якої вказала, що слідчим СВ ВП №5 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 винесена постанова про закриття вищезазначеного кримінального провадження у зв`язку з встановленням відсутності в діянні складу кримінального правопорушення. Постанова отримана 21.10.2021 р.

Вважає постанову незаконною, невмотивованою та необгрунтованою і просить її скасувати у зв`язку з істотними порушеннями вимог кримінально-процесуального закону та невідповідністю висновків слідчого, викладених у постанові, фактичним обставинам кримінального провадження.

Посилається на те, що слідством не встановлено всіх обставин кримінального правопорушення, не допитані свідки та очевидці подій. Крім цього, транспортний засіб марки Chevrolet Lacetti, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , vin: НОМЕР_2 , їй як власнику не повернуто, тим самим вона не має змоги розпоряджатися і користуватися своїм майном на свій розсуд.

До поданої скарги ОСОБА_3 долучила заяву, в якій просила скаргу розглянути за її відсутності.

Представник СВ ВП №5 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області в судове засідання не з`явився, про дату місце і час розгляду справи був повідомлений належним чином.

Відповідно до ст. 107 КПК України повне фіксування кримінального провадження за допомогою технічного засобу не здійснювалося.

Слідчий суддя, розглянувши скаргу, додані до неї документи та матеріали кримінального провадження, приходить до наступних висновків.

Згідно з ст.55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Саме в запровадженні механізму реального захисту громадянами своїх прав у суді полягає здійснення функцій правової держави та її утвердження як такої.

Порядок звернення до суду за судовим захистом у кримінальному провадженні урегульований Кримінальним процесуальним кодексом України.

Завданнями кримінального провадження, відповідно до ст. 2 КПК України, є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

На підставі ч. 2 ст. 9 КПК України керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Згідно з ч. 1 ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених випадках, - на потерпілого.

Статтею 93 КПК України встановлено, що сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 94 КПК України слідчий за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

У свою чергу, слідчий, прокурор під час досудового розслідування, зобов`язаний детально та всебічно перевірити доводи особи, що подала таку заяву.

Порядок оскарження рішень, дій, бездіяльності слідчого, прокурора під час досудового розслідування передбачений Кримінальним процесуальним кодексом України, зокрема його Главою 26.

Так, об`єктом оскарження на підставі глави 26 КПК України можуть бути тільки рішення, дії, бездіяльність слідчого, прокурора при здійсненні своїх повноважень під час досудового розслідування.

Частиною 1 статті 303 КПК України передбачений перелік рішень, дій, бездіяльності слідчого або прокурора, які підлягають оскарженню під час досудового розслідування, який є вичерпним.

Частиною 2 статті 303 КПК України визначається інший порядок оскарження та розгляду інших скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого під час підготовчого провадження у суді згідно з правилами статей 314-316 КПК України .

Так, пунктом 1 ч. 1 ст. 303 КПК України визначено, що під час досудового розслідування може бути оскаржена бездіяльність слідчого/прокурора у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк.

Отже, законодавцем визначена наявність зв`язку між обов`язком слідчого чи прокурора вчинити визначені КПК України дії та строком, у межах якого зазначені особи зобов`язані їх вчинити.

Відповідно до ст. 304 КПК України, скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, передбачені частиною першою статті 303 цього Кодексу , можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.

Слідчий суддя зазначає, що статтею 17 Закону України від 23 лютого 2006 року Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини, як джерело права.

Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод (1950 р.) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинено особами, які здійснювали свої офіційні повноваження (ст. 13 згаданої Конвенції).

У своїй практиці європейський суд з прав людини звертає увагу на те, що рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві.

Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання в її права.

Так, відповідно до ст. 9 ч. 2 КПК України, слідчий зобов`язаний всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставин, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Слідчим суддею встановлено, що до ВП №5 ДРУП ГУНП України в Дніпропетровській області надійшла ухвала Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська по справі № 201/7446/21, провадження № 1-кс/201/2329/2021, від 29.07.2021 р. щодо зобов`язання внесення відомостей до ЄРДР за заявою ОСОБА_3 (ЖЄО 28604 від 05.08.21) .

06.08.2021 р. за вказаним фактом внесено відомості до ЄРДР за №0000649 за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України.

Як встановлено досудовим розслідуванням і викладено в оскаржуваній постанові, в ході досудового розслідування допитана в якості потерпілої ОСОБА_3 ( ОСОБА_5 ), яка пояснила, що з 24.09.2013 р. є власником транспортного засобу марки Chevrolet Lacetti, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , vin: НОМЕР_2 . сірого кольору, відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серія НОМЕР_3 . Право власності на зазначений транспортний засіб був зареєстрований на прізвище ОСОБА_6 . З 12.09.2012 р. по 17.12.2018 р. остання була офіційно у шлюбі із ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

24.09.2013 р. ОСОБА_3 ( ОСОБА_6 ), перебуваючи у шлюбі із ОСОБА_7 придбала за спільні кошти транспортний засіб марки Chevrolet Lacetti, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , vin: НОМЕР_2 , колір сірий. На той час зазначений автомобіль коштував приблизно 9500 доларів, 90 % від вартості автомобіля були її особисті грошові кошти, та 10% від вартості автомобіля надав ОСОБА_7 .

Так як на той час ОСОБА_3 ( ОСОБА_5 ) не мала посвідчення водія на право керування транспортним засобом, то у свідоцтві транспортного засобу у графі «Особливі відмітки» з її згоди зазначили право користування на її колишнього чоловіка ОСОБА_7 , внаслідок чого у свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 у графі «Особливі відмітки» право користування зазначений ОСОБА_7 .

ОСОБА_7 користувався вказаним автомобілем з моменту реєстрації, як спільним майном.

18.12.2018 року ОСОБА_3 була офіційно розлучена із ОСОБА_7 .

Після розлучення ОСОБА_7 продовжив користуватися автомобілем, на прохання ОСОБА_3 повернути транспортний засіб не реагував та продовжив ним користуватись.

Допитаний в якості свідка ОСОБА_7 , пояснив, що проживаючи офіційно у шлюбі із дружиною ОСОБА_8 було придбано транспортний засіб марки Chevrolet Lacetti, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , vin: НОМЕР_2 , сірого кольору, який було оформлено на дружину. В особливих відмітках свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серія НОМЕР_3 є запис, що він має право користування зазначеним транспортним засобом. На даний момент вони із ОСОБА_3 офіційно розлучені, але транспортним засобом користується він особисто.

Станом на 29.09.2021 р. право користування за ОСОБА_7 не скасовано.

Враховуючи та проаналізувавши дане кримінальне провадження, слідство прийшло до висновку, що в даному кримінальному провадженні відсутній склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України.

Слідчий суддя погоджується із висновками органу досудового розслідування.

Так, диспозиція ч. 1 ст. 289 КК України передбачає покарання за незаконне заволодіння транспортним засобом з будь-якою метою.

У примітці до вказаної статті вказано, що під незаконним заволодінням транспортним засобом у цій статті слід розуміти вчинене умисно, з будь-якою метою протиправне вилучення будь-яким способом транспортного засобу у власника чи користувача всупереч їх волі.

Об`єктивна сторона злочину полягає у незаконному заволодінні транспортним засобом. Систематичний аналіз норм Особливої частини КК дає змогу виділити такі ознаки діяння при вчиненні цього злочину; 1) воно полягає лише в активній поведінці дії. Дія проявляється в отриманні можливості керувати таким транспортним засобом; 3) поведінка винного є незаконною, він не має ані дійсного, ані уявного права на транспортний засіб, заволодіння яким здійснює; 4) заволодіння транспортним засобом здійснюється без чітко вираженого і дійсного волевиявлення власника або закопаного користувача транспортного засобу. При цьому воля потерпілого або ігнорується (при таємному заволодінні), або подавляється (при застосуванні насильства або погрози його застосування), або ж фальсифікується (при заволодінні шляхом обману).

Суб`єктом злочину є особа, яка не має права на користуванні транспортним засобом, щодо якого здійснюється незаконне заволодіння.

Враховуючи, що в особливих відмітках свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серія НОМЕР_3 є запис, що ОСОБА_7 має право користування автомобілем і після розірвання шлюбу він продовжує ним користуватись, умисел на протиправне вилучення транспортного засобу у ОСОБА_7 всупереч волі ОСОБА_3 відсутній, на момент закриття кримінального провадження право користування за ОСОБА_7 не скасовано, а тому дійсно у кримінальному провадженні відсутній склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України.

Отже підстав для скасування постанови слідчого ВП №5 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області від 29.09.2021 року про закриття кримінального провадження слідчим суддею не встановлено, а тому в задоволенні даної скарги слід відмовити, а оскаржувану постанову залишити в силі.

Між ОСОБА_7 і ОСОБА_3 склалися відносини цивільно-правового характеру, які слід вирішувати або добровільно, або шляхом подання до суду позовної заяви в порядку ЦПК України, посилаючись на норми ЦК і СК України.

На підстав викладеного, керуючись ст.ст. 55, 93, 153, 220, 303 - 307, 309 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні скарги ОСОБА_3 на постанову слідчого СВ ВП № 5 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області від 29.09.2021 року про закриття кримінального провадження №0000649 від 06.08.2021 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України відмовити.
Постанову слідчого СВ ВП № 5 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області від 29.09.2021 року про закриття кримінального провадження №0000649 від 06.08.2021 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України - залишити в силі.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту її проголошення, а особами, що були відсутні при її проголошенні, в той же строк з моменту отримання її копії.

Слідчий суддя ОСОБА_1