ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 653/204/21 Головуючий в 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/819/65/22 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.3 ст.297 КК України
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 лютого 2022 року

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Херсонського апеляційного суду в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря ОСОБА_5

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні матеріали кримінального провадження № 0001084 за апеляційною скаргою прокурора на вирок Генічеського районного суду Херсонської області від 02 червня 2021 року, яким:
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Генічеська Херсонської області, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого
засуджено за ч.3 ст.297 КК України на 4 роки позбавлення волі.
На підставі ст.75 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки з покладенням на нього обов`язків, передбачених п.1, 2 ч.1, п.2 ч.3 ст.76 КК України.
Вирішено питання про речові докази.

в с т а н о в и л а:

Цим вироком ОСОБА_7 визнано винним та засуджено за те, що він 06.12.2020 близько 10 год., переслідуючи прямий корисливий умисел, направлений на протиправне викрадення предметів, що знаходяться на могилі, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, прибув до місця поховання померлих, а саме до кладовища по вул. Центральній м. Генічеська Херсонської області, маючи умисел, спрямований на незаконне заволодіння предметами, що знаходяться на могилі, грубо порушуючи та ігноруючи суспільні відносини, що забезпечують загальноприйняті моральні принципи та релігійні традиції поховання померлих та вияву поваги до пам`яті покійних, вчинив крадіжку металевого столу біля однієї з могил, де похований ОСОБА_8 , 1899-1974 рр., після чого заховав стіл поблизу місця вчинення крадіжки, маючи намір наступного дня повернутися та викрасти інші металеві вироби, якими розпорядитися на власний розсуд.

07.12.2020 близько 10 год. 00 хв., продовжуючи свою злочинну діяльність, переслідуючи прямий корисливий умисел, направлений на протиправне викрадення предметів, що знаходяться у місці поховання, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, прибув до місця поховання померлих, а саме до кладовища по вул. Центральній м. Генічеська Херсонської області, маючи умисел, спрямований на незаконне заволодіння предметами, що знаходяться на могилі, грубо порушуючи та ігноруючи суспільні відносини, що забезпечують загальноприйняті моральні принципи та релігійні традиції поховання померлих та вияву поваги до пам`яті покійних, вчинив крадіжку металевого столу з могил, де поховані ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_10 , 1899-1958 рр., після чого з викраденим майном покинув місце події та розпорядився ним на власний розсуд.

Крім того, 09.12.2020 близько 11 год. 00 хв., ОСОБА_7 , переслідуючи прямий корисливий умисел, направлений на протиправне викрадення предметів, що знаходяться у місці поховання, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, прибув до місця поховання померлих, а саме до кладовища по вул. Центральній м. Генічеська Херсонської області, маючи умисел, спрямований на незаконне заволодіння предметами, що знаходяться на могилі, грубо порушуючи та ігноруючи суспільні відносини, що забезпечують загальноприйняті моральні принципи та релігійні традиції поховання померлих та вияву поваги до пам`яті покійних, повторно вчинив крадіжку металевої оградки біля могили, де похована ОСОБА_11 , 1940-1973 рр., після чого з викраденим майном покинув місце події, та розпорядився ним на власний розсуд.

19.12.2020 близько 09 год. 00 хв. ОСОБА_7 , маючи прямий корисливий умисел, спрямований на незаконне заволодіння предметами, що знаходяться на могилі, прибув на місце поховання померлих, а саме до кладовища по вул. Центральній м. Генічеська Херсонської області, де, грубо порушуючи та ігноруючи суспільні відносини, що забезпечують загальноприйняті моральні принципи та релігійні традиції щодо поховання померлих та вияву поваги до пам`яті покійних, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, підійшов до могили ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , де за допомогою молотка, повторно викрав фрагмент металевої огорожі, завантаживши її на свій велосипед, після чого покинув місце вчинення злочину, маючи можливість розпорядитися викраденим на власний розсуд.

В апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи доведеність вини та правильність кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_7 , порушує питання про зміну вироку з підстав неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність в частині вирішення долі речових доказів. В обґрунтування доводів, посилаючись на зміст положень ст.98, 100 КПК України, ст.96-1, 96-2 КК України вказує про те, що санкцією ч.3 ст.297 КК України передбачено застосування спеціальної конфіскації речових доказів, а саме молотка та велосипеду типу «Україна», які були використані засудженим як засоби та знаряддя вчинення злочину, а тому суд першої інстанції безпідставно не застосував спеціальну конфіскацію відносно вказаного майна.
Просить змінити вирок суду першої інстанції та на підставі ст. 96-1, 96-2 КК України застосувати спеціальну конфіскацію і конфіскувати в дохід держави засоби та знаряддя вчинення кримінального правопорушення велосипед типу «України» та молоток.

Учасників судового провадження було належним чином повідомлено про дату, час і місце апеляційного розгляду, клопотань про його відкладення до суду апеляційної інстанції, а також про обов`язкову участь засудженого ОСОБА_7 в апеляційному розгляді, не надходило.

Заслухавши суддю-доповідача щодо суті поданої апеляційної скарги, доводи прокурора, який підтримав апеляційні вимоги, просив змінити вирок суду першої інстанції в частині вирішення питання долі речових доказів,перевіривши матеріали провадження та доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів дійшла до такого.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення та правильність кваліфікації його дій за ч.3 ст.297 КК України, обґрунтовані доказами, які досліджено судом у порядку, передбаченому ч.3 ст. 349 КПК України.

Відповідно до вимог ч.2 ст.394, ч.1 ст.404 КПК України, апеляційний суд не перевіряє висновки суду першої інстанції щодо фактичних обставин провадження, які ніким не оспорювалися, і докази стосовно яких судом, згідно із ч.3 ст.349 КПК України, не досліджувались.

Порушень кримінального процесуального закону під час установлення фактичних обставин вчинення злочину, які могли б істотно вплинути на висновки суду про винність обвинуваченого та кваліфікацію його дій, перевіркою матеріалів справи не виявлено.

Під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_7 повністю визнав себе винним в обсязі висувного йому обвинувачення.

Оскільки він та інші учасники судового провадження не заперечували проти скороченого дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, суд обмежився тільки допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів провадження, що характеризують особу винного, а тому учасники судового провадження тепер позбавлені права оспорювати їх в апеляційному порядку.

Водночас, як правильно зазначено в апеляційній скарзі прокурора, вирок щодо ОСОБА_7 в частині вирішення питання про долю речових доказів у зв`язку неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, підлягає зміні, з огляду на таке.

Відповідно до п.4 ч.1 ст. 408 КПК України суд апеляційної інстанції змінює вирок у інших випадках, якщо зміна вироку не погіршує становище обвинуваченого.
Згідно із п.4 ч.1 ст.409 КПК України підставою для зміни судового рішення є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

За своєю правовою природою спеціальна конфіскація не є покаранням, а належить до інших заходів кримінально-правового характеру, які полягають у передбачених законом обмеженнях прав і свобод особи, що не мають карального навантаження. Вирішення питання про речові докази жодним чином не впливає на кваліфікацію кримінального правопорушення та обсяг обвинувачення.

Згідно з приписами ч.1 ст. 96-1 КК України, спеціальна конфіскація полягає у примусовому безоплатному вилученні за рішенням суду у власність держави грошей, цінностей та іншого майна у випадках, визначених цим Кодексом, за умови вчинення умисного кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього кодексу, за які передбачено основне покарання у виді позбавлення волі.
При цьому, відповідно до п.4 ст. 96-2 КК України, спеціальна конфіскація застосовується у разі, якщо гроші, цінності та інше майно, були підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення злочину, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), який не знав і не міг знати про їх незаконне використання.
За приписами ч.9 ст.100 КПК України питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. При цьому гроші, цінності та інше майно, які підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та/або зберегли на собі його сліди, конфіскуються, крім випадків, коли власник (законний володілець) не знав і не міг знати про їх незаконне використання. У такому разі зазначені гроші, цінності та інше майно повертаються власнику (законному володільцю).

Зі змісту вироку вбачається, що внаслідок злочинних дій ОСОБА_7 , а саме незаконному заволодінні предметами, що знаходяться на могилі померлого.
Постановою слідчого від 19.12.2020 року (а.п.46 ), виявлені при огляді місця події велосипед типу «України» та молоток, які належать ОСОБА_7 , визнано речовими доказами.
При вирішенні питання про долю цих речових доказів, які були використані ОСОБА_7 як засіб та знаряддя вчинення кримінального правопорушення, суд першої інстанції безпідставно прийняв рішення про їх повернення власнику ОСОБА_7 , чим допустив неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, тобто не застосував закон, який підлягає застосуванню.
Спеціальна конфіскація не є основним та додатковим покаранням, а тому не погіршує становище обвинуваченого та не є підставою для зміни вироку в частині призначення покарання.
Враховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку, що на підставі ст.96-1, 96-2 КК України речові докази - велосипед типу «України» та молоток, які належать ОСОБА_13 , та були ним використані як засіб та знаряддя вчинення кримінального правопорушення, підлягають спеціальній конфіскації у власність держави.
З цих підстав рішення суду першої інстанції в частині вирішення питання про долю речових доказів не можна визнати законним та обґрунтованим, а тому воно підлягає зміні в цій частині.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону чи неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, які можуть бути підставами для скасування чи зміни вироку в іншій частині, колегією суддів не встановлено.

Зважаючи на викладене, апеляційну скаргу прокурора слід задовольнити.

Керуючись ч.2 ст.376, ст. 404, 407, 408, 409, 413, 419 КПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу прокурора задовольнити.

Вирок Генічеського районного суду Херсонської області від 02 червня 2021 року щодо ОСОБА_7 в частині вирішення питання про долю речових доказів - змінити.
На підставі ст. 96-1, 96-2 КК України застосувати спеціальну конфіскацію і речові докази: велосипед типу «України» та молоток, які належать ОСОБА_13 , що були ним використані як засіб та знаряддя вчинення кримінального правопорушення, конфіскувати у власність держави.
У решті вирок залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення і може бути оскаржена учасниками судового провадження в касаційному порядку протягом 3 місяців з дня оголошення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий: (підпис) ОСОБА_2
Судді: (підпис) ОСОБА_4
(підпис) ОСОБА_3