Номер провадження 1-кп/201/245/2022
ЖОВТНЕВИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 лютого 2022 року м. Дніпро

вул. Паторжинського, 18 а

Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська у складі:

Головуючого - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовчому відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Дніпрі обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному 13 лютого 2020 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000354 за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровськ, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська знаходиться обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному 13 лютого 2020 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000354 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185 КК України, який надійшов до суду 27 жовтня 2020 року.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 28 жовтня 2020 року призначене підготовче судове засідання за вказаним обвинувальним актом на 08 грудня 2020 року.

Під час підготовчого судового засідання прокурор ОСОБА_3 висловила думку про можливість призначення судового розгляду за наданим суду обвинувальним актом.

Захисник ОСОБА_5 висловив думку про необхідність повернення обвинувального акту прокурору з підстав його невідповідності вимогам КПК України.

Обвинувачений ОСОБА_4 у підготовчому судовому засіданні повністю підтримав позицію свого захисника, вважав за необхідне повернути обвинувальний акт прокурору.

Також обвинувачений ОСОБА_4 стверджував, що копія обвинувального акту відповідно до якого він обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185 КК України, йому не вручена. При цьому, зазначив, що з 28 липня 2020 року знаходиться в умовах Державної установи «Дніпровська установа виконання покарань № 4» у зв`язку із застосуванням запобіжного заходу в межах іншого кримінального провадження.

Вказав, що з 28 липня 2020 року і по теперішній час до нього в слідчий ізолятор співробітники Відділення поліції № 5 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області (колишня назва - Соборний ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області), у тому числі і слідчий, прокурор жодного разу не приїжджали, до Відділення поліції № 5 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області для проведення слідчих дій його не вивозили, з матеріалами досудового розслідування даного кримінального провадження не ознайомлений. Прокурора ОСОБА_6 , який нібито вручив йому копію обвинувального акту, жодного разу не бачив.

Вислухавши доводи учасників судового провадження, дослідивши обвинувальний акт та доданий до нього реєстр матеріалів досудового розслідування, зіставивши їх з вимогами кримінального процесуального закону, суд приходить до висновку, що обвинувальний акт відносно ОСОБА_4 підлягає поверненню прокурору, з підстав його невідповідності вимогам Кримінального процесуального кодексу України, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про повернення обвинувального акту прокурору, якщо він не відповідає вимогам Кримінального процесуального кодексу України.

Частиною 6 ст. 9 КПК України передбачено, що у випадках, коли положення цього кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статі 7 цього Кодексу.

До загальних засад кримінального провадження згідно ст. 7 КПК України віднесено законність, яка встановлює обов`язок слідчого, прокурора та суду неухильно додержуватись вимог Конституції України, КПК України, інших актів законодавства.

Виходячи з тлумачення кримінального процесуального закону, положення п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України поширюються не лише на випадки, коли обвинувальний акт не відповідає вимогам ст. 291 КПК України, а й на випадки, коли обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування не відповідають вимогам Кримінального процесуального Кодексу України.

Така позиція, що повернення обвинувального акту має здійснюватися не лише в разі невідповідності його вимогам ст. 291 КПК України, а й в інших випадках, передбачених КПК України, узгоджується і з висновком у постанові Верховного Суду України № 5-11кс15 від 25 травня 2015 року.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 3 ст. 42 КПК України підозрюваний, обвинувачений має право знати у вчиненні якого кримінального правопорушення його підозрюють, обвинувачують.

Пунктом 3 (а) статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка згідно ч. 2 ст. 1 КПК України, є частиною національного кримінального процесуального законодавства України, визначено, що обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення повинен бути негайно і детально поінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причину обвинувачення проти нього.

Європейський суд з прав людини у справі «Абрамян проти Росії» від 09 жовтня 2008 року зазначив, що у тексті підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення. Крім того, Суд констатував, що положення підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду (рішення від 25.03.1999 у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції», п.52).

Отже, виходячи із змісту наданого суду обвинувального акту, вищезазначені вимоги кримінального процесуального закону та Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод прокурором не були виконані належним чином, виходячи з наступного.

Так, статтею 42 КПК України передбачені права підозрюваного, у тому числі, знати у вчиненні якого кримінального правопорушення його підозрюють, обвинувачують, бути чітко і своєчасно проінформованим про свої права, передбачені цим Кодексом, а також отримати їх роз`яснення, користуватися рідною, отримувати копії процесуальних документів рідною мовою або іншою мовою, якою він володіє, та в разі необхідності користуватися послугами перекладача за рахунок держави, ознайомлюватися з матеріалами досудового розслідування в порядку, передбаченому статтею 221 цього Кодексу, та вимагати відкриття матеріалів згідно зі статтею 290 цього Кодексу.

Так, до обвинувального акту додана розписка, яка надана 22 жовтня 2020 року прокурору ОСОБА_6 , з якої слідує, що підозрюваний ОСОБА_4 нібито отримав копію обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування.

Разом з цим, у суду виникають об`єктивні сумніви щодо відповідності наявної розписки реальній процесуальній дії, оскільки згідно отриманої з Державної установи «Дніпровська установа виконання покарання № 4» інформації за вих. № 4/5-10284 від 29 червня 2021 року встановлено, що ОСОБА_4 утримується у вказаному закладі, ще з 28 липня 2020 року, тобто станом на час направлення обвинувального акту до суду в порядку ст. 291 КПК України та ймовірного вручення підозрюваному копії обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування, ОСОБА_4 вже знаходився в установі виконання покарань.

Попри це, прокурор ОСОБА_6 під час підготовчого провадження наполягав та стверджував, що обвинувачений ОСОБА_4 проживає за вказаною в обвинувальному акті адресою та ухиляється від явки до суду, з цих мотивів прокурором двічі заявлено клопотання про здійснення примусового приводу обвинуваченого ОСОБА_4 , які були судом задоволені.

Отже, якби прокурор ОСОБА_6 дійсно виконував таку процесуальну дію, як вручення копій обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування підозрюваному ОСОБА_4 , він би знав про фактичне місце знаходження обвинуваченого, і не дезорієнтував суд клопотаннями про здійснення приводу ОСОБА_4 з місця мешкання останнього, вказаного в обвинувальному акті.

Усі ці протиріччя та незрозумілі дії прокурора ОСОБА_6 свідчать на користь доводів обвинуваченого ОСОБА_4 про допущення суттєвих порушень кримінального процесуального законодавства, зокрема, ст. 293 КПК України, та його права на захист, і вочевидь, повинне бути усунене у встановлений законом спосіб органом досудового розслідування.

Разом із цим, відповідно до вимог ст. 109, п. 1 ч. 4 ст. 291 КПК України обвинувальний акт надсилається до суду разом з додатком у вигляді реєстру матеріалів досудового розслідування, який повинен містити: 1) номер та найменування процесуальної дії, проведеної під час досудового розслідування, а також час її проведення; 2) реквізити процесуальних рішень, прийнятих під час досудового розслідування; 3) вид заходу забезпечення кримінального провадження, дату і строк його застосування.

Тобто, виходячи з наведених вимог кримінального процесуального законодавства реєстр матеріалів досудового розслідування у обов`язковому порядку повинен містити достовірні, відповідні данні щодо усіх, без винятку, проведених під час досудового розслідування процесуальних дій, прийнятих процесуальних рішень та вжитих заходів забезпечення кримінального провадження.

Крім того, як вбачається з реєстру матеріалів досудового розслідування 27.08.2020 року ОСОБА_4 було повідомлено про підозру за ч. 3 ст. 185 КК України, цього ж дня йому роз`яснені його права та проведено допит останнього. 12.10.2020 року проведено слідчий експеримент із підозрюваним ОСОБА_4 22.10.2020 року підозрюваного ОСОБА_4 ознайомлено з матеріалами досудового розслідування.

Однак, як було встановлено судом, відповідно до інформації Державної установи «Дніпровська установа виконання покарання № 4» за вих. № 4/5-10284 від 29 червня 2021 року, ОСОБА_4 28.07.2020 року прибув до ДУВП (№ 4) та з того часу не відвідувався ані слідчим Відділення поліції № 5 Дніпровського районного управління поліції ГУНП в Дніпропетровській області (колишня назва - СВ Соборного ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області) ОСОБА_7 , ані прокурором Правобережної окружної прокуратури м. Дніпра (колишня назва Дніпропетровська місцева прокуратура № 2 Дніпропетровської області) ОСОБА_6 , ані іншими співробітниками правоохоронних органів, за виключенням одного дня 12.10.2020 року, коли на підставі дозволу Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_4 видано конвою Соборного ВП ДВП ГУНП України в Днепропетровській області.

Отже, з огляду на наведену вище інформацію слідує, що такі слідчі дії як повідомлення ОСОБА_4 про підозру за ч. 3 ст. 185 КК України, роз`яснення йому прав та обов`язків (27.08.2020), допит підозрюваного ОСОБА_4 (27.08.2020), ознайомлення підозрюваного ОСОБА_4 з матеріалами досудового розслідування та вручення йому копії обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування (22.10.2020) фактично відбулися без присутності самого ОСОБА_4 , адже останній знаходився в умовах ДУ «ДУВП (№ 4)» і у вказані дати не відвідувався ані слідчим ВП № 5, ані прокурором ОСОБА_6 , а також до СВ ВП № 5 не доставлявся, що свідчить про грубе порушення, як вимог кримінального процесуального закону, так і права на захист обвинуваченого.

З урахуванням наведеного, суд позбавлений можливості призначити судовий розгляд за наданим суду обвинувальним актом, оскільки наведені порушення закону не можуть бути усунені під час судового розгляду, а суттєво порушене право обвинуваченого на захист під час досудового розслідування не може бути поновлене судом.

За таких обставин, суд вважає за необхідне обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному 13 лютого 2020 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000354 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185 КК України повернути прокурору Правобережної окружної прокуратури м. Дніпра ОСОБА_3 , з підстав його невідповідності вимогам Кримінального процесуального кодексу України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 9, 42, 91, 291, 293, 314, 369-372 КПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному 13 лютого 2020 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000354 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185 КК України повернути прокурору Правобережної окружної прокуратури м. Дніпра ОСОБА_3 , з підстав його невідповідності вимогам Кримінального процесуального кодексу України.

Ухвала суду набирає законної сили після спливу семиденного строку, встановленого ст. 395 КПК України для її оскарження. Подання апеляційної скарги на ухвалу суду зупиняє набрання нею законної сили та її виконання.

Ухвала може бути оскаржена в порядку ст. 395 КПК України.

Апеляційну скаргу на ухвалу суду може бути подано до Дніпровського апеляційного суду через Жовтневий районний суд міста Дніпропетровська протягом семи днів з дня її проголошення.

Визначити час проголошення повного тексту ухвали - о 17 годині 50 хвилин 03 лютого 2022 року.

Суддя ОСОБА_1