Березівський районний суд Одеської області
04.02.2022
Справа № 494/1797/21
Провадження № 1-кп/494/147/22
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 лютого 2022 р. м. Березівка
Березівський районний суд Одеської області у складі:
Головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю: секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,
у присутності:
процесуального прокурора Березівської окружної прокуратури ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника адвоката ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання процесуального прокурора Березівської окружної прокуратури ОСОБА_3 «Про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою», -

в с т а н о в и в:
На розгляді суду перебуває кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_4 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених:
ч.3 ст.185 таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненому повторно, поєднаному з проникненням у інше сховище;
ч.2 ст.289 КК України, у незаконному заволодінні транспортним засобом, вчинене повторно.
04 лютого 2022 р. у судовому засіданні процесуальний прокурор заявив клопотання «Про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою» обвинуваченому ОСОБА_4 ..
На обґрунтування необхідності продовження строку тримання під вартою прокурор посилався на обвинувачення ОСОБА_4 у скоєнні двох тяжких кримінальних правопорушень і того, що ризики передбачені п.п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України не зменшились.
Захисник обвинуваченого заперечував проти продовження строку перебування під вартою його підзахисному. Посилався на те, що обвинувачений визнає свою вину за ч.3 ст.185 КК України, а обвинувачення за ч.2 ст.289 КК України ще не доведено. Інші ризики вказані прокурором є лише його припущенням. Також, посилався на те, що ОСОБА_4 має наміри змінити своє життя та виправитись, а також на погані умови перебування під вартою.
Обвинувачений підтримав свого захисника просив відмовити у задоволенні клопотання.
Вирішуючи питання про продовження обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою на підставі наданих доказів і доведення перед судом їхньої переконливості суд вважає наступне.
Згідно до положень ч.1 ст.8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст та спрямованість діяльності держави.
Згідно ч.1 ст.331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.
Положення ст.177 КПК України, встановлюють, що наряду з іншим, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від суду.
Положеннями ст.178 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст.177 цього Кодексу, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності обставини, у тому числі вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання її винною у кримінальному правопорушенні, вік та стан здоров`я, міцність соціальних зв`язків обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність у нього родини й утриманців, наявність постійного місця роботи та репутацію обвинуваченого, його майновий стан та наявність судимостей, дотримання умов попередньо застосованих запобіжних заходів, розмір майнової шкоди та інше.
Суд вважає також за необхідне зазначити, що ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Суддя, оцінюючи вірогідність такої поведінки обвинуваченого, має дійти обґрунтованого висновку про ступінь ймовірності поза процесуальних дій зазначеної особи. Отже, ризик кримінального провадження як критерій застосування запобіжного заходу має прогностичний характер, спрямований на усунення негативного впливу на кримінальне провадження у майбутньому. Безумовно, наявність заявлених ризиків має обґрунтовуватися, однак в переважній більшості випадків, враховуючи їх вірогідний характер, класичні категорії доказування, притаманні судовому процесу, при їх обґрунтуванні не застосовуються.
Так, у справі «Смирнови проти Росії» (п.60) ЄСПЛ зазначив, що «ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового вироку; це слід робити з урахуванням низки інших відповідних фактів, які можуть або підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення. У цьому контексті має враховуватися, зокрема, особистість обвинуваченого, його моральні переконання, майновий стан, зв`язки з державою, в якій він зазнає судового переслідування».
Оцінюючи заявлені прокурором ризики суд вважає, що у відповідності з вимогами ч.1 ст.177 КПК України наявність ризиків не зменшилась, що унеможливлює застосування більш м`якого виду запобіжного заходу, а саме наявні ризики передбачені:
п.1 ч.1 ст.177 КПК України, оскільки обвинувачений може переховуватися від суду, у зв`язку з тим, що у нього відсутні стійкі родинні та соціальні зв`язки, він не має власної сім`ї, у нього відсутні неповнолітні і недієздатні утриманці, офіційно не працевлаштований, не має постійного заробітку, розуміючи передбачену законом відповідальність у вигляді позбавлення волі на строк до восьми років з конфіскацією майна за вчинений ним злочин, може уникнути покарання та переховуватись від органів досудового розслідування та суду;
п.3 ч.1 ст.177 КПК України, оскільки обвинувачений може незаконно впливати на свідка ОСОБА_6 , з метою зміни показів так як свідок є його товаришем, і надав покази, які викривають його дії.
п.5 ч.1 ст.177 КПК України, оскільки обвинувачений може вчинити інше кримінальне правопорушення, так як він не працює, постійного джерела доходу не має, неодноразово засуджувався різними судами за вчинення кримінальних правопорушень та неодноразово відбував покарання у вигляді реального позбавлення волі, що свідчить про те, що необхідних висновків обвинувачений для себе не зробив та продовжує вчиняти нові кримінальні правопорушення.
Все вищевикладене у сукупності свідчить, що застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченого та обмеження його прав, не суперечать ст.5 «Конвенції з прав людини та основоположних свобод», оскільки на думку суду доведено і в матеріалах кримінального провадження існують ознаки справжнього суспільного інтересу, який не зважаючи на презумпцію невинуватості, перевищує принцип поваги до особистої свободи та є виправданим з точки зору відповідного суспільного інтересу, що значно переважає інтереси однієї людини.
Отже, суд, обговоривши з учасниками кримінального провадження можливе продовження обраного раніше запобіжного заходу, враховуючи доведені ризики, обставини кримінального провадження, його суспільний інтерес, данні про особу обвинуваченого, дійшов висновку про те, що інший менш суворий вид запобіжного заходу не зможе забезпечити мети заходів забезпечення кримінального провадження, досягнення якої вимагається Національним законодавством, що узгоджується із сталою практикою рішень ЄСПЛ.
За таких обставин заявлене прокурором клопотання підлягає задоволенню.
Керуючись ст.ст.177,-178, 181, ст.ст.331, 350, 395 КПК України, суд

у х в а л и в:
Клопотання прокурора Березівської окружної прокуратури ОСОБА_3 «Про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою» задовольнити.
ОСОБА_4 продовжити строк тримання під вартою у Державній установі «Одеський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України на 60 діб, починаючи з 09 лютого 2022 р. по 09 квітня 2022 р., включно.
Ухвала суду може бути оскаржена протягом 7-ми днів з дня її оголошення до Одеського апеляційного суду.

Суддя: ___________________________________________