Номер провадження: 11-сс/813/1503/21
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.10.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря с/з ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

прокурора ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 01 жовтня 2021 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_8 , у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0001235 від 30 вересня 2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.286-1 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Зміст оскаржуваного судового рішення

Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 01 жовтня 2021 року задоволено клопотання слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_9 та до підозрюваного ОСОБА_8 застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0001235 від 30 вересня 2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.286-1 КК України, без визначення розміру застави, строком до 28 листопада 2021 року включно.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

Не погодившись із зазначеною ухвалою слідчого судді захисник ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати оскаржену ухвалу та постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання слідчого частково та застосувати до ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Доводи апеляційної скарги обґрунтував тим, що слідчий суддя зазначив, але не врахував обставини того, що ОСОБА_8 залишився на місці вчинення кримінального правопорушення, викликав правоохоронні органи та швидку допомогу, співпрацює з органом досудового розслідування, визнає вину.

Також захисник вважає, що слідчий суддя не надав оцінки особі підозрюваного, який раніше не судимий, має постійне місце проживання та реєстрації, перебуває у незареєстрованому шлюбі, має малолітню дитину.

На думку захисника, слідчий та прокурор не довели існування ризиків у кримінальному провадженні та неможливість застосування до ОСОБА_8 більш м`якого запобіжного заходу.

Позиції учасників апеляційного провадження.

Захисник ОСОБА_6 підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити.

Прокурор ОСОБА_7 заперечував проти задоволення апеляційної скарги, просив оскаржену ухвалу слідчого судді залишити без змін.

Заслухавши учасників апеляційного розгляду, дослідивши матеріали провадження за клопотанням слідчого та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до таких висновків.

Мотиви апеляційного суду.

Відповідно до положень ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно з вимогами ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Відповідно до ч.2 ст.177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Слід зазначити, що найбільш значущою гарантією прав людини, встановленою ст.29 Конституції України, є право на свободу та особисту недоторканність. Відповідно до цієї статті передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

При розгляді зазначеного кримінального провадження у відповідності до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суддя-доповідач апеляційного суду вважає за необхідне застосувати Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.

Відповідно до ст.5 Конвенції, кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури встановленої законом: п.с) законний арешт або затримання особи, здійснене з метою до провадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчинені нею правопорушення, або обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Згідно з приписами ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно з положеннями ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст.176 цього Кодексу.

Апеляційний суд погоджується з висновком слідчого судді про те, що підозра ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.286-1 КК України є обґрунтованою.

Так, органом досудового розслідування ОСОБА_8 підозрюється в тому, що він, 29.09.2021, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, приблизно о 21 годині 00 хвилин, в темний час доби, в умовах обмеженої видимості, керуючи мотоциклом «Forte», реєстраційний номер НОМЕР_1 , здійснював рух по горизонтальному, асфальтобетонному сухому дорожньому покриттю проїзної частини вулиці 28 Червня села Спаське Татарбунарської ОТГ Білгород-Дністровського району Одеської, в напрямку вул. Центральна, на якій організований двосторонній рух, та проїзна частина має по дві смуги для руху в обох напрямках, за відсутності дорожньої розмітки.

Виїхавши на «Т» подібне перехрестя з вулицею Центральна ОСОБА_8 вкрай уважним не був, за дорожньою обстановкою постійно не слідкував, обрав швидкісний режим без врахування дорожньої обстановки, постійно рух керованого ним мотоциклу не контролював, в результаті чого не відреагував на зміну дорожньої обстановки в вигляді вказаного перехрестя, яке за ходом його руху не має проїзду в прямому напрямку, перетнув вул. Центральну, не здійснивши відповідного маневру праворуч або ліворуч, виїхав за межі проїзної частини прямо за ходом напрямку свого руху, з подальшим перевертанням та падінням в кювет.

В результаті дорожньо-транспортної події пасажир мотоциклу «Forte» ОСОБА_10 , отримав тілесні ушкодження, від яких загинув на місці пригоди.

Апеляційний суд вважає, що обґрунтованість підозри ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.286-1 КК України, підтверджується долученими до клопотання слідчого доказами, зокрема: протоколом огляду місця ДТП від 30.09.2021 року та схемою до нього, протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_8 від 30.09.2021 року, який повністю визнав свою вину у вчиненому, роздруківкою «Драгер» алкотесту 6810, відповідно до якого стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_8 становив (0,82‰ етилового спирту), іншими матеріалами провадження №0001235 в їх сукупності.

Відповідно до п. 175 рішення ЄСПЛ у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.07.2011 року, термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Апеляційний суд вважає, що на даному етапі досудового розслідування вказані докази є вагомими та достатніми для обґрунтування підозри ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому злочину. При цьому, відповідно до статей 89, 94 КПК України та Глави 28 КПК України питання про встановлення вини підозрюваного у вчиненні інкримінованого йому злочину, оцінка зібраних доказів на предмет їх достовірності і допустимості відноситься до компетенції суду за наслідками судового розгляду кримінального провадження по суті обвинувачення, а підстав для визнання доказів недопустимими, відповідно до ст.87 КПК України в ході апеляційного розгляду не встановлено.

У справі «Ферарі-Браво проти Італії», ЄСПЛ у своєму рішенні зазначив, що затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого і є тримання під вартою».

Враховуючи наведене, ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачена відповідальність у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років.

Таким чином, враховуючи тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_8 у разі доведеності його вини, існує ризик того, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та суду з метою уникнути кримінальної відповідальності.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

В свою чергу апеляційний суд звертає увагу на обставини злочину, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_8 , який у стані алкогольного сп`яніння сів за кермо мотоцикла, свідомо порушуючи правила безпеки дорожнього руху, що призвело до дорожньо-транспортної пригоди та загибелі людини.

Вказані обставини свідчать про підвищену суспільну небезпечність ОСОБА_8 , що у сукупності із тяжкістю можливого покарання, вказують на актуальність існування ризику переховування підозрюваного від суду.

Ризик того, що підозрюваний може переховуватися від суду також підтверджується і тією обставиною, що ОСОБА_8 не має утриманців та постійного місця роботи, що свідчить про відсутність у нього міцних соціальних зв`язків.

Твердження сторони захисту про те, що ОСОБА_8 перебуває у незареєстрованому шлюбі та має малолітню дитину, апеляційний суд вважає необґрунтованими, оскільки до апеляційної скарги не додано свідоцтва про народження дитини, батьком якої є ОСОБА_8 .

Крім того, враховуючи, що ОСОБА_8 не працевлаштований, офіційний джерел доходів не має, що свідчить про відсутність підстав вважати, що він взагалі має утриманців.

Апеляційний суд приймає до уваги, що ОСОБА_8 раніше не судимий має місце реєстрації та проживання на території Татарбунарського ОТГ Білгород-Дністровського району Одеської області, позитивно характеризується, однак вважає, що зазначені соціальні фактори не спростовують викладені в ухвалі висновки слідчого судді та не дають достатніх підстав вважати, що вони можуть мати стримуючу дію та сприятимуть зменшенню існуючих ризиків.

За таких обставин, доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_6 про недоведеність існування ризиків, які передбачають необхідність застосування до ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є непереконливими, адже при вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою, дається оцінка сукупності обставин, які можуть свідчити про існування чи відсутність саме ризиків (можливості) вчинення дій, а не факту конкретного їх вчинення.

Враховуючи викладене, апеляційний суд дійшов висновку про те, що на даному етапі досудового розслідування лише запобіжний захід у виді тримання під вартою буде необхідним для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_8 та зможе запобігти ризикам, передбаченим п.1,5 ч.1 ст.177 КПК України, які були встановлені слідчим суддею під час розгляду клопотання слідчого.

Апеляційний суд вважає, що слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про те, що на теперішній час існують ризики, передбачені п.1,5 ч.1 ст.177 КПК України, та на підставі повного та всебічного дослідження всіх обставин провадження дійшов обґрунтованого висновку про неможливість застосування до ОСОБА_8 більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.

Разом з тим, слідчий суддя, враховуючи положення ч.4 ст.183 КПК України, а також обставин кримінального правопорушення, внаслідоквчинення якого загинула особа, вважав за необхідне не визначити розмір застави ОСОБА_8 .

За таких обставин, доводи захисника ОСОБА_6 про наявність підстав для застосування до ОСОБА_8 більш м`якого запобіжного заходу є необґрунтованими, а слідчий суддя дослідив всі обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, та не виявив перешкод для застосування такого запобіжного заходу, передбачених ч.2 ст.183 КПК України.

Частиною 3 ст.407 КПК України встановлено, що за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу слідчого судді суд апеляційної інстанції має право:

1) залишити ухвалу без змін;

2) скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

Враховуючи викладене, апеляційний суд дійшов висновку про необґрунтованість апеляційної скарги захисника ОСОБА_6 , у зв`язку з чим вважає за необхідне залишити її без задоволення, а оскаржувану ухвалу слідчого судді без змін.

Керуючись статтями 177, 178, 183, 194, 309, 376, 404, 405, 407, 418, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 01 жовтня 2021 року, якою до підозрюваного ОСОБА_8 застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0001235 від 30 вересня 2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.286-1 КК України, строком до 28 листопада 2021 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3