КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 11-cc/824/3731/2021 Слідчий суддя в 1-й інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ст. 170 КПК Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 вересня 2021 року місто Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

з участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

представника власника майна ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу прокурора Шевченківської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 31 травня 2021 року,
ВСТАНОВИЛА:
Цією ухвалою залишено без задоволення, а фактично відмовлено у задоволенні клопотання прокурора Шевченківської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_9 про накладення у кримінальному провадженні № 0002949, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 26 березня 2020 року за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 358, ч. 4 ст. 190 КК України, арешту на майно, а саме на нерухоме майно квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер 000).

Не погоджуючись з рішенням слідчого судді, прокурор Шевченківської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій, вважаючи ухвалу слідчого судді незаконною та необґрунтованою, просить її скасувати і постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання прокурора та накласти арешт на майно, а саме на квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер 000). Зокрема апелянт стверджує, що у органів досудового розслідування є підстави вважати, що ОСОБА_10 за попередньою змовою групою осіб, використовуючи підроблене рішення Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська, шляхом обману державного реєстратора Київської міської філії КП «Центр державної реєстрації» ОСОБА_11 придбав право на квартиру, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , чим завдав власнику майна шкоду в особливо великих розмірах.
Крім того, автор апеляції зазначає, що постановою прокурора від 01 червня 2020 року квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер 000), визнано речовим доказом у кримінальному провадженні.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення прокурора ОСОБА_6 , який підтримав доводи апеляційної скарги і просив її задовольнити, пояснення представника власника майна ОСОБА_7 , яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги та просила залишити ухвалу слідчого судді без змін, вивчивши матеріали провадження і перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора Шевченківської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_8 не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів провадження, Шевченківським УП ГУ НП у місті Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0002949, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 23 березня 2020 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 358, ч. 4 ст. 190 КК України.

Органи досудового розслідування посилаються на те, що до Шевченківського УП ГУ НП у місті Києві звернувся ОСОБА_12 із заявою про вчинення злочинів та повідомив, що невідомі особи підробили документи і заволоділи квартирою його дядька ОСОБА_13 , яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , а також іншою квартирою за адресою: АДРЕСА_1 .
Під час досудового розслідування було встановлено, що на підставі рішення Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська від 22 липня 2016 року у справі № 200/23498/16 про визнання права власності на квартиру державним реєстратором Київської міської філії КП «Центр державної реєстрації» Садківської сільської ради ОСОБА_11 було прийнято рішення № 43889200 від 06 листопада 2018 року про реєстрацію речових прав на квартиру, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , за ОСОБА_10 .

Згідно з листом Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська від 08 травня 2020 року, у провадженні цього суду вказаної справи не перебувало. Серед реєстраційних даних АСДС відсутні відомості про надходження до суду відповідного позову.

Експертом КНДЕКЦ МВС України ОСОБА_14 встановлено, що друкований текст, зображення малого Державного герба України та штрих-код у рішенні Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська, справа № 200/23498/16-ц, провадження у справі № 2/200/7899/16 від 22 липня 2016 року, нанесені електрофотографічним способом за допомогою монохромного лазерного друкуючого пристрою.
Відповідно до інформації Київського міського БТІ, вказана квартира належить Держхарчпром України на підставі договору купівлі-продажу № 1у-1303 від 11 жовтня 1996 року.

Згідно з інформацією ФДМ України, Міністерством аграрної політики та продовольства України надавалися відомості до Єдиного реєстру об`єктів державної власності про нерухоме майно, зокрема, квартиру АДРЕСА_3 .

Міністерством аграрної політики та продовольства України повідомлено, що за даними бухгалтерського обліку вказана квартира обліковується на балансі Міністерства за первісною вартістю 568000 гривень.

Також було встановлено, що приватним нотаріусом Коломийського районного нотаріального округу ОСОБА_15 на підставі договору купівлі-продажу від 04 вересня 2019 року № 89 було прийнято рішення № 48608350 від 10 вересня 2019 року про реєстрацію речових прав на квартиру, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , за ОСОБА_16 .

Приватним нотаріусом КМНО ОСОБА_17 на підставі договору купівлі-продажу від 04 травня 2020 року № 2199 було прийнято рішення № 52133783 від 04 травня 2020 року про реєстрацію речових прав на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , за ОСОБА_18 .

Відповідно до договору купівлі-продажу від 04 вересня 2019 року № 89, в інтересах ОСОБА_16 виступив ОСОБА_19 .

Однак, згідно з протоколом допиту свідка ОСОБА_19 від 02 червня 2020 року, останній повідомив, що йому нічого не відомо про існування довіреності від 25 вересня 2020 року № 2300, документів щодо продажу квартири він не підписував, до приватних нотаріусів не їздив, осіб, які вказані в довіреності не знає.

Оглядом копій паспортів, отриманих особисто від ОСОБА_19 та приватного нотаріуса ОСОБА_17 , встановлено, що паспорти громадянина України НОМЕР_1 мають ідентичний бланк, однак фото власників різні.

Крім того, встановлено, що у провадженні Печерського районного суду міста Києва перебуває справа № 757/21256/20-ц за позовом ОСОБА_16 до ОСОБА_18 про визнання договору купівлі-продажу № 2199 від 04 травня 2020 року та довіреності № 2300 від 25 вересня 2006 року недійсними.

Таким чином, органи досудового розслідування вказують, що є всі підстави вважати, що ОСОБА_10 за попередньою змовою групою осіб, використовуючи підроблене рішення Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська, шляхом обману державного реєстратора Київської міської філії КП «Центр державної реєстрації» ОСОБА_11 придбав право на квартиру, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , чим завдав власнику майна шкоду в особливо великих розмірах.

14 квітня 2021 року прокурор Шевченківської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_9 звернувся до Шевченківського районного суду міста Києва з клопотанням про накладення арешту на нерухоме майно квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер 000). Це клопотання мотивовано необхідністю забезпечити збереження вказаної квартири як речового доказу у кримінальному провадженні.

31 травня 2021 року ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва в задоволенні вказаного клопотання прокурора було відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні клопотання прокурора, внесеного в межах кримінального провадження № 0002949, про накладення арешту на нерухоме майно квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер 000), слідчий суддя, як вбачається з журналу судового засідання і технічного запису судового засідання, заслухав пояснення прокурора ОСОБА_20 та, дослідивши матеріали, які додані до клопотання, прийшов до правильного висновку про відсутність правових підстав для накладення арешту на нерухоме майно квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер 000), з огляду на те, що прокурором не було доведено, що вказане майно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

З таким рішенням слідчого судді колегія суддів погоджується і вважає, що слідчий суддя, всупереч доводам апелянта, обґрунтовано відмовив у задоволенні клопотання прокурора про накладення арешту на нерухоме майно квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер 000).
Про правильність такого рішення слідчого судді свідчать наступні обставини.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя, згідно зі ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього спеціальної конфіскації, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого, прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки, згідно зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Цих вимог прокурор, який вніс клопотання про арешт майна, не дотримався.

Так, посилаючись у клопотанні, що нерухоме майно квартира, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер 000), відповідає критеріям речового доказу, регламентованим ст. 98 КПК України, прокурор повинен був зібрати та надати слідчому судді достатні на цьому етапі досудового розслідування докази на підтвердження таких висновків.

Між тим, жодних належних та допустимих доказів цьому в клопотанні про арешт майна і в матеріалах, які додані до клопотання, не міститься, тобто в матеріалах провадження відсутні відомості, які б давали розумні підстави та підозри вважати, що нерухоме майно, а саме квартира, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер 000), є об`єктом того чи іншого кримінального правопорушення, за якими здійснюється досудове розслідування у цьому кримінальному провадженні, або ж була отримана внаслідок вчинення кримінального правопорушення. При цьому колегія суддів виходить з того, що, хоча досудове розслідування у даному провадженні здійснюється вже майже півтора року, однак до теперішнього часу жодній особі не повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення і жодну особу не визнано потерпілою у цьому кримінальному провадженні, в той час як заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство) може мати місце лише щодо певної особи, яка вводиться в оману винною особою повідомленням неправдивих відомостей чи замовчуванням відомостей, які мають бути повідомлені. Коли ж шахрайство вчинюється шляхом зловживання довірою, то при цьому винна особа використовує довірливі відносини з потерпілим. Такі дані в матеріалах за клопотанням прокурора про арешт майна відсутні. До того ж, заявник ОСОБА_12 , за повідомленням якого було розпочате досудове розслідування у цьому кримінальному провадженні, в своїй нотаріально посвідченій заяві від 16 листопада 2020 року вказав, що ним не надавалися відомості стосовно можливих шахрайських дій щодо квартири за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер 000).

Що ж стосується постанови прокурора Шевченківської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_9 від 01 червня 2020 року про визнання вищевказаного нерухомого майна речовим доказом у кримінальному провадженні, то вона є нічим іншим, як звичайною формальністю, оскільки в даному процесуальному документі не визначено, якому чи яким критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, відповідає це майно, тобто квартира, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер 000).

Отже, прокурором не доведено наявності правових підстав для арешту вказаної квартири з метою забезпечення збереження її як речового доказу у кримінальному провадженні.

Крім того, слідчий суддя правильно звернув увагу, що арешт на нерухоме майно, а саме на квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер 000), вже неодноразово скасовувався ухвалами слідчих суддів Шевченківського районного суду міста Києва від 18 листопада 2020 року, 25 лютого 2021 року та 07 квітня 2021 року.

Відповідно до інформації, яка міститься в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, квартира АДРЕСА_3 , зареєстрована на праві власності за ОСОБА_18 на підставі договору купівлі-продажу № 2199 від 04 травня 2020 року.

Оскільки в матеріалах провадження відсутні будь-які дані, що цей договір у встановленому законом порядку був визнаний недійсним і таких даних прокурор не привів в засіданні суду апеляційної інстанції, то ОСОБА_18 як особа, яка не є учасником кримінального провадження № 0002949, є добросовісним набувачем нерухомого майна, а саме квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер 000).

Згідно з ч. 10 ст. 170 КПК України, не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів. Саме мету забезпечення збереження речових доказів, як вже зазначалося вище, прокурор ні в клопотанні, ні в судових засіданнях судів першої та апеляційної інстанцій не довів, а тому колегія суддів приходить до висновку, що доводи прокурора про незаконність і необґрунтованість оскаржуваної ухвали слідчого судді є непереконливими.

Порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, колегією суддів не вбачається.

Враховуючи встановлені факти та відповідні їм правовідносини, колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала слідчого судді є законною і обґрунтованою, у зв`язку з чим її необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора Шевченківської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_8 без задоволення.

Керуючись ст. ст. 170, 171, 173, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 31 травня 2021 року, якою залишено без задоволення, а фактично відмовлено у задоволенні клопотання прокурора Шевченківської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_9 про накладення у кримінальному провадженні № 0002949, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 26 березня 2020 року за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 358, ч. 4 ст. 190 КК України, арешту на майно, а саме на нерухоме майно квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер 000), залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора Шевченківської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвала апеляційного суду оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

__________________ _____________________ ___________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4