Справа № 749/534/20 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/747/21
Категорія - продовження строків тримання під вартою. Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 жовтня 2021 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участі секретаря ОСОБА_5

сторін кримінального провадження

обвинуваченого ОСОБА_6

його законного представника ОСОБА_7

його захисника адвоката ОСОБА_8

прокурора ОСОБА_9

Розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_8 на ухвалу Новозаводського районного суду м. Чернігова від 16 вересня 2021 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Цією ухвалою обвинуваченому у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п.п. 6, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187 КК України, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю та мешканцю АДРЕСА_1 , громадянину України, неодруженому, учню І курсу Державного професійно-технічного закладу «Сновське вище професійне училище лісового господарства», продовжений строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою до 14 листопада 2021 року включно, без визначення розміру застави.

Задовольняючи клопотання прокурора, суд першої інстанції вказав на те, що у зв`язку зі складністю справи розгляд кримінального провадження не завершений з об`єктивних причин, встановлені під час обрання міри запобіжного заходу ризики, передбачені ст. 177 КПК України, на даний час не зменшилися та не зникли, а саме обвинувачений ОСОБА_6 , усвідомлюючи невідворотність покарання може переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення.

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_8 просить ухвалу суду про продовження строку дії запобіжного заходу щодо ОСОБА_6 скасувати через порушення норм процесуального права, Конституції України та невідповідність практиці Європейського Суду з прав людини під час її ухвалення та прийняти нову, якою обрати щодо ОСОБА_6 більш м`який запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за місцем його фактичного проживання.

Вказує на те, що судовий розгляд відбувався за відсутності захисника обвинуваченого ОСОБА_10 , в той час як суд мав запросити іншого захисника для участі у судовому засіданні з урахуванням того, що адвокат обвинуваченого надала клопотання про відкладення розгляду справи через неможливість прибути у судове засідання. На думку захисника, такий судовий розгляд є незаконним.

Аргументує тим, що під час розгляду поданого прокурором клопотання, суд досить формально підійшов до вирішення цього питання, не звернув уваги, що саме клопотання не обґрунтоване та не мотивоване, прокурором не наведено, які нові ризики неналежної процесуальної поведінки його підзахисного були встановлені.

Наголошує на тому, що зазначені прокурором та судом ризики, нічим не підтверджені та є формальними. Так, стороною захисту неодноразово наголошувалось, що ОСОБА_6 не має наміру ухилятися від суду, він бажає щоб судовий розгляд відбувся якнайшвидше аби довести свою невинуватість в пред`явленому обвинуваченні. З моменту затримання він співпрацював зі слідством, надавав щирі та правдиві показання про відомі йому обставини та не приховував жодних деталей.

Вказуючи на те, що раніше зазначені обставини не змінилися, суд не аргументував на підставі яких даних прийшов до висновку про можливість вчинення його підзахисним нового кримінального правопорушення, хоча до взяття під варту, ОСОБА_6 до кримінальної відповідальності не притягувався. Посилання прокурора на вирок суду від 01 липня 2021 року вважає безпідставним, оскільки станом на 16 вересня 2021 року, вирок не набрав законної сили.

Вважає посилання прокурора на ту обставину, що як слідчими суддями так і судом приймалися раніше ухвали як про застосування так і про продовження строку тримання під вартою, що підтверджує факт наявності ризиків, а отже не потребує їх доведеності, є недопустимим, оскільки у відповідності до вимог ст. 198 КПК України, суд при розгляді клопотання зобов`язаний керуватися не висновками суду або слідчого судді, до яких останні прийшли при розгляді попередніх клопотань, а тими об`єктивно існуючими ризиками та доказами, на які посилається прокурор заявляючи дане клопотання, на час розгляду цього клопотання.

На думку апелянта, з урахуванням тривалого часу, який його підзахисний перебуває під вартою, та відповідно до вимог п. п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практики Європейського Суду з прав людини, існують усі підстави для відмови у задоволенні клопотання прокурора про продовження ОСОБА_6 найсуворішого виду запобіжного заходу у виді тримання під вартою, та у разі необхідності обрання запобіжного заходу, обрати більш м`який запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту.

Заслухавши доповідача, захисника обвинуваченого, який підтримав доводи апеляційної скарги та наполягав на скасуванні ухвали суду, якою строк дії запобіжного заходу ОСОБА_6 у виді тримання під вартою був продовжений, обвинуваченого ОСОБА_6 , який повністю підтримав свого захисника, законного представника ОСОБА_7 , який гарантував забезпечення належної процесуальної поведінки свого сина при цілодобовому домашньому арешті, прокурора ОСОБА_9 , яка заперечувала проти аргументів сторони захисту і вказала, що обвинувачений ОСОБА_10 відбуває покарання за вироком Корюківського районного суду і залишений в СІЗО на час розгляду в суді даного кримінального провадження, суд рішення про продовження йому строку тримання під вартою, не ухвалював, репутація ОСОБА_6 , який перебуваючи під вартою, вчинив замах на втечу з під варти, виключає застосування щодо нього домашнього арешту, дослідивши матеріали судового провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає апеляційну скаргу захисника задоволенню не підлягає.

Обрання, скасування або зміна запобіжного заходу в суді під час судового розгляду регламентується положеннями статті 331 КПК України, у порядку передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Як убачається з матеріалів судового провадження, ОСОБА_6 обвинувачується у тому, що за попередньою змовою з ОСОБА_10 та неповнолітнім ОСОБА_11 , реалізуючи єдиний злочинний спільний умисел на заволодіння чужим майном, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки, спричинили тяжкі тілесні ушкодження потерпілому ОСОБА_12 , від яких він помер на місці події, та заволоділи майном потерпілого, за що передбачена кримінальна відповідальність за п. п. 6, 12 ч. 2 ст. 115 та ч. 4 ст. 187 КК України і покарання до 15 років позбавлення волі.

Продовжуючи строк тримання під вартою, суд прийняв до уваги, обставини кримінального правопорушення, яке інкримінується ОСОБА_6 , суворість можливого покарання і реальний ризик переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків, які не допитані під час судового розгляду, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Критика стороною захисту ризику вчинення іншого кримінального правопорушення, переховування від суду та впливу на свідків, є необ`єктивною.

У кримінальному провадженні №0004467 від 01.07.2020 року 08.06.2021 ОСОБА_6 був засуджений Новозаводським районним судом м. Чернігова за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 393 КК України на п`ять років позбавлення волі. Та обставина, що вирок не набрав законної сили, не зменшує ризику переховування обвинуваченого від суду та вчинення іншого кримінального правопорушення.

Ризик це ймовірність того, що обвинувачений може ухилитися від кримінальної відповідальності та незаконно впливати на свідків.

Особливість запобіжних заходів полягає в тому, що вони застосовуються не за конкретну недобросовісну поведінку обвинуваченого, а превентивно, як гарантія настання правосуддя в майбутньому. При цьому слід враховувати, що якась ймовірність того, що обвинувачений може спробувати ухилитись від відповідальності, існує завжди.

У даному випадку існує кримінальне провадження щодо обвинуваченого ОСОБА_6 за втечу його з- під варти, в якому вирок не набрав законної сили, що вказує на правильність висновків суду, що заявлені прокурором ризики не зменшилися і не зникли.

Відповідно до пункту 35 рішення ЄСПЛ «Летельє проти Франції», з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовується відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод.

ОСОБА_6 , не зважаючи на свій неповнолітній вік, підозрюється у скоєнні особливо тяжкого злочину, який виразився у позбавленні життя іншої людини, за попередньою змовою групою осіб, отже, саме в цьому полягає суспільний інтерес, що виправдовує відповідний відступ.

Таким чином, належне обґрунтування доцільності ОСОБА_6 застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відповідає ризикам та обставинам, що передбачені статтями 177 178 КПК, у їх зіставленні з конкретними фактами, встановленими під час вирішення клопотання прокурора.

Вказівка захисника на те, що оскільки судовий розгляд відбувався за відсутності захисника обвинуваченого ОСОБА_10 , ухвала є незаконною, не заслуговує на увагу.

Ухвалою суду від 16.09.2021 року, строк дії запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_10 не продовжувався. Він 19 червня 2020 року був засуджений Корюківським районним судом Чернігівської області за ч. 1 ст. 12, ч. 2 ст. 125 ст. 70 КК України на п`ять років позбавлення волі, вирок звернений до виконання, і цьому кримінальному провадженні йому запобіжний захід не продовжувався, він залишений в СІЗО на час розгляду кримінального провадження, а тому суд першої інстанції істотних порушень вимог кримінально - процесуального закону не допустив.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 404-405, 407, 422-1, 424 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу Новозаводського районного суду м. Чернігова від 16 вересня 2021 року про продовження обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, без змін.

Ухвала набуває законної сили після її проголошення й касаційному оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_13 ОСОБА_14 ОСОБА_15