Житомирський апеляційний суд
Справа №935/623/21 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ч.2 ст.185 КК Доповідач ОСОБА_2
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2021 року Житомирський апеляційний суд в складі:
головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю: секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в режмі відеоконференції в м.Житомирі кримінальне провадження №935/623/21 за апеляційною скаргою першого заступника керівника Житомирської обласної прокуратури ОСОБА_9 на вирок Коростишівського районного суду Житомирської області від 22 червня 2021 року відносно
ОСОБА_8 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Житомир, українця, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

раніше судимого: 05.12.2019 Бердичівським міськрайсудом Житомирської області за ч.2 ст.185 КК України до 1 року 6 місяців обмеження волі;

- 06.01.2021 звільнений з ДУ «Бердичівського виправного центру №108» по відбуттю покарання,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України,
в с т а н о в и в :
зазначеним вироком ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України та призначено покарання у виді 2 -х років позбавлення волі.
Звільнено ОСОБА_8 від відбування покарання у виді позбавлення волі на підставі ст.75 КК України, з випробуванням, встановити іспитовий строк 1 рік, якщо в період якого не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки відповідно до ст.76 КК України: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Стягнути з на користь держави процесуальні витрати на проведення судових експертиз у розмірі 1307,60 грн.
Питання про речові докази вирішено у відповідності до вимог ст.100 КПК України.
Відповідно до вироку суду першої інстанції, 12 лютого 2021 близько 03 год. 40 хв. ОСОБА_8 винайняв готельний номер, кімната № НОМЕР_1 , у Центрі Дозвілля «Релакс», що за адресою: Житомирська область, м. Коростишів, вул. Героїв Небесної Сотні, 68, з метою відпочинку.
Перебуваючи у вказаному готельному номері, близько 06 год. 40 хв. у ОСОБА_8 виник злочинний умисел направлений на повторне таємне викрадення чужого майна, а саме телевізора марки «HITAHCI», моделі «LD32VZ07A», серійний номер «LD32VZ07F-NA-SK2E003834» з пультом управління, чорного кольору та ТВ-тюнера марки «ORTON» моделі «4100CR PLUS» з пультом управління, сірого кольору, власником якого являється потерпілий ОСОБА_10 .
Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_8 користуючись відсутністю контролю з боку власника майна та працюючого персоналу ЦД «Релакс», усвідомлюючи те, що за його умисними, протиправними діями ніхто не спостерігає, з корисливих мотивів, з метою власного збагачення, таємно, умисно, діючи повторно, від`єднав від електромережі кабелі живлення телевізора марки «HITAHCI», моделі «LD32VZ07A», серійний номер «LD32VZ07F-NA-SK2E003834» з пультом управління, чорного кольору, вартістю 3 066 грн. 67 коп. та ТВ-тюнера марки «ORTON» моделі «4100CR PLUS» з пультом управління, сірого кольору, вартістю 199 грн. 67 коп., після чого взявши дане майно під праву руку, покинув місце вчинення злочину та розпорядився викраденим майном на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_10 майнову шкоду у розмірі 3 266 грн. 34 коп.
В апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи фактичні обставини справи та кваліфікацію дій обвинуваченого, просить скасувати вирок суду у зв`язку із неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, а також невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, та постановити новий вирок, яким призначити ОСОБА_8 покарання за ч.2 ст.185 КК України у виді 1 року 6 місяців позбавлення волі. В решті вирок залишити без змін.

При цьому, звертає увагу на те, що ОСОБА_8 засуджений вироком Бердичівського міськрайонного суду від 05.12.2019 до покарання у виді 1 року 6 місяців обмеження волі, останній 06.01.2021 звільнився з ДУ «Бердичівський виправний центр №108», однак через 1 місяць після звільнення з місць обмеження волі вчинив нове умисне кримінальне правопорушення. Наголошує, що зазначені дані про особу обвинуваченого свідчать про неможливість виправлення ОСОБА_8 та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень без його ізоляції від суспільства. Зазначає, що враховуючи характеризуючі дані обвинуваченого, який не працює, не одружений, нещодавно засуджувався за вчинення умисного злочину проти власності, призначене покарання за попереднім вироком не досягло своєї мети по виправленню ОСОБА_8 та запобіганню вчиненню ним нових злочинів. Рахує, що приймаючи рішення про звільнення ОСОБА_8 від призначеного покарання з іспитовим строком 1 рік, суд зазначених обставин не врахував, неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність, що призвело до несправедливо м`якого покарання.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення прокурора в підтримку апеляційної скарги, пояснення обвинуваченого та його захисника, які просили відмовити в задоволенні апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, а також вирок суду першої інстанції в межах, передбачених ст.404 КПК України, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з таких підстав.
Висновки суду про доведеність вини ОСОБА_8 , правильність встановлених фактичних обставин кримінального провадження, правова кваліфікація його дій за ч.2 ст.185 КК України, ніким з учасників судового розгляду не оскаржуються, а тому наведені обставини апеляційним судом не перевіряються. Судовий розгляд провадження проведено в порядку ч.3 ст.349 КПК України.
Відповідно до ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Санкція ч.2 ст.185 КК України, за якою ОСОБА_8 притягується до кримінальної відповідальності, передбачає покарання у виді арешту на строк від трьох до шести місяців або обмеження волі на строк до п`яти років або позбавлення волі на той самий строк.
Відповідно до вимог ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Згідно із ст.65 КК України суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Досягнення вказаної мети є однією з форм реалізації, визначених у ч.1 ст.1 КК України завдань Закону про кримінальну відповідальність - правового забезпечення охорони від злочинних посягань прав і свобод людини і громадянина, власності та інших охоронюваних законом цінностей, а також запобігання злочинам.
Як вважає апеляційний суд, вказаних вимог кримінального закону суд першої інстанції не дотримався.
На думку апеляційного суду, апеляційні доводи прокурора про відсутність достатніх підстав для звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України, є обґрунтованими.
Так, відповідно до ст.75 КК України, якщо суд, крім випадків засудження за корупційний злочин, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.
Апеляційний суд звертає увагу, що суд першої інстанції, приймаючи рішення про звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України, лише формально навів у вироку відповідні обставини, проте правильної оцінки їм не дав, рішення про застосування ст.75 КК України належно не мотивував, законні підстави про доцільність звільнення ОСОБА_8 від призначеного покарання не встановив.
При вирішенні питання звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням, суд першої інстанції залишив поза належною увагою, тяжкість правопорушення, його характер і ступінь суспільної небезпечності, характеризуючи особу обвинуваченого дані, у зв`язку з чим безпідставно, застосував положення ст.75 КК України.
Як убачається з матеріалів кримінального провадження і встановлено вироком суду, обвинувачений ОСОБА_8 своїми умисними діями, які виразились які виразилися у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчинені повторно, скоїв не тяжке кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.185 КК України.
Разом з цим, судом першої інстанції залишено поза належною увагою той факт, що ОСОБА_8 будучи звільненим 06.01.2021 з ДУ «Бердичівський виправний центр №108» по відбуттю покарання у виді 1 року 6 місяців обмеження волі призначеного вироком Бердичівського міськрайонного суду від 05.12.2019 фактично через один місяць вчинив нове умисне кримінальне правопорушення проти власності.
Також, судом не було враховано дані про особу обвинуваченого ОСОБА_8 , який раніше притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення кримінальних правопорушень (а.п.39-40), як зазначалось вище, вчинив новий умисний злочин проти власності через невеликий проміжок часу після звільнення з місць позбавлення волі, є не одружений, не має сім`ї та утриманців. Вище зазначене, опосередковано підтверджує явну підвищену суспільну небезпеку обвинуваченого ОСОБА_8 , беззаперечно - схильність останнього до вчинення ним кримінальних правопорушень та стійке небажання стати на шлях виправлення, а відтак застосування до нього положень ст.75 КК України при призначенні покарання виключається.
Апеляційний суд вважає, що з урахуванням особи обвинуваченого, тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеру суспільної небезпечності, призначене судом першої інстанції покарання із застосуванням ст.75 КК України не є спрямованим на досягнення цілей та завдань покарання визначених ст.50 КК України, а отже не забезпечить виправлення і перевиховання обвинуваченого ОСОБА_8 та попередження вчинення нових правопорушень.
З огляду на наведене, апеляційний суд погоджується з доводами апеляційної скарги прокурора про відсутність підстав для застосування до ОСОБА_8 положень ст.75 КК України, а тому вирок Коростишівського районного суду Житомирської області від 22 червня 2021 року відносно останнього підлягає скасуванню на підставі п.4 ч.1 ст.409 КПК України з постановленням вироку відповідно до п.2 ч.1 ст.420 КПК України.
При призначенні ОСОБА_8 покарання, апеляційний суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке згідно зі ст.12 КК України є не тяжким, особу винного, який є раніше судимим за вчинення умисних корисливих кримінальних правопорушень, вчинив злочинне діяння через короткий проміжок часу після звільнення з місць відбуття покарання, на обліках у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, не працює, встановлену схильність останнього до вчинення ним кримінальних правопорушень та його стійке небажання стати на шлях виправлення, фактичну відсутність стійких соціальних зв`язків, наявність обставини, що відповідно до ст.66 КК України пом`якшує покарання - щире каяття, як і відсутність обставин, які обтяжують покарання, та вважає правильним призначити ОСОБА_8 покарання в межах санкції ч.2 ст.185 КК України у виді позбавлення волі.
На переконання апеляційного суду, саме таке покарання перебуватиме у справедливому співвідношенні із тяжкістю вчиненого ОСОБА_8 кримінального правопорушення і даним про його особу, відповідатиме загальним засадам призначення покарання, принципам законності та індивідуалізації покарання, є необхідним і достатнім для її виправлення та попередження нових злочинів.
Саме такий захід примусу внесе корективи в соціально-психологічні властивості обвинуваченого, нейтралізує негативні настанови та змусить додержуватись положень закону про кримінальну відповідальність і позбавить можливості вчиняти нові злочини.
Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 420 КПК України, апеляційний суд,
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_9 задовольнити.
Вирок Коростишівського районного суду Житомирської області від 22 червня 2021 року відносно ОСОБА_8 в частині призначення покарання - скасувати.
Ухвалити в цій частині новий вирок, яким призначити ОСОБА_8 покарання за ч.2 ст.185 КК України у виді 1 (одного) року 6 (шести) місяців позбавлення волі.
В решті вирок суду першої інстанції залишити без змін.
На вирок апеляційного суду, який набирає законної сили негайно після його проголошення, учасниками судового розгляду справи можуть бути подані касаційні скарги до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту його проголошення, а засудженим, який перебуває під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії вироку.
Судді :