Справа № 698/760/18
Провадження № 1-кп/698/56/21
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 жовтня 2021 р.смт. Катеринопіль

Катеринопільський районний суд Черкаської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретарів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 ,
обвинуваченого ОСОБА_9 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в селищі Катеринопіль кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000159 від 22.05.2018 року за обвинуваченням:
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, уродженця села Розсохуватка, Катеринопільського району, Черкаської області, який зареєстрований та проживає по АДРЕСА_1 , неодруженого, працюючого на посаді водія ФОП « ОСОБА_10 », з освітою середньою, раніше несудимого, у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.189 ч. 1, ст. 357 ч.ч.1,3 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_9 20.05.2018 близько 16 години, перебуваючи в с. Розсохуватка по вул. Центральна, поруч із дорожнім знаком - кінець населеного пункту «Розсохуватка», що розташований на межі населеного пункту с. Розсохуватка та с. Новоселиця Катеринопільського району Черкаської області, умисно, пред`явив неповнолітньому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , незаконну вимогу про передачу йому грошових коштів у сумі 1 000 грн.. Вказані кошти, як на переконання ОСОБА_9 , були викрадені ОСОБА_6 з будинку матері обвинуваченого ОСОБА_11 , який розташований по АДРЕСА_1 . Після відмови ОСОБА_6 у передачі грошових коштів пред`явив останньому вимогу у передачі 1 500 грн. та умисно наніс 1 удар ногою у щелепу потерпілого ОСОБА_6 .. Таким чином своїми діями висловив погрозу ОСОБА_6 у застосуванні насильства над ним, створивши у останнього переконання у нанесенні йому тілесних ушкоджень в майбутньому, у разі відмови в передачі грошових коштів. Після цього заставив ОСОБА_6 дістати з власних кишень усе майно, яке складалося з чоловічого гаманця, власником якого був неповнолітній ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та покласти гаманця на сидіння мопеду. Після цього ОСОБА_9 , оглянувши вміст вказаного гаманця та, виявивши у ньому грошові кошти у сумі 46 грн. 00 коп., які належали потерпілому ОСОБА_6 , повідомив останньому, що з метою забезпечення виконання поставленої вимоги у передачі йому грошових коштів у сумі 1 500 грн., буде утримувати вказаний гаманець із наявними в ньому грошовими коштами до передачі ОСОБА_6 грошових коштів у сумі 1 500 грн.. В подальшому на прохання ОСОБА_6 , повернув останньому частину наявних у гаманці коштів у сумі 36 грн..

Він же, 20.05.2018 близько 16 години, перебуваючи в с. Розсохуватка по вул. Центральна, поруч із дорожнім знаком - кінець населеного пункту «Розсохуватка», що розташований на межі населеного пункту с. Розсохуватка та с. Новоселиця Катеринопільського району Черкаської області, умисно, пред`явив неповнолітньому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , незаконну вимогу про передачу йому грошових коштів у сумі 1 000 грн.. Вказані кошти, як на переконання ОСОБА_9 , були викрадені ОСОБА_6 з будинку матері обвинуваченого ОСОБА_11 , який розташований по АДРЕСА_1 . Після відмови ОСОБА_6 у передачі грошових коштів пред`явив останньому вимогу у передачі 1 500 грн. та умисно наніс 1 удар ногою у щелепу потерпілого ОСОБА_6 .. Таким чином своїми діями висловив погрозу ОСОБА_6 у застосуванні насильства над ним, створивши у останнього переконання у нанесенні йому тілесних ушкоджень в майбутньому, у разі відмови в передачі грошових коштів. Після чого заставив ОСОБА_6 дістати з власних кишень усе майно, яке складалося з чоловічого гаманця, власником якого був неповнолітній потерпілий ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_3 та покласти його на сидіння мопеду. Оглянувши гаманець, виявив у останньому наступні документи: банківську картку для виплат № НОМЕР_1 , видану АТ КБ «ПРИВАТБАНК», строк дії - березень 2021 року; банківську картку № НОМЕР_2 , видану АТ «Райффайзен Банк Аваль», строк дії - грудень 2020 року, власником яких є ОСОБА_6 .. Після цього ОСОБА_9 повідомив ОСОБА_6 , що з метою забезпечення виконання останнім вимоги у передачі йому грошових коштів у сумі 1 500 грн. буде утримувати у себе вказаний гаманець разом із вказаними офіційними документами. Таким чином, діючи з інших особистих мотивів, відкрито заволодів, належними потерпілому ОСОБА_6 офіційними документами.

Він же, 20.05.2018 близько 16 години, перебуваючи в с. Розсохуватка по вул. Центральна, поруч із дорожнім знаком - кінець населеного пункту «Розсохуватка», що розташований на межі населеного пункту с. Розсохуватка та с. Новоселиця Катеринопільського району Черкаської області, умисно, пред`явив неповнолітньому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , незаконну вимогу про передачу йому грошових коштів у сумі 1 000 грн.. Вказані кошти, як на переконання ОСОБА_9 , були викрадені ОСОБА_6 з будинку матері обвинуваченого ОСОБА_11 , який розташований по АДРЕСА_1 . Після відмови ОСОБА_6 у передачі грошових коштів пред`явив останньому вимогу у передачі 1 500 грн. та умисно наніс 1 удар ногою у щелепу потерпілого ОСОБА_6 .. Таким чином своїми діями висловив погрозу ОСОБА_6 у застосуванні насильства над ним, створивши у останнього переконання у нанесенні йому тілесних ушкоджень в майбутньому, у разі відмови в передачі грошових коштів. Після чого заставив ОСОБА_6 дістати з власних кишень усе майно, яке складалося з чоловічого гаманця, власником якого був неповнолітній потерпілий ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_3 та покласти його на сидіння мопеду. Оглянувши гаманець, виявив у останньому паспорт громадянина України № НОМЕР_3 , виданий 27.07.2017 на ім`я ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Після цього ОСОБА_9 повідомив ОСОБА_6 , що з метою забезпечення виконання останнім вимоги у передачі йому грошових коштів у сумі 1 500 грн. буде утримувати у себе вказаний гаманець разом із паспортом. Таким чином, незаконно заволодів, належним потерпілому ОСОБА_6 паспортом.

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_9 винуватість у вчиненні інкримінованих йому правопорушень визнав частково та щиро розкаявся. Зокрема, пояснив, що визнає свою винуватість у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 189 КК України, оскільки добросовісно вважав ОСОБА_6 причетним до викрадення у його матері ОСОБА_11 грошових коштів у сумі 1000 грн.. Не бажаючи звертатися до поліції, вирішив самостійно примусити ОСОБА_6 до повернення викрадення та з цією метою дійсно висловив останньому вимогу про повернення викрадених коштів. При цьому пояснив, що з метою забезпечення повернення коштів, утримував у себе, відібраний у ОСОБА_6 гаманець, але бачив у останньому лише гроші, частину з яких повернув ОСОБА_6 для оплати вартості проїзду громадським транспортом. Також пояснив, що тілесних ушкоджень ОСОБА_6 він не завдавав, а обмежився висловленням погроз у застосуванні такого насильства, якщо кошти не будуть повернуті. Причетність до викрадення офіційних документів та паспорту заперечив, пояснивши, що оглянувши гаманець, виявив у останньому лише гроші, але при цьому не помітив ні паспорту, ні банківських карток. Зберігав гаманець разом із невідомим йому вмістом та добровільно видав останній на вимогу працівників поліції.

Не зважаючи, на заперечення ОСОБА_9 своєї винуватості, його винуватість підтверджується дослідженими судом доказами.

Показаннями потерпілого ОСОБА_6 , який в судовому засіданні пояснив, що 20.05.2018 року близько 16 години рухався пішки з с. Розсохуватка у напрямку с. Новоселиця, Катеринопільського району. Неподалік дорожнього знаку про закінчення населеного пункту Розсохуватка його наздогнав ОСОБА_9 , який рухався на мопеді. Зупинився на вимогу ОСОБА_9 , оскільки мав з ним неприязні відносини, що виникли з приводу обвинувачень останнього у викраденні коштів у його матері ОСОБА_11 .. Також пояснив, що за деякий час, приблизно за один, два тижні до вказаних подій, він дійсно приходив до будинку, де ОСОБА_9 проживає разом з матір`ю ОСОБА_11 .. При цьому він, погукавши ОСОБА_9 з двору та, не почувши відповіді зайшов до оселі, де знову погукав останнього. Після цього з кімнати вийшла маті ОСОБА_12 і він, почувши що самого ОСОБА_12 не має вдома, вийшов з оселі. Жодних коштів не брав. Згодом ОСОБА_9 звинуватив його у крадіжці коштів у сумі 1000 грн.. При цьому він, побоюючись погроз фізичною розправою від старшої за віком особи, яким є ОСОБА_9 , під примусом з боку останнього, зізнався у крадіжці, якої не вчинював, але згодом категорично заперечив причетність до неї. Таким чином, на час його зупинки ОСОБА_9 20.05.2018 року він категорично заперечував свою причетність до викрадення коштів. Після зупинки за вимогою ОСОБА_9 останній в черговий раз вимагав повернути викрадені, як на його думку, кошти спочатку у сумі 1000 грн. а потім 1500, оскільки довго не віддавав. Отримавши чергову відмову, ОСОБА_9 вдарив його ногою у щелепу. Після чого, погрожуючи подальшим застосуванням насильства, примусив вивернути кишені в яких перебував чоловічий гаманець. Вказаним гаманцем він користувався тимчасово за згодою власника ОСОБА_7 , зберігаючи у ньому власні кошти, паспорт та банківські картки для отримування стипендії. Після чого ОСОБА_13 відкрив гаманець та, побачивши там грошові кошти у сумі близько 50 грн., паспорт та банківські картки пояснив, що буде утримувати вказаний гаманець разом з документами, доки він ( ОСОБА_6 ) не поверне кошти, а, якщо він буде ухилятися від повернення коштів, то на його паспорт буде отриманий кредит і картки будуть використанні за призначенням. Після чого він попросив у ОСОБА_9 повернути хоча б частину коштів для оплати вартості проїзду на що останній погодився і повернув йому необхідну суму коштів, а решту залишив у гаманці.

Cуд визнає, що вищенаведені показання потерпілого ОСОБА_6 є достовірними, оскільки вони послідовні, докладні, не містять протиріч по суті події злочину та в цілому узгоджуються з іншими дослідженими судом доказами.

На підставі викладеного, суд визнає доведеною винуватість ОСОБА_9 : за епізодом висловлення вимоги про передачу грошових коштів у вимозі передачі чужого майна з погрозою насильства над потерпілим і кваліфікує його дії за ч. 1 ст. 189 КК України; за епізодом заволодіння банківськими картками у викраденні офіційних документів вчиненому в інших особистих інтересах і кваліфікує його дії за ч. 1 ст. 357 КК України та за епізодом заволодіння паспортом у незаконному заволодінні паспортом і кваліфікує його дії за ч. 3 ст. 357 КК України.

Суд відкидає як необґрунтовані твердження обвинуваченого ОСОБА_9 про його непричетність до вчинення кримінальних проступків, передбачених ч.ч.1,3 ст. 357 КК України, а також до завдання удару потерпілому, оскільки вони не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду та спростовуються сукупністю інших досліджених судом доказів.

За таких обставин, суд оцінює вказані вище твердження обвинуваченого ОСОБА_9 , як такі, що пов`язані з намаганням останнього уникнути відповідальності за вчинені кримінальні правопорушення та, які спростовуються сукупністю інших досліджених по справі доказів.

Призначаючи міру покарання ОСОБА_9 , суд враховує ступінь тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень одне з яких, відповідно до ст. 12 КК України є нетяжким умисним злочином, а інші два кримінальними проступками, особу обвинуваченого, який є особою молодого віку, що за місцем проживання характеризується позитивно, раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, позицію потерпілих, які не наполягають на застосуванні суворого покарання, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставиною, що пом`якшує покарання суд визнає часткове визнання винуватості.
Обставин, що обтяжують покарання судом не встановлено.

На підставі вищевикладеного, суд визнає необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_9 покарання у виді позбавлення волі за нетяжкий умисний злочин та у виді обмеження волі за кожним з кримінальних проступків.

Відповідно до ст. 75 КК України з урахуванням обставин справи згідно яких вбачається наявність у обвинуваченого помилкового уявлення щодо особи, яка заволоділа грошима його матері, відсутності обставин, що обтяжують покарання, значного часу, який сплив з моменту вчинення злочину, істотної зміни соціального статусу обвинуваченого внаслідок працевлаштування та відсутності інших фактів притягнення обвинуваченого до кримінальної відповідальності, що свідчить про зменшення ступеня суспільної небезпеки останнього, суд дійшов висновку про можливість виправлення ОСОБА_9 без відбування покарання з випробуванням, з покладенням на нього виконання певних обов`язків з числа, передбачених ст. 76 КК України.

Оскільки ОСОБА_9 , клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності за вчинення кримінальних проступків, передбачених ч.ч. 1,3 ст. 357 КК України з підстав, передбачених ст. 49 КК України не заявив, вину у вчиненні вказаних проступків не визнав, а отже його вина може бути встановлена лише вироком суду, тому в силу положень ст. ст. 74 ч. 5, 49 ч.1 п. 2 КК України він підлягає звільненню від покарання у зв`язку із закінченням строків давності. При цьому суд враховує, що вказані вище кримінальні проступки вчинено 20.05.2018 року, і станом на 27.10.2021 року встановлений п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України (в редакції Закону від 14.10.2014 року) трьохрічний строк давності закінчився.

Відповідно до ст. 100 КПК України речові докази: банківські картки та паспорт залишити власнику ОСОБА_6 , звільнивши останнього від зобов`язань за зберігальною розпискою; чоловічий гаманець залишити власнику ОСОБА_7 , звільнивши останнього від зобов`язань за зберігальною розпискою.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

ОСОБА_9 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 189, ч. 1 ст. 357, ч. 3 ст. 357 КК України та призначити йому покарання:
За ч. 1 ст. 189 КК України у виді позбавлення волі на строк 1 (Один) рік;
За ч. 1 ст. 357 КК України у виді обмеження волі на строк 1 (Один) рік;
За ч. 3 ст. 357 КК України у виді обмеження волі на строк 2 (Два) роки.

На підставі ст. ст. 74 ч. 5, 49 ч.1 п. 2 КК України (в редакції Закону від 14.10.2014 року) ОСОБА_9 звільнити від покарання у виді обмеження волі строком на 1 рік, призначеного йому за ч. 1 ст. 357 КК України.

На підставі ст. ст. 74 ч. 5, 49 ч.1 п. 2 КК України (в редакції Закону від 14.10.2014 року) ОСОБА_9 звільнити від покарання у виді обмеження волі строком на 2 роки, призначеного йому за ч. 3 ст. 357 КК України.

На підставі ст.ст. 75,76 КК України звільнити засудженого ОСОБА_9 від відбування покарання у виді позбавлення волі строком на один рік, призначеного з ч. 1 ст. 189 КК України з випробуванням строком на 1 (Один) рік, зобов`язавши його періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Відповідно до ст. 100 КПК України речові докази: банківські картки та паспорт залишити власнику ОСОБА_6 , звільнивши останнього від зобов`язань за зберігальною розпискою; чоловічий гаманець залишити власнику ОСОБА_7 , звільнивши останнього від зобов`язань за зберігальною розпискою.

Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Черкаського апеляційного суду через Катеринопільський районний суд, протягом 30 днів, з дня його проголошення.

Головуючий ОСОБА_1