Справа № 305/1425/20
Номер провадження 1-кп/305/205/21
УХВАЛА

про відмову в затвердженні угоди про визнання винуватості

07.10.2021. Рахівський районний суд Закарпатської області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1

секретаря судового засідання ОСОБА_2
з участю: прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
захисника ОСОБА_5
розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в місті Рахів кримінальне провадження, відомості про яке 28.08.2020 внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000919 відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця с. Богдан Рахівського району Закарпатської області, з середньою освітою, неодруженого, зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_1 , 21.01.2020 судимого Рахівським районним судом Закарпатської області за ч.1 ст.186 КК України до покарання у виді штрафу,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.332 КК України,-

ВСТАНОВИВ:
18 вересня 2020 року до Рахівського районного суду Закарпатської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні, відомості про яке 28.08.2020 внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000919 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.322 КК України, з угодою про визнання винуватості між підозрюваним ОСОБА_4 та прокурором другого відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримання публічного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою та транснаціональною злочинністю Київської обласної прокуратури ОСОБА_6 .

Як вбачається з обвинувального акту та угоди про визнання винуватості, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.332 КК України та відповідно його дії кваліфіковано, як незаконне переправлення осіб через державний кордон України, шляхом надання засобів, вчиненого за попередньою змовою групою осіб.

Згідно з обвинувальним актом вказане правопорушення вчинено за наступних обставин.

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , особа 1 (матеріали стосовно якої виділено в окреме провадження), в період з 25.05.2020 до 28.05.2020 у невстановлений досудовим розслідуванням час та місці маючи умисел на незаконне переправлення ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , поза пунктом пропуску державного кордону України, розуміючи, що самостійно, без залучення інших осіб, не зможе досягти бажаного злочинного результату, розробив відповідний злочинний план, який передбачав домовленість з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , особою 2 (матеріали стосовно якої виділено в окреме кримінальне провадження), про переправлення поза межами пункту пропуску державного кордону України ОСОБА_9 та ОСОБА_8 шляхом надання порад, вказівок та наданням засобів для досягнення бажаного результату.

Так, особа 2 (матеріали стосовно якої виділено в окреме кримінальне провадження), особа 3 (матеріали стосовно якої виділено в окреме кримінальне провадження) та ОСОБА_4 , отримавши пропозицію від особи 1 (матеріали стосовно якої виділено в окреме кримінальне провадження) щодо незаконного переправлення ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , поза пунктом пропуску державного кордону України, при цьому будучи обізнаними про порядок перетину державного кордону України громадянами України та іноземними громадянами, у порушення вимог ст.ст. 9, 12 Закону України «Про державний кодон України», а також, що за порушення вказаних законів наступає кримінальна відповідальність, дійшли спільної згоди на вчинення таких дій, чим вступили у попередню змову.

Так, особа 1 (матеріали стосовно якої виділено в окреме кримінальне провадження) на виконання спільного з особою 2 (матеріали стосовно якої виділено в окреме кримінальне провадження), особою 3 (матеріали стосовно якої виділено в окреме кримінальне провадження) та ОСОБА_4 , з метою реалізації злочинного умислу, 28.05.2020, зустрівшись з ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , приблизно о 06:00 годині, за раніше обумовленою адресою неподалік м.Рахів Закарпатської області на автодорозі поряд із стовпом електропостачання «СКАЛ 254 л.3 5/17», продовжуючи реалізувати злочинний умисел, перемістили останніх до автомобілю марки Nissan Patrol з реєстраційним номером НОМЕР_1 , який стояв у напрямку кордону під супроводженням особи 1 (матеріали стосовно якої виділено в окреме кримінальне провадження), на автомобілі марки Skoda Octavia 1.9D з реєстраційним номером Республіки Польща НОМЕР_2 повідомивши останнім про те, що вони будуть рухатись до міста Сучава, Республіки Румунії, були затримані працівниками поліції, чим припинили злочинну діяльність особи 2 (матеріали стосовно якої виділено в окреме кримінальне провадження), особи 3 (матеріали стосовно якої виділено в окреме кримінальне провадження), ОСОБА_4 та особи 1 (матеріали стосовно якої виділено в окреме кримінальне провадження).

Відповідно до змісту угоди про визнання винуватості вона містить формулювання обвинувачення, пред`явленого ОСОБА_4 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.332 КК України; прокурор ОСОБА_6 та підозрюваний ОСОБА_4 , за участю захисника ОСОБА_5 , дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій підозрюваного; істотних для даного кримінального провадження обставин; підозрюваний беззастережно визнав свою винуватість у зазначеному вище діянні; узгоджене покарання та згоду підозрюваного ОСОБА_4 на призначення покарання та звільнення від його відбування з випробуванням з іспитовим строком.

Так, сторонами угоди було узгоджено призначення за ч.2 ст.332 КК України покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років та на підставі ст.75 КК України, подальшого звільнення від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком та покладенням обов`язків, передбачених ст.76 КК України.

Також, в угоді про визнання винуватості зазначено про наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст.473 КПК України, та наслідки її невиконання, передбачені ст.476 КПК України.

У підготовчому судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 просив затвердити угоду про визнання винуватості. Окрім цього, прокурор просив долучити до матеріалів справи документи, які характеризують особистість обвинуваченого ОСОБА_4 .

Обвинувачений ОСОБА_4 свою вину в інкримінованому кримінальному правопорушенні визнав повністю, щиро покаявся та просив затвердити угоду про визнання винуватості.

Захисник ОСОБА_5 у підготовчому судовому засіданні також просила затвердити угоду про визнання винуватості та призначити узгоджене сторонами покарання.

Потерпілі в даному кримінальному провадженні відсутні.

Заслухавши думку учасників підготовчого судового провадження, які просили затвердити угоду про визнання винуватості, дослідивши обвинувальний акт з угодою про визнання винуватості, суд дійшов такого висновку.

Згідно з п.2 ч.1 ст.468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Відповідно ч.1 ст.472 КПК України в угоді про визнання винуватості зазначаються її сторони, формулювання підозри чи обвинувачення та його правова кваліфікація з зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, істотні для відповідного кримінального провадження обставини, беззастережне визнання підозрюваним чи обвинуваченим своєї винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, обов`язки підозрюваного чи обвинуваченого щодо співпраці у викритті кримінального правопорушення, вчиненого іншою особою (якщо відповідні домовленості мали місце), умови часткового звільнення підозрюваного, обвинуваченого від цивільної відповідальності у вигляді відшкодування державі збитків внаслідок вчинення ним кримінального правопорушення, узгоджене покарання та згода підозрюваного, обвинуваченого на його призначення або на призначення покарання та звільнення від його відбування з випробуванням, умови застосування спеціальної конфіскації, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені статтею 473 цього Кодексу, наслідки невиконання угоди.

Згідно з положеннями ч.7 ст.474 КПК України, суд перевіряє угоду на відповідність вимогам цього Кодексу та/або закону. Суд відмовляє в затвердженні угоди, якщо: 1) умови угоди суперечать вимогам цього Кодексу та/або закону, в тому числі допущена неправильна правова кваліфікація кримінального правопорушення, яке є більш тяжким ніж те, щодо якого передбачена можливість укладення угоди; 2) умови угоди не відповідають інтересам суспільства; 3) умови угоди порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб; 4) існують обґрунтовані підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним, або сторони не примирилися; 5) очевидна неможливість виконання обвинуваченим взятих на себе за угодою зобов`язань; 6) відсутні фактичні підстави для визнання винуватості.

У відповідності до п.1 ч.3 ст.314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому ст.468-475 КПК України.

Згідно з п.1 ч.7 ст.474 КПК України, у разі невідповідності угоди вимогам КПК України, суд у підготовчому судовому засіданні відмовляє в затвердженні угоди, якщо умови угоди не відповідають вимогам цього Кодексу та/або закону.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.332 КК України, яке згідно ст.12 КК України є тяжким злочином, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до семи років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років.

Разом з тим, судом встановлено, що узгоджене в угоді про визнання винуватості покарання за ч.2 ст.332 КК України не відповідає вимогам Кримінального кодексу України, оскільки в угоді сторонами визначено покарання за ч.2 ст.332 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 років, з подальшим звільненням обвинуваченого ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком, на підставі ст. 75 КК України та покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Так, як вбачається з вимоги про судимість, яка долучена прокурором під час підготовчого судового засідання, ОСОБА_4 раніше двічі притягувався до кримінальної відповідальності.

Зокрема, згідно вимоги про судимість, 26.06.2019, Головним управлінням міндоходів у Закарпатській області до суду направлено обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000013 від 08.02.2018 стосовно ОСОБА_4 про обвинувачення його у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.204 КК України.

При цьому, відомості щодо результатів розгляду судом зазначеного обвинувального акту стосовно ОСОБА_4 у вимозі про судимість відсутні.

Разом з тим, як вбачається з ухвали Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 21.11.2019 (справа № 308/7450/19), текст якої наявний у Єдиному державному реєстру судових рішень за посиланням https://reyestr.court.gov.ua/Review/85860498, ОСОБА_4 звільнено від кримінальної відповідальності, передбаченої ч.1 ст.204 КК України, на підставі ст.48 КК України, а кримінальне провадження стосовно нього закрито.

Окрім цього, як видно з вимоги про судимість, на підставі вироку Рахівського районного суду від 23.01.2020 ОСОБА_4 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого правопорушення, передбаченого ч.1 ст.186 КК України та призначено покарання у виді штрафу у розмірі 850 гривень.

Отже, як встановлено судом, ОСОБА_4 після звільнення від кримінальної відповідальності на підставі ст.48 КК України, у зв`язку зі зміною обстановки, не зробив для себе належних висновків та вчинив новий умисний корисливий злочин проти власності, за що його було притягнуто до кримінальної відповідальності та призначено покарання у виді штрафу у розмірі 850 гривень.

Однак, незважаючи на це ОСОБА_4 на шлях виправлення не став та знову обвинувачується у вчиненні умисного тяжкого злочину.

Наведені вище обставини, дають суду підстави вважати, що умови угоди суперечать вимогам КПК України, оскільки, на думку суду, узгоджене сторонами покарання з подальшим звільненням ОСОБА_4 від відбуття покарання з випробуванням, не відповідає загальним засадам призначення покарання з огляду на системний аналіз положень Розділу XI та ч.2 ст.332 КК України, що унеможливлює затвердження судом угоди.

Враховуючи наведене вище, суд дійшов висновку, що угода про визнання винуватості між підозрюваним ОСОБА_4 та заступником начальника відділу прокуратури Київської області ОСОБА_6 від 02 жовтня 2020 року, не відповідає вимогам чинного КПК України, у зв`язку з чим в її затвердженні слід відмовити.

У зв`язку з відмовою у затвердженні угоди, суд вважає за необхідне продовжити судовий розгляд обвинувального акту стосовно ОСОБА_4 у загальному порядку.

Керуючись ст. 314, 469, 470, 472-474 КПК України,-

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у затвердженні угоди про визнання винуватості від 02.10.2020, укладеної між прокурором ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_4 у присутності захисника адвоката ОСОБА_5 .

Розгляд обвинувального акту у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.332 КК України продовжити в загальному порядку.

Роз`яснити учасникам судового провадження, що повторне звернення з угодою в одному кримінальному провадженні не допускається.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали проголошено 12 жовтня 2021 року об 11 годині 30 хвилин.

Головуюча: ОСОБА_1