справа № 361/5137/20
провадження № 1-кп/361/448/21
УХВАЛА
09 листопада 2021 року м. Бровари

Броварський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого-судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря прокурора потерпілого представників потерпілого: обвинувачених: захисників: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002962 від 21 жовтня 2019 року, клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під ватрою обвинуваченим:
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю міста Канібадам Республіки Таджикистан, громадянину України, з повною середньою освітою, одруженому, фізичній особі-підприємцю, зареєстрованому та проживаючому за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимому,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 28 ч. 2 ст. 15 п. 6 ч. 2 ст. 115 КК України,
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженцю міста Кривий Ріг Дніпропетровської області, громадянину України, з повною середньою освітою, неодруженому, не працюючому, зареєстрованому та проживаючому за адресою: АДРЕСА_2 , відповідно до положень ст. 89 КК України не судимому,
у вчиненні у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 28 ч. 2 ст. 15 п. 6 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 263 КК України,
в с т а н о в и в :
У провадженні Броварського міськрайонного суду Київської області перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 28 ч. 2 ст. 15 п. 6 ч. 2 ст. 115 КК України, ОСОБА_8 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 28 ч. 2 ст. 15 п. 6 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 263 КК України, та ОСОБА_9 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 28 ч. 2 ст. 15 п. 6 ч. 2 ст. 115, ч. 2 ст. 15 п. 9 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 263 КК України.
Прокурор ОСОБА_3 подала до суду клопотання, яке підтримала у судовому засіданні та у якому просила суд продовжити обвинуваченим ОСОБА_7 та ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, яке обґрунтовувала тим, що відносно обвинувачених продовжують існувати ризики, передбачені п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які на даний час не зменшилися та не відпали, а також врахувати, що ОСОБА_7 і ОСОБА_8 обвинувачуються у вчиненні особливо тяжких злочинів, тому, розуміючи, що у разі визнання їх винуватими у вчиненні вказаних злочинів, їм загрожує покарання виключно у виді позбавлення волі, тому вони можуть переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілих у цьому кримінальному провадженні та продовжити вчиняти злочин, у якому вони обвинувачуються, оскільки він до кінця ними не доведений.

Відповідно до п. 205 розділу ХІ Перехідних положень КПК України у разі неможливості у визначений цим Кодексом строк суддею (колегією суддів) розглянути клопотання про обрання або продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, крім клопотання, поданого на розгляд до Вищого антикорупційного суду, воно може бути передано на розгляд до іншого судді, визначеного в порядку, встановленому частиною третьою статті 35 цього Кодексу, або розглянуто головуючим, а за його відсутності іншим суддею зі складу колегії суддів, якщо справа розглядається колегіально.

Кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 28 ч. 2 ст. 15 п. 6 ч. 2 ст. 115 КК України, ОСОБА_8 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 28 ч. 2 ст. 15 п. 6 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 263 КК України та ОСОБА_9 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 28 ч. 2 ст. 15 п. 6 ч. 2 ст. 115, ч. 2 ст. 15 п. 9 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 263 КК України, розглядається колегією у складі трьох суддів. На даний час, через перебування головуючого у справі судді ОСОБА_13 на лікарняному, розгляд клопотань прокурора про продовження обвинуваченим строку тримання під вартою колегією суддів є неможливим, тому розгляд клопотань прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_7 та ОСОБА_8 вирішується іншим суддею зі складу колегії суддів, який приймає участь у даному кримінальному провадженні.

Потерпілий ОСОБА_4 у судовому засіданні клопотання прокурора підтримав, просив суд його задовольнити.

Представники потерпілого ОСОБА_4 адвокати ОСОБА_6 та ОСОБА_5 у суді клопотання прокурора підтримали, просили суд продовжити застосований до обвинувачених запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, вказуючи на обґрунтованість підозри ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованих їм злочинів, а також на те, що зазначені прокурором ризики не відпали.
Обвинувачений ОСОБА_7 у судовому засіданні проти задоволення клопотання прокурора заперечував.

Захисник ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_14 у суді проти задоволення клопотання заперечував, посилаючись на необґрунтованість поданого клопотання та недоведеність ризиків, вказуючи на те, що обґрунтованість підозри його підзахисного ґрунтується на припущеннях про вчинення ним злочину. ОСОБА_7 уже тривалий час тримається під вартою, судовий розгляд даного кримінального провадженні судом ще не розпочатий, останній має на утриманні трьох малолітніх дітей, постійне місце проживання, наміру ухилятися від суду чи впливати на потерпілих він має.

Обвинувачений ОСОБА_8 у судовому засіданні теж заперечував проти задоволення клопотання прокурора, просив суд застосувати до нього цілодобовий домашній арешт.

Захисник ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_11 у суді підтримав позицію свого підзахисного, проти задоволення клопотання прокурора та продовження ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою заперечував, посилаючись на недоведеність ризиків та необґрунтованість клопотання прокурора.

Думка обвинуваченого ОСОБА_9 щодо вказаних клопотань за заявою його захисника ОСОБА_12 у суді не з`ясовувалась, через неявку у судове засідання перекладача, подані прокурором клопотання на права обвинуваченого ОСОБА_9 не впливають.

Вислухавши думки учасників судового засідання, перевіривши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків.

За змістом ч. ч. 1, 2 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Згідно із ч. 3 ст. 331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

22 вересня 2021 року ухвалою колегії суддів Броварського міськрайонного суду Київської області обвинуваченим ОСОБА_7 та ОСОБА_8 продовжено строк тримання під вартою по 20 листопада 2021 року, мотивуючи існуванням на момент розгляду кримінального провадження ризиків, передбачених п. п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

За змістом ч. 2 ст. 29 Конституції України ніхто не може бути заарештованим або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

У п. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року закріплено право кожного на свободу та особисту недоторканність; заборону позбавлення свободи, крім випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків.

Згідно із ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

За змістом п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Європейський Суд з прав людини у своєму рішенні від 20 травня 2010 року у справі Москаленко проти України зазначив, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду.

У рішенні від 10 лютого 2011 року у справі Харченко проти України Європейський Суд з прав людини вказав на те, що тримання під вартою може бути виправданим за наявності певного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважує принцип поваги до особистої недоторканості.

Посилання прокурора на обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 28 ч. 2 ст. 15 п. 6 ч. 2 ст. 115 КК України, ОСОБА_8 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 28 ч. 2 ст. 15 п. 6 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 263 КК України,що не може бути перевірено судом на даній стадії судового провадження, є підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Прокурором доведено наявність ризиків передбачених п. п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, які полягають у можливості переховуванні обвинувачених від суду під острахом невідворотності засудження до позбавлення волі, а також незаконного впливу на потерпілих, оскільки потерпілі ОСОБА_4 та ОСОБА_15 у суді заявляли щодо побоювання за своє життя у разі застосування до обвинувачених менш суворого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.

Що стосується ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, щодо можливості продовження вчинення обвинуваченими кримінального правопорушення, оскільки вчинені ними злочини до кінця не доведені, прокурором у судовому засіданні не підтверджено.

На переконання суду, будь-які менш суворі запобіжні заходи, ніж тримання під вартою, враховуючи продовження існування відносно ОСОБА_7 та ОСОБА_8 ризиків, передбачених п. п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, не забезпечать дотримання обвинуваченими процесуальних обов`язків під час судового розгляду, що зумовлює продовження їм запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів та виключає можливість застосування до обвинувачених більш м`якого запобіжного заходу, зокрема, цілодобового домашнього арешту за місцем проживання.

Відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України, підстави для визначення розміру застави у даному кримінальному провадженні відсутні.

На підставі викладеного вище, керуючись ст. ст. 2, 177, 183, 331, 369, 372, 376, п. 205 розділу ХІ Перехідних положень КПК України, суд,

п о с т а н о в и в :
Клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_7 та ОСОБА_8 задовольнити.
Продовжити ОСОБА_7 , обвинуваченому у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 28 ч. 2 ст. 15 п. 6 ч. 2 ст. 115 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою по 07 січня 2022 року та утримувати його в Державній установі Київський слідчий ізолятор Міністерства юстиції України.

Продовжити ОСОБА_8 , обвинуваченому у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 28 ч. 2 ст. 15 п. 6 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 263 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою по 07 січня 2022 року та утримувати його в Державній установі Київський слідчий ізолятор Міністерства юстиції України.

Ухвала суду підлягає до негайного виконання та може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1