Справа №489/1091/20
Провадження №1-кп/489/371/21
ВИРОК
іменем України

10 листопада 2021 року м.Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , перекладача ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , представника потерпілого ОСОБА_7 , розглянувши у судовому засіданні кримінальне провадження на підставі обвинувального акту за обвинуваченням:
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Тбілісі Грузії, раніше не судимого, неодруженого, місце проживання якого зареєстровано та проживає за адресою АДРЕСА_1 ,
у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України,

встановив:

06 грудня 2019 року близько 20:45 години ОСОБА_9 , керуючи технічно справним автомобілем марки «ТОYОТА САМRY», реєстраційний номер НОМЕР_1 , у темну пору доби, рухався проїзною частиною проспекту Богоявленського в напрямку від вул. Театральна в бік вул. Авангардна, в м. Миколаєві та в момент проїзду регульованого світлофором перехрестя проспекту Богоявленського та вул. Південна у м. Миколаєві, ОСОБА_9 , порушивши вимоги п.п. 2.3 «б», 10.1, 16,6 Правил дорожнього руху України, допустив зіткнення із мотоциклом «YАМАНА XVS1300», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_10 , який рухався назустріч, внаслідок чого ОСОБА_10 отримав тілесні ушкодження, які відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень. Вищевказаними діями ОСОБА_11 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.286 КК України - порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому тяжкі тілесні ушкодження.
Обвинувачений визнав усі докази, що є у справі, учасники судового розгляду не оспорюють кваліфікації дій обвинуваченого органом досудового розслідування, обвинувачений повністю визнав вину у вчиненому злочині та у скоєному щиро розкаявся, цивільний позов не визнав, оскільки потерпілий сам оплачував лікування, а довідка медичного закладу про вартість лікування є недопустимим доказом. Пояснив, що рухався в темну пору доби на автомобілі із правим розташуванням керма на зелений сигнал світлофора і не побачив потерпілого на мотоциклі, внаслідок чого допустив з ним зіткнення.

Винуватість обвинуваченого підтверджується як його визнанням своєї вини у вчиненні злочину, наданими поясненнями, висновком експерта від 18.02.2020 року №28 за результатами інженерно-транспортної експертизи, висновком експерта від 20.02.2020 року №27 за результатами інженерно-транспортної експертизи, висновком експерта від 18.02.2020 року №29 за результатами інженерно-транспортної експертизи, висновком експерта від 21.02.2020 року №158 за результатами судово-медичної експертизи, висновком експерта від 21.02.2020 року №20-167 за результатами автотехнічної експертизи по дослідженню обставин і механізму ДТП, так і тими доказами, що були зібрані органом досудового розслідування і які обвинувачений визнав в судовому засіданні відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України.

Дії обвинуваченого суд кваліфікує за ч.2 ст.286 КК України як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому тяжкі тілесні ушкодження.
Призначаючи покарання, суд враховує тяжкість вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, має постійне місце проживання, на диспансерному обліку у лікаря-психіатра та у лікаря-нарколога не перебуває.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, суд вважає є щире каяття у вчиненому. Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченим, судом не встановлено.

Беручи до уваги те, що особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, одночасно враховуючи зазначені обставини, з урахуванням особи винного, суд прийшов до висновку про доцільність призначення обвинуваченому покарання в межах санкції статті у виді позбавлення волі із звільненням від відбування покарання з випробуванням та без позбавлення права керування транспортними засобами.

Прокурором в інтересах держави в особі Комунального некомерційного підприємства Миколаївської міської ради «Міська лікарня швидкої медичної допомоги» про стягнення з обвинуваченого витрачених коштів на лікування потерпілого від кримінального правопорушення ОСОБА_10 , який перебував на стаціонарному лікуванні у травматологічному і хірургічному відділенні з 06.12.2019 року по 22.01.2020 року, в сумі 52536,33 гривень, що підтверджуються довідкою КНП ММР «Міська лікарня швидкої медичної допомоги» №10 від 27.02.2020 року.

Згідно ст.1206 ЦК України особа, яка вчинила злочин, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого.

Відповідно до ч.5 ст.128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.2 ст.83 ЦПК України позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви.

Прокурором разом із позовною заявою подано лише один доказ, а саме довідку від 27.02.2020 року №10, за змістом якої вартість лікування хворого ОСОБА_10 за 47 л/дн складає 52536,33 грн, з яких заробітна плата 22931,16, нарахування на з/пл 5000,74, господарчі та комунальні витрати 5519,16, харчування 279,17, медикаменти 18806,10.

За змістом пункту 2 Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від

злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до

відповідного бюджету і їх використання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.07.1993 року №545, сума коштів, яка підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров`я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, виходячи з кількості ліжко-днів, проведених ним в стаціонарі, та вартості витрат на його лікування в день. Визначення суми витрат на лікування потерпілого за один ліжко-день провадиться виходячи з фактичної кількості ліжко-днів і загальної суми фактичних витрат за місяць (в якому проводилось лікування) на утримання лікувального закладу, за винятком витрат на капітальні вкладення, капітальний ремонт і придбання інвентаря та обладнання.

Оскільки у наданій прокурором довідці закладу охорони здоров`я відсутня вартість витрат на лікування потерпілого в день і жодними доказами для можливості перевірки правильності розрахунку не підтверджено суми фактичних витрат за місяць (в якому проводилось лікування) на утримання лікувального закладу, така довідка не є належним доказом понесених витрат, тому за відсутності будь-яких інших доказів на обґрунтування позовних вимог такий позов задоволенню не підлягає.

Процесуальні витрати на проведення експертиз необхідно стягнути на користь держави, питання про речові докази слід вирішити відповідно до вимог ст.100 КПК України.

Керуючись ч.3 ст.349, ст.ст.368, 370, 374 КПК України, суд

ухвалив:

ОСОБА_8 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки без позбавлення права керувати транспортними засобами.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_8 від відбування призначеного цим вироком покарання з випробуванням на 1(один) рік, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього відповідно до ст.76 КК України обов`язки.

В порядку ст.76 КК України зобов`язати ОСОБА_8 повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Стягнути з ОСОБА_8 на користь держави процесуальні витрати на проведення експертиз у розмірі 6495 гривень 28 копійок.

Цивільний позов прокурора в інтересах держави в особі Комунального некомерційного підприємства Миколаївської міської ради «Міська лікарня швидкої медичної допомоги» залишити без задоволення.

Повернути ОСОБА_12 визнаний речовим доказом відеореєстратор, переданий на зберігання за квитанцією №029.

Залишити ОСОБА_12 автомобіль марки «ТОYОТА САМRY», реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Залишити ОСОБА_10 мотоцикл «YАМАНА XVS1300», реєстраційний номер НОМЕР_2 .

Залишити в матеріалах кримінального провадження визнані речовими доказами флеш-накопичувач із відеозаписом, три оптичні диски DVD-R з відеозаписами.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Вирок може бути оскарженим в апеляційному порядку до Миколаївського апеляційного суду через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя