КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/824/6770/2021 Суддя-доповідач у суді апеляційної інстанції ОСОБА_2
Категорія: ст. ст. 170-173 КПК України
У Х В А Л А
20 грудня 2021 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою, з доповненнями представника власника майна ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 , на ухвалу слідчого судді Святошинського районного суду м. Києва від 17 вересня 2021 року, -
прокурора ОСОБА_8 ,
представників власника майна - адвокатів ОСОБА_9 ,

в с т а н о в и л а:
На обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт зазначає, що вказана ухвала є незаконною та такою, що постановлена з грубим порушенням норм процесуального права.
Більше того, суд першої інстанції безпідставно відмовив представнику скаржника в наданні матеріалів справи для ознайомлення,що є порушенням ч. 3 ст. 642, ч. 1, 2 ст. 317, ч. 4 ст. 395 Кримінального процесуального кодексу України, п. 1 розділу X Інструкції з діловодства в місцевих та апеляційних судах України, що затверджена наказом Державної судової адміністрації України №814 від 20.08.2019 року.
Заява ОСОБА_12 не містить розміру збитків, які начебто завдані вчиненням злочину, а матеріали справи не містять цивільного позову. В заяві ОСОБА_12 вказує, що всі 11 земельних ділянок належать до земель комунальної власності, в той же час у клопотанні прокурора вказано, що землі належать державі. Тобто, стороною обвинувачення навіть не з`ясовано особу, якій начебто такі земельні ділянки належать.
Крім того апелянт зазначає, що прокурором подано клопотання з порушенням правил підсудності, відсутнє будь-яке аргументування доречності подання клопотання до непідсудного суду, що повністю проігноровано судом першої інстанції.
Під час розгляду клопотання про накладення арешту на земельні ділянки не доведено необхідність арешту майна, не доведено, що майно на яке він просить накласти арешт, відповідає критеріям ст. 98 КПК України, подане клопотання не містить будь-яких доказів існування ризиків передбачених кримінально процесуальним законом.
На обґрунтування вимог клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження апелянт зазначає, що власник майна не був присутній під час оголошення оскаржуваної ухвали, з її змістом він ознайомився лише 05.11.2021 року.
В судове засідання власник майна ОСОБА_6 та його представник адвокат ОСОБА_7 , про причини неявки суд не повідомили, хоча були належним чином повідомлені про дату та час судового засідання. Проте інші представники власника майна та прокурор, які прибули в судове засідання не заперечували щодо продовження розгляду у відсутність даних осіб. За таких обставин колегія суддів приходить до висновку про можливість розгляду апеляційної скарги за відсутності власника майна та його представника, що не суперечить положенням ч. 1 ст. 172 та ч. 4 ст. 405 КПК України.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників власника майна в підтримку поданої апеляційної скарги, з доповненнями, з проханням її задовольнити, пояснення прокурора, який заперечував щодо задоволення вказаної апеляційної скарги та просив залишити її без задоволення, вважав оскаржувану ухвалу законною і обґрунтованою, вивчивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, з доповненнями, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.
Згідно абзацу 2 ч. 3 ст. 395 КПК України, якщо ухвалу слідчого судді постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.
Дослідженням матеріалів судового провадження встановлено, що клопотання прокурора про арешт майна розглянуто у відсутності власника майна ОСОБА_6 та його представника, копію оскаржуваної ухвали представником власника майна отримано тільки 05.11.2021 року та 09.11.2021 подано апеляційну скаргу, відповідно до штампу укрпошти конверті, тобто в строк, передбачений п. 3 ч. 2, ч. 3 ст. 395 КПК України, у зв`язку з чим колегія суддів вбачає підстави для задоволення клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження.
Досудовим розслідуванням у вказаному кримінальному провадженні встановлено, що ОСОБА_14 - в.о. начальника ГУ Держгеокадастру в Київській області, як організатор злочинної схеми, надав вказівку ОСОБА_15 залучити підставних осіб, на котрих на підставі підроблених рішень Лісниківської сільської ради та виданих державних актів було зареєстровано право власності на земельні ділянки.
18.03.2016 ОСОБА_22 надано довіреність ОСОБА_26 , яка посвідчена державним нотаріусом Народницької нотаріальної контори Житомирської області, ОСОБА_27 , за №601, строк дії якої закінчився 18.03.2021.
17.03.2016 ОСОБА_23 надано довіреність ОСОБА_28 , яка посвідчена державним нотаріусом Народницької нотаріальної контори Житомирської області, ОСОБА_27 , за №559, строк дії якої закінчився 17.03.2021.
17.03.2016 ОСОБА_21 надано довіреність ОСОБА_28 , яка посвідчена державним нотаріусом Народницької нотаріальної контори Житомирської області, ОСОБА_27 , за №561, строк дії якої закінчився 17.03.2021.
18.03.2016 ОСОБА_25 надано довіреність ОСОБА_26 , яка посвідчена державним нотаріусом Народницької нотаріальної контори Житомирської області, ОСОБА_27 , за №593, строк дії якої закінчився 18.03.2021.
07.06.2016 ОСОБА_25 надано довіреність ОСОБА_29 , яка посвідчена державним нотаріусом Народницької нотаріальної контори Житомирської області, ОСОБА_27 , за №1011.
18.03.2016 ОСОБА_24 надано довіреність ОСОБА_26 , яка посвідчена державним нотаріусом Народницької нотаріальної контори Житомирської області, ОСОБА_27 , за №600, строк дії якої закінчився 18.03.2021.
Згідно актового запису про смерть №283 від 29.05.2018 ОСОБА_22 являється померлим, дата смерті ІНФОРМАЦІЯ_12 .
Згідно актового запису про смерть №381 від 27.07.2018 ОСОБА_23 являється померлим, дата смерті ІНФОРМАЦІЯ_13 .
Згідно актового запису про смерть №269 від 01.06.2020 ОСОБА_25 являється померлим, дата смерті ІНФОРМАЦІЯ_14 .
В подальшому, ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_25 надали довіреності громадянину ОСОБА_29 , ІНФОРМАЦІЯ_15 , проживає за адресою: АДРЕСА_9 , котрий продав земельні ділянки, що належали ОСОБА_16 та ОСОБА_17 громадянину ОСОБА_30 , ІНФОРМАЦІЯ_16 , а земельну ділянку, що належала ОСОБА_18 ОСОБА_31 , ІНФОРМАЦІЯ_17 , проживає: АДРЕСА_10 .
Також, ОСОБА_19 , ОСОБА_21 , ОСОБА_23 надали довіреності громадянину ОСОБА_28 , ІНФОРМАЦІЯ_18 , проживає: АДРЕСА_11 , котрий продав земельну ділянку, що належала ОСОБА_19 громадянину ОСОБА_32
ОСОБА_20 надав довіреність громадянину ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_19 , проживає: АДРЕСА_12 , котрий продав його земельну ділянку громадянину ОСОБА_33 , ІНФОРМАЦІЯ_20 , проживає: АДРЕСА_13 .
В свою чергу, ОСОБА_34 зазначені дві ділянки, власником яких він став, продав їх громадянці ОСОБА_35 , ІНФОРМАЦІЯ_21 , котра являється дружиною ОСОБА_36 .
ОСОБА_13 надала довіреність громадянину ОСОБА_37 , ІНФОРМАЦІЯ_22 , проживає: АДРЕСА_14 , котрий продав її земельну ділянку громадянину ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_23 , проживає: АДРЕСА_15 .
ОСОБА_22 та ОСОБА_24 надали довіреності громадянину ОСОБА_38 , однак на даний час земельні ділянки не продані.
Окрім того земельні ділянки, котрими володіє ОСОБА_41 по теперішній час продаються через Агенство нерухомості «Схід-Захід», що за адресою: м. Чернігів, пр-т Перемоги, буд. 127, оф. 210, спеціаліст ОСОБА_42 , ІНФОРМАЦІЯ_26 .
Так, ОСОБА_15 , під керівництвом ОСОБА_14 надає вказівки ОСОБА_43 , ОСОБА_28 , ОСОБА_44 , ОСОБА_29 щодо вчинення дій з метою проведення державної реєстрації права на вказані земельні ділянки.
ОСОБА_45 займається пособництвом, забезпечує організацію нотаріальних процесів, підшукує майбутніх покупців на вказані земельні ділянки.
ОСОБА_46 , достовірно знаючи про незаконність оформлюваних та вже оформлених ділянок, набув на них права власності та планує продати добросовісним набувачам, тим самим заволодіти шахрайським шляхом коштами громадян.
За вказівкою ОСОБА_14 , ОСОБА_47 займається пособництвом та видає необхідні документи, прискорює тим самим процеси оформлення.
ОСОБА_48 за грошову винагороду вносить зміни до бази даних щодо параметрів зареєстрованих земельних ділянок.
Також встановлено, що учасники даної злочинної групи, мають чітку ієрархію та розподіл злочинних обов`язків щодо заволодіння подібним шляхом землями державної та комунальної власності на території сільських рад Обухівського району.
На обґрунтування вимог даного клопотання сторона обвинувачення послалась на те, що вказані земельні ділянки є предметом правопорушення в кримінальному провадженні, а також можуть бути використані для забезпечення можливого цивільного позову та зберігатися до набрання законної сили судовим рішенням по вказаним речовим доказам у кримінальному провадженні.
А тому зметою всебічного, повного й неупередженого розслідування, встановлення всіх обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню, а також з метою припинення злочинної діяльності, попередження збитків, що можуть бути заподіяні Державі діями щодо перереєстрації земельних ділянок, в органу досудового розслідування виникла необхідність у накладенні арешту на це майно.
17.09.2021 року ухвалою слідчого судді Святошинського районного суду м. Києва задоволено вказане клопотання прокурора та накладено арешт на зазначені земельні ділянки, із забороною державним органам та органам нотаріату здійснювати будь-які реєстраційні дії в тому числі і реєстрацію (перереєстрацію), пов`язану з відчуженням, зміною, поділом, заставою або іншого виду зміни власників, будівництва на них об`єктів нерухомості, а також забороною здійснення вирубки зелених насаджень, заборонити відділу архітектури виконавчого комітету Феодосіївської сільської ради Київської області вчиняти дії по видачі містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки, заборонити Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Київській області (або їх правонаступникам) вчиняти дії по реєстрації дозвільних документів на забудову земельної ділянки.
Постановляючи ухвалу про задоволення клопотання прокурора про арешт майна, а саме вказаної земельної ділянки, слідчий суддя виходив з того, що стороною кримінального провадження доведено необхідність накладення арешту на майно з метою збереження речових доказів та враховуючи, що майно на яке прокурор просить накласти арешт, відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу, є речовим доказом, містить відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, та з метою попередження подальшого відчуження земельних ділянок та попередження заподіяння збитків державі до встановлення всіх обставин вчиненого кримінального правопорушення, а так само зупинення вчинення інших дій з вказаними земельними ділянками, що можуть призвести до наслідків, які перешкодять кримінальному провадженню, вважав за необхідне задовольнити вказане клопотання прокурора.
З таким висновком суду першої інстанції погоджується і колегія суддів, з огляду на наступне.
З ухвали слідчого судді та журналу судового засідання вбачається, що наведені в клопотанні прокурора доводи про накладення арешту на вказане майно перевірялись судом першої інстанції, при цьому було досліджено матеріали справи, а також з`ясовані обставини, які мають значення при вирішенні питання щодо арешту майна.
Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Як встановлено під час апеляційного розгляду, рішення слідчого судді про задоволення клопотання сторони обвинувачення про арешт майна, є законним та обґрунтованим, а тому, як вважає колегія суддів, підлягає залишенню без змін.
З огляду на наведене та враховуючи, що в засіданні суду першої інстанції ретельно перевірено майно, на яке прокурор просив накласти арешт і його відношення до матеріалів кримінального провадження та враховано обставини кримінального провадження, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для задоволення клопотання прокурора та накладення арешту на вказане майно.
В свою чергу, у кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на даній стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість в тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.
Крім того, ст. 100 КПК України визначено, що на речові докази може бути накладено арешт в порядку ст.ст. 170-174 КПК України, та згідно ч.ч. 2, 3 ст. 170 КПК України слідчий суддя накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що воно відповідає критеріям, визначеним в ч. 1 ст. 98 КПК України.
Тому, з огляду на положення ч. ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, майно, яке відповідає критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України повинно арештовуватися незалежно від того, хто являється його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.
Таким чином, накладення арешту на майно у даному кримінальному провадженні, за наявності для цього підстав відповідає вимогам КПК України. Матеріали судового провадження свідчать, що застосування зазначеного заходу забезпечення кримінального провадження є виправданим та необхідним у кримінальному провадженні.
Тому апеляційний суд погоджується з висновком слідчого судді про те, що майно, на яке накладено арешт, відповідає критеріям речових доказів, визначених законом, а тому з метою збереження речових доказів клопотання прокурора підлягає задоволенню, з урахуванням обставин кримінального провадження, що розслідується.
Також не знайшли свого підтвердження доводи апелянта в частині того, що прокурором подано клопотання з порушенням правил підсудності, відсутнє будь-яке аргументування доречності подання клопотання до непідсудного суду, що повністю проігноровано судом першої інстанції, виходячи з наступного.
А відповідно до Наказу начальника НП України ГУНП в Київській області ОСОБА_52 від 28.12.2020 № 2124 про визначення місця розташування слідчого управління Головного управління Національної поліції в Київській області та проведення його працівниками досудового розслідування, визначено місцем розташування та проведення досудового розслідування працівниками слідчого управління ГУНП в Київській області службові приміщення в адміністративних будівлях за такими адресами в м. Києві: вул. Дегтярівська, 15А (Шевченківський район), вул. Воздвиженська, 2 (Подільський район), вул. Святошинська, 2 А (Святошинський район). /а.с. 18/.
Посилання апелянта на те, що суд першої інстанції безпідставно відмовив представнику скаржника в наданні матеріалів справи для ознайомлення,не є підставою, для скасування оскаржуваної ухвали. Більш того, право представника власника майна було відновлено під час апеляційного розгляду, останній ознайомлений з матеріалами справи, які надійшли з суду першої інстанції в повному обсязі, відповідно до розписки.
Однак колегія суддів вважає, що дана відповідь Головного управління Держгеокадастру у Київській області не є підставою для скасування оскаржуваної ухвали, оскільки вона не спростовує висновки вставлені під час розгляду клопотання про арешт майна. Більш того, як вбачається з матеріалів долучених до клопотання, із заявою про вчинення кримінального правопорушення до правоохоронних органів звертався депутат Феодосіївської сільської ради ОСОБА_12 , а не Головного управління Держгеокадастру у Київській області. /а.с. 19/.
Доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, апелянтом не надано та колегією суддів не встановлено.
Всі інші підстави підлягають з`ясуванню судом під час розгляду справи по суті.
Істотних порушень вимог КПК України, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді, по справі не вбачається.
При цьому колегія суддів враховує і те, що у відповідності до вимог ст. 174 КПК України, арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду прийнято у відповідності до вимог закону, слідчий суддя при розгляді клопотання з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту на майно, а тому ухвалу слідчого судді необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.
Керуючись ст.ст. 170-173, 307, 309, 376, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду, -
п о с т а н о в и л а:
Поновити представнику власника майна ОСОБА_6 адвокату ОСОБА_7 , строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Святошинського районного суду м. Києва від 17 вересня 2021 року.
Ухвалу слідчого судді Святошинського районного суду м. Києва від 17 вересня 2021 року, - залишити без зміни, а апеляційну скаргу, з доповненнями представника власника майна ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 , - залишити без задоволення.
Ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

______________ ________________ __________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4