Справа №750/9994/20
Провадження №1-кп/750/22/22
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 січня 2022 року Деснянський районний суд м. Чернігова в складі:

головуючого - судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання - ОСОБА_2 ,

з участю прокурора - ОСОБА_3 ,

потерпілого - ОСОБА_4 ,

представника потерпілого - ОСОБА_5 ,

захисника - ОСОБА_6 ,

обвинуваченого - ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Чернігові кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0007529 від 23.09.2018, по обвинуваченню:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Сімферополь, Автономна Республіка Крим, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, одруженого, працюючого оператором клієнтської підтримки департаменту роздрібної торгівлі нафтопродуктами ПІІ «АМІК Україна», особи з інвалідністю 2 групи, раніше не судимого, зареєстрованого та мешканця АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України,

В С Т А Н О В И В:

23.09.2018 близько «04» год. «12» хв., мотоцикл марки «YAMAHA» модель «ХТ1200Z»реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_7 , рухався у м. Чернігові по вулиці Шевченка, на ділянці тротуару та подальшому дороги з одностороннім рухом, в зустрічному напрямку, зі сторони вулиці Пушкіна в напрямку вулиці Гонча. Рухаючись у вказаному напрямку, у темну пору доби без ввімкнених фар ближнього (дальнього) світла, по тротуару, що розташований з правого боку від проїзної частини відносно дозволеного напрямку руху транспортних засобів, поряд з будинком №12 по вулиці Шевченка у м. Чернігові, водій ОСОБА_7 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, проявив неуважність, не врахував дорожню обстановку, не зважаючи на заборону руху транспортних засобів по тротуарам та в`їзду транспортних засобів на ділянках доріг з одностороннім рухом, поза перехрестям виконував маневр повороту праворуч, з тротуару на крайню ліву смугу проїзної частини дороги призначену для руху в одному напрямку, у зв`язку з чим здійснив зіткнення з автомобілем марки «SUBARU» модель «LEGACY» реєстраційний номер НОМЕР_2 , що рухався прямо в зустрічному напрямку по вулиці Шевченка зі сторони вулиці Гонча в напрямку вулиці Пушкіна під керуванням ОСОБА_4 .

У результаті дорожньо-транспортної пригоди водій ОСОБА_4 отримав тілесні ушкодження у вигляді: закритого комбінованого багатоуламкового перелому правої вертлюжної впадини з вивихом правої стегнової кістки дозаду, закритої черепно-мозкової травми зі струсом головного мозку, забійних ран та саден обличчя, забійної рани верхньої третини правої гомілки, саден кінцівок, які є наслідком одного травматичного процесу в умовах дорожньо-транспортної пригоди, та згідно висновку судово-медичної експертизи №25 від 18.01.2019 відносяться до категорії середнього ступеню тяжкості, за ознакою тривалого розладу здоров`я, на строк понад 21 добу.

В даній дорожній обстановці водій ОСОБА_7 порушив вимоги п.п. 1.3, 1.5, 2.3 (б), 10.1, 11.13, 19.11, 33 (дорожній знак 3.21) Правил дорожнього руху України, що стало причиною та умовою настання події даної дорожньо-транспортної пригоди.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 свою вину за пред`явленим йому обвинуваченням за ч.1 ст.286 КК України не визнав повністю та пояснив суду, що він є власником мотоцикла марки «YAMAHA» модель «ХТ1200Z»реєстраційний номер НОМЕР_1 , на якому приїхав 23.09.2018 у Чернігів на день міста, з ким перебував в той день разом не пам`ятає через травми, отримані внаслідок ДТП. В той день він вживав спиртні напої в якомусь барі неподалік від місця ДТП, був один. Пам`ятає лише як сидів в барі і з вікна дивився на свій мотоцикл, проте, як потім виходив з бару, сідав на мотоцикл та всі подальші події взагалі не пам`ятає. Хто був за кермом його мотоцикла не пам`ятає, але вважає, що не він, оскільки у стані сп`яніння він за кермо не сів би і зі слів близьких йому стало відомо, що за кермом він не перебував. Як сталася ДТП він не пам`ятає. Позов не визнав повністю.

Незважаючи на невизнання винуватості обвинуваченим ОСОБА_7 , його вина у вчиненні інкримінованого йому діяння повністю підтверджується, а його доводи спростовуються наступними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Так, потерпілий ОСОБА_4 в судовому засіданні дав показання про те, що 23.09.2018 він, керуючиавтомобілем марки «SUBARU» модель «LEGACY» реєстраційний номер НОМЕР_2 , рухався по вул. Шевченка, де передбачено односторонній рух, зі швидкістю приблизно 60 км/год, дотримуючись правил дорожнього руху, швидкість не перевищував. В автомобілі було три пасажира. Раптом з тротуару справа виїхав мотоцикл прямо йому під колеса. Він його до цього не бачив. Опритомнів він у лікарні, пам`ятає лише зіткнення і все. Він рухався ближче до центру дороги, дорога була вільна, він нікого не обганяв. Алкоголь він не вживав. Він не встиг звернути увагу скільки осіб було на мотоциклі, все відбулося миттєво. Він нікому не повідомляв, що за кермом була інша особа. За 10 м лише побачив мотоцикл і одразу відбулось зіткнення, він нічого не міг зробити. Мотоцикл виїхав різко, світла фар він не бачив, хоча і слідкував весь час за дорогою, а мотоцикл за секунду виїхав з тротуару.Заперечує, що вів з сином обвинуваченого переписку щодо обставин ДТП, у нього на той час телефона не було, він перебував в лікарні в тяжкому стані після операції. Він лише спитав у сина про стан здоров`я батька, більше нічого не питав і не повідомляв. Допускає, що могла переписуватись його сестра, але цього не знає точно. Заявлений позов про стягнення моральної та матеріальної шкоди підтримав. Вказав, що на той час він був власником автомобіля, але потім його продав,витрати на ремонт автомобіля він не сплачував, просто продав автомобіль розбитий. Моральна шкода полягає у негативних наслідках, довгому відновленні після лікування, що внаслідок отриманих травм його життя змінилось, знизилась працездатність.

Свідок ОСОБА_8 суду повідомив, що 23.09.2018 він знаходився в автомобілі разом з потерпілим, який був за кермом, сидів за водієм, рухались в сторону РАЦу, швидкість була приблизно 50 км/год. Побачив, як майнув ліхтарик і одразу відбувся удар. Перед ними з`явився мотоцикл і одразу відбулось зіткнення. На дорозі він мотоцикл не бачив, можливо той з тротуару виїхав, інших автомобілів також не було. В автомобілі їх було четверо, водій був тверезий. До цього гуляли по місту, алкоголь не вживали. Після зіткнення бачив, що на асфальті лежав чоловік, голова була розбита, він був без шолома. Вважає, що на мотоциклі був лише один чоловік.

Свідок ОСОБА_9 показала суду, що вона була свідком ДТП у м. Чернігові по вул. Шевченка у вересні 2018 року. Вона була пасажиром автомобіля під керуванням потерпілого,сиділа позаду за пасажиром. Яка була швидкість і в якій смузі рухались не пам`ятає, але не швидко їхали. На дорогу не дивилась, була «в телефоні». Сам момент ДТП не бачила, пам`ятає лише два удари.Автомобіль після ДТП врізався у дерево. З автомобіля вийшла, але не відразу, втрачала свідомість. ЇЇ подруга ОСОБА_10 була непритомна, потерпілий також просив допомогти. Чоловік лежав на дорозі, а потім швидка його забрала. Мотоцикл лежав далеко. Вони всі були в шоковому стані, тому в часі погано орієнтувались, подробиць не пам`ятає. Потерпілий був її однокласником, здзвонились того вечора і він їх підвозив додому. На її думку потерпілий був тверезий, в стані алкогольного сп`яніння він би не сів за кермо, оскільки не зловживає алкоголем. В той день вона вживала алкоголь, але з потерпілим разом вони не відпочивали.

Свідок ОСОБА_11 пояснила суду, що обвинувачений є її чоловіком,який з Києва поїхав кататися на мотоциклі. 23.09.2018 він потрапив у ДТП, її на місці не було, дізналась вона вже наступного дня лише від знайомого, якому лікар повідомив. Коли приїхали в Чернігів, чоловік був у комі, стан тяжкий. Лікар Шуман під час спілкування сказав, що в лікарні лежить пасажир з автомобіля, що він спілкувався з іншими постраждалими, які повідомили, щонібито водій в шоломі втік, так він сказав. Потім син переписувався з потерпілим, той питав про стан чоловіка,писав, що за кермом був не її чоловік, а водій втік, сів у таксі. Більше їй нічого невідомо.

Свідок ОСОБА_12 суду показав, що добре знає обвинуваченого і дружина обвинуваченого повідомила, що ОСОБА_7 потрапив у ДТП в Чернігові, це було у вересні 2018 року. Вони разом поїхали до лікарні, делікар вийшов до дружини з сином та розповів про стан, що той потрапив у аварію. Зі слів лікаря, як він зрозумів, ОСОБА_7 не був водієм, а був пасажиром, так нібито лікарю пояснювали інші потерпілі здається дівчина.

Свідок ОСОБА_13 пояснив суду, що він працює лікарем-анестезіологом Чернігівської міської лікарні №2. Вказаний випадок запам`ятався тим, що серед потерпілих була колишня співробітниця ОСОБА_10 . Він надавав допомогу учасникам ДТП і під час надання медичної допомоги Русланаказала, що мотоцикл потрапив під колеса автомобіля, порушивши правила дорожнього руху, ОСОБА_7 залишився лежати на асфальті, а другий чоловік в шоломі втік. Це були її слова. Обвинувачений знаходився у них на лікуванні, а потім в обласній лікарні. Йому здається, що в автомобілі була ще одна дівчина і вони повертались із нічного клубу та їм перетнув дорогу мотоцикліст. Також пояснив, що він не може точно сказати хто саме втік водій чи ні, це лише його припущення, вважає, що якщо той хто втік був у шоломі то це водій, який був за кермом. Точно він цього не знає.

Свідок ОСОБА_14 , який є сином обвинуваченого, суду показав, що 23.09.2018 дізнався, що батько потрапив у аварію. Подробиць не було відомо. Він, мати та їхній знайомий ОСОБА_12 поїхали до Чернігова. З новин дізнався, що ще хтось був на мотоциклі. Потім з потерпілим почали переписуватись і він сказав, що на мотоциклі ще хтось був. Є переписка, в якій потерпілий спочатку казав, що батько був пасажиром, що була інша особа в шоломі. У чаті спілкувався з потерпілим, якийописував всі обставини, представився водієм автомобіля. Батько був у тяжкому стані, потребував негайної операції, перебував у реанімації. Переписка з потерпілим зберіглася, не пам`ятає, чого раніше її не надав. Потерпілий та лікар казали, що батько був пасажиром, тому він і прийшов до такого висновку. Спочатку потерпілий казав, що батько був пасажиром, потім почав стверджувати, що водієм.

Свідок ОСОБА_15 , яка працює фельдшером ШМД, суду пояснила, що приблизно о 4-5 год. ранку по вул. Шевченка сталась ДТП. Вони одразу з лікарем ОСОБА_16 виїхали та прибули на місце за 5-7 хвилин. Надавали допомогу постраждалим обвинуваченому, який був на мотоциклі,він був у тяжкому стані, без свідомості, лежав на дорозі, а мотоцикл лежав на дорозі подалі попереду нього. Чи був інший мотоцикліст їй нічого не відомо. Чи був шолом не пам`ятає, здається чоловік був без нього, точно не пам`ятає. Шолом вона точно не знімала.Надали першу медичну допомогу і відвезли до лікарні №2. Обставин ДТП їй не пояснювали і їй нічого невідомо.

Свідок ОСОБА_17 , яка була допитана в режимі відеоконференції, суду показала, що вона відпочивала з ОСОБА_18 у клубі, потім приїхали ОСОБА_19 та ОСОБА_20 і вони поїхали додому. Рухались на автомобілі потерпілого по вул. Шевченка, вона шукала пісню в телефоні і відчула удар в автомобіль. Вона побачила, що на них щось наближається, але нічого конкретно сказати не може. Після першого удару вона втратила свідомість. Коли прийшла до тями, ОСОБА_21 була поряд з нею, її вивели з автомобіля, приїхала швидка допомога. Вона нікого не бачила, оскільки була у шоці. Мотоцикл та мотоцикліста вона не бачила. Вона нікому не казала і не могла казати, що на мотоциклі було 2 чоловіки, оскільки вона цього не бачила. Шуман, це лікар, з яким вона раніше працювала в реанімаційному відділенні лікарні №2, відносини нормальні. Він питав у неї, що трапилось, і вона відповіла, що вони потрапили в аварію. Вона була в шоці та в стані алкогольного сп`яніння, тому нічого не розповідала йому про обставини аварії. Вона не пам`ятає, щоб казала, що було 2 особи на мотоциклі. Вона не могла про це сказати, так як вона цього не бачила. З потерпілим вона не була знайома раніше. У неї немає підстав обмовляти будь-кого. Стверджувала, що їй невідомо скільки осіб було на мотоциклі.

Свідок ОСОБА_22 , яка на той час працювала лікарем ШМД, показала суду, що була ДТП, можливо це був 2018 рік, вночі. Приїздила на виклик, лежав мотоцикліст без свідомості. Більше нікого їм не показували, люди сказали: «Ось постраждалий». Вони доставили його в лікарню №2, у нього була відкрита черепно-мозкова травма, він був у глибокій комі. Поряд інших постраждалих не побачила. Свідки, які були, вказали лише на цього постраждалого, сама вона інших постраждалих поряд не побачила і їм не вказували на таких. Мотоцикл бачила, з нею про іншого учасника розмов не було. Вони швидко прибули, приблизно за 5-7 хвилин. Люди сказали, щоб вони бігли сюди, де лежав постраждалий і саме йому надавали допомогу. На ньому шолома не було, чи був шолом поряд уваги не звернула.

Окрім зазначеного, винуватість ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому злочину також підтверджується сукупністю досліджених у порядку, встановленому ст. 358 КПК України, та перевірених в судовому засіданні доказів:

- рапортом інспектора чергового Чернігівського ВП ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_23 від 25.09.2018, відповідно до якого 23.09.2018 о 12:10 надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що 23.09.2018о 03.00 за адресою: м. Чернігів, вул. Шевченка сталася ДТП між мотоциклом та автомобілем, в ЧОЛ поступив ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 . Діагноз: ВЧМТ, багатоуламковий вдавлений перелом лівої тім`яної, забій головного мозку, множинні садна обличчя, тулуба, субядедалльний вивих. Госпіталізований;

- рапортом інспектора чергового Чернігівського ВП ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_23 від 23.09.2018, згідно якого 23.09.2021 о 07:59 надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що 23.09.2018 за адресою: м. Чернігів, вул. Шевченка сталася ДТП, до 2-ї ЧМЛ була доставлена ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , прож. АДРЕСА_2 . Діагноз: Забій грудної клітки, больовий синдром, алкогольне сп`яніння. Отримала: 23.09.2018 року о 04:20 год. внаслідок ДТП по вулю Шевченка. Хірургічне відділення;

- рапортом інспектора чергового Чернігівського ВП ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_23 від 23.09.2018, відповідно до якого 23.09.2018 о 07:57 надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що 23.09.2018 за адресою: м. Чернігів, вул. Шевченка сталася ДТП,до 2-ї ЧМЛ був доставлений ОСОБА_24 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , прож. АДРЕСА_3 . Діагноз: забій лівого колінного суглобу, забій правого гомілко-ступневого суглобу. Отримав: внаслідок ДТП о 04:20 год. 23.09.2018 року по вул. Шевченка. Травматологічне відділення;

- рапортом інспектора чергового Чернігівського ВП ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_23 від 23.09.2018, згідно якого, 23.09.2018 о 06:05 надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що 23.09.2018 за адресою: м. Чернігів, вул. Шевченка, буд. 12 сталася ДТП, до 2 ЧМЛ доставлено ЕМД ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , АДРЕСА_4 . Діагноз: полі травма, закрита травма органів грудної клітини, закрита травма живота, струс головного мозку,внаслідок ДТП, перебуває в травматологічному відділенні;

- рапортом інспектора чергового Чернігівського ВП ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_23 від 23.09.2018, відповідно до якого 23.09.2018 о 06:00 надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що 23.09.2018 за адресою: м. Чернігів, вул. Шевченка, буд. 12о 4.30 год. сталася ДТП, до 2 ЧМЛ доставлено ЕМД гр. Володимира, діагноз ЗЧМТ, забій головного мозку, рвана рана лиця, закрита травма живота, кома, байкер, в реанімації;

- рапортом інспектора чергового Чернігівського ВП ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_23 від 23.09.2018, згідно якого 23.09.2018 о 04:13 надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що 23.09.2018 о 04:12 за адресою: м. Чернігів, вул. Шевченка, буд. 12, сталося ДТП за участі а/м Субару, д.н.з. НОМЕР_2 та мотоцикла, д.н.з. НОМЕР_1 . Двоє потерпілих, ШМД потрібно;

- рапортом інспектора чергового Чернігівського ВП ГУНП в Чернігівській області від 23.09.2018, відповідно до якого, 23.09.2018 о 07:59 надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що23.09.2018 за адресою: м. Чернігів, вул. Шевченка о 04.20 год. сталася ДТП, до 2-ї МЛ була доставлена ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_5 прож. АДРЕСА_5 . Діагноз: алкогольне сп`яніння, забій попереку, забій куприка, забій верхньої та середньої третини лівої гомілки, закрита травма носа. Відпущена;

- протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 23.09.2018 року, схеми до нього та ілюстративної таблиці, з яких вбачається, що місцем події є кут будинку АДРЕСА_6 . Також, зафіксовано місцезнаходження транспортних засобів після ДТП та пошкодження транспортних засобів; З протоколу огляду місця ДТП від 23.09.2018 та фототаблиці вбачається, що проведеним оглядом в похмуру погоду без опадів в напрямку вул. Гонча до вул. Пушкіна, кут будинку №12 по вул. Шевченка, на горизонтальній ділянці, прямій в плані, на асфальтобетонному покритті, призначеного для руху в одному напрямку, установлено, що внаслідок зіткнення транспортних засобів у автомобіля «Субару Легасі», р.н. НОМЕР_2 , пошкоджена криша, пошкоджено та деформовано переднє ліве та праве крило, передні праві та ліві колісні диски з резиною, розбите лобове скло, розбитий передній бампер, розбиті передні права та ліва блок-фари, відсутня декоративна накладка лівого дзеркала бокового виду, пошкоджена передня частина автомобіля в цілому, а у мотоцикла «Ямаха», р.н. НОМЕР_1 , деформований бак, відсутнє переднє водійське сидіння, відсутнє ліве дзеркало заднього виду;

-протоколом проведення слідчого експерименту від 03.05.2019 року та схемою до нього, який було проведено за участі свідка ОСОБА_8 , з якоговбачається, що під час такого останній розповів та показав рух автомобіля «Субару Легасі», д.н. НОМЕР_2 , за кермом якого 23.09.2018 о 04:00 год. ранку перебував ОСОБА_4 , в якому він перебував в якості пасажира і сидів на задньому пасажирському сидінні за водієм.Автомобіль рухався по вул. Шевченка зі сторони пр. Миру в напрямку вул. Преображенська зі швидкістю 50 км/год. Також свідок при понятих вказав місце зіткнення транспортних засобів, місце виїзду мотоцикла, було здійснено всі заміри, а також зазначив, що після зіткнення в салоні їх автомобіля спрацювали подушки безпеки і в подальшому їх автомобіль здійснив наїзд на придорожнє дерево;

- протоколом проведення слідчого експерименту від 03.05.2019 та схемою до нього, проведеного за участі потерпілого ОСОБА_4 та його адвоката ОСОБА_5 , відповідно до якого під час проведення слідчого експерименту потерпілий розповів та показав рух свого транспортного засобу в момент ДТП. Так, 23.09.2018 о 04:00 год. він перебував за кермом автомобіля марки «Субару Легасі», д.н. НОМЕР_2 та рухався по вул. Шевченка зі сторони пр. Миру в напрямку вул. Преображенська за швидкістю 50 км/год у лівій смузі руху, так як попереду у правій смузі на нерегульованому перехресті автомобіль повертав праворуч. На його автомобілі під час руху було ввімкнено ближнє світло фар та видимість попереду руху складала 200-300 м. Рухаючись у вказаному напрямку, в районі будинку №12 несподівано з правого узбіччя із-за дерев на проїжджу частину з права на ліво виїхав мотоцикл і відразу відбулось зіткнення з його автомобілем. Також було здійснено всі заміри. Потерпілий зазначив, що після зіткнення в салоні його автомобіля спрацювали подушки безпеки і в подальшому автомобіль здійснив наїзд на придорожнє дерево, уточнив, що його автомобіль до зіткнення не гальмував, так як мотоцикл з`явився несподівано на проїзній частині із-за дерева на тротуарі.

- протоколом проведення слідчого експерименту від 03.05.2019 року та схемою до нього, який було проведено за участі свідка ОСОБА_9 , з якого вбачається, що під час такого остання розповіла та показала рух автомобіля «Субару Легасі», д.н. НОМЕР_2 , за кермом якого 23.09.2018 о 04:00 год. ранку перебував ОСОБА_4 , в якому вона перебувала в якості пасажира і сиділа на задньому пасажирському сидінні.Автомобіль рухався по вул. Шевченка зі сторони пр. Миру в напрямку вул. Преображенська зі швидкістю 50 км/год.Під час руху автомобіля свідок з дорожньою обстановкою не спостерігала. Також свідок при понятих вказала місце зіткнення транспортних засобів, було здійснено всі заміри, а також зазначила, що коли вона побачила мотоцикліста то він був повернутий лівим боком до їхнього автомобіля, після зіткнення в салоні автомобіля спрацювали подушки безпеки та автомобіль скоїв наїзд на придорожнє дерево;

- результатом токсикологічного дослідження КНП «Чернігівська обласна психоневрологічна лікарня» №981 від 28.09.2018, відповідно до якого у ОСОБА_7 при токсикологічному дослідженні біологічного матеріалу (кров, сеча від 23.09.2018) виявлено етанол (за методикою ГРХ), в концентрації: сеча 2.93 г/л, кров 1.86 г/л.

Висновком експерта №422 від 04.12.2018 з ілюстративною таблицею до нього, згідно якого на момент огляду, системи робочого гальма автомобіля «Subaru Legasy» реєстраційний номер НОМЕР_2 , знаходилась в функціонально придатному стані, в якій не було виявлено будь-яких візуально видимих несправностей, при якому система після ДТП зберегла здатність виконувати свою функцію по зниженню швидкості автомобіля. Термін функціональної придатності системи, не виключає наявності в ній несправності, яка можливо існувала до події ДТП під час експлуатації автомобіля, і яку візуальним оглядом визначити неможливо, відповідно відповісти на частину поставленого питання про те: «…то коли виникла несправність то у чому вона полягає?» не представляється можливим. На момент огляду, система рульового керування автомобіля «Subaru Legasy» реєстраційний номер НОМЕР_2 знаходилась у відмовному стані, за рахунок визначаємих в ході візуального огляду несправностей, які полягають у зміщенні рульової колонки та деформації правої рульової тяги. Вказані несправності знаходяться в зоні основних механічних пошкоджень автомобіля, виникли за короткий проміжок часу, у момент зіткнення транспортного засобу з перешкодою, під час ДТП. Оскільки показники основних вихідних параметрів системи робочого гальма визначити не представилось можливим, через значні механічні пошкодження кузову автомобіля «Subaru Legasy» реєстраційний номер НОМЕР_2 . Відповідно не є можливим визначити, чи відповідав технічний стан системи робочого гальма цього транспортного засобу, вимогам ПДР України та ДСТУ 3649:10, до події ДТП. Тому відповісти на поставлене питання по системі робочого гальма, не представляється можливим. До події ДТП, система рульового керування знаходилась в працездатному стані, в якій не було несправностей, які впливали б на належне виконання системою своєї основної потрібної функції, по ефективній зміні напрямку руху автомобіля, тому щодо системи рульового керування питання втратило логічний сенс.

Висновком експерта №423 від 06.12.2018з ілюстративною таблицею до нього, відповідно до якого на момент огляду, системи робочого гальма як заднього так і переднього коліс мотоцикла «YamahaXT 1200Z» реєстраційний номер НОМЕР_1 знаходились у функціонально придатному стані, в яких не виявлено будь-яких візуально видимих несправностей, при якому системи після ДТП зберегли здатність виконувати свою функцію по зниженню швидкості мотоцикла. Термін функціональної придатності системи, не виключає наявності в ній несправності, яка можливо існувала до події ДТП під час експлуатації мотоцикла, і яку візуальним оглядом визначити неможливо, відповідно відповісти на частину поставленого питання про те: «… то коли виникла несправність та у чому вона полягає?» не представляється можливим. На момент огляду, система рульового керування мотоцикла «YamahaXT 1200Z» реєстраційний номер НОМЕР_1 знаходилась у відмовному стані, за рахунок несправності яка полягає у деформації вилки. Несправність аварійного характеру, виникла під час події ДТП. Оскільки показники основних вихідних параметрів системи робочого гальма визначити не представилось можливим, через значні механічні пошкодження мотоциклу «YamahaXT 1200Z» реєстраційний номер НОМЕР_1 . Відповідно не є можливим визначити, чи відповідав до події ДТП технічний стан системи робочого гальма мотоцикла, вимогам п.31.4.1 ПДР України. Тому відповісти на поставлене питання по системі робочого гальма, не представляється можливим. До події ДТП, технічний стан системи рульового керування мотоцикла «YamahaXT 1200Z» реєстраційний номер НОМЕР_1 відповідав вимогам п.31.4.2 ПДР України, система знаходилась в працездатному стані, тому щодо системи рульового керування питання втратило логічний сенс.

За висновком експерта №424 від 13.12.2018 та ілюстративної таблиці до нього, первинний контакт між мотоциклом «Yamaha XT 1200Z» реєстраційний номер НОМЕР_1 і автомобілем «Subaru Legasy» реєстраційний номер НОМЕР_2 , відбувся між лівою стороною двигуна мотоцикла «Yamaha XT 1200Z», і лівою стороною переднього бампера автомобіля «Subaru Legasy». Подальше контактування відбулось між частинами і в послідовності, яка вказана в таблиці «1» і позначено цифровою розміткою на зображеннях НОМЕР_3 в ілюстративній таблиці, що додається до висновку експерта. У момент первинного контакту, повздовжня ось мотоцикла «Yamaha XT 1200Z» реєстраційний номер НОМЕР_1 була відхилена проти умовної годинникової стрілки від повздовжньої осі автомобіля «Subaru Legasy» реєстраційний номер НОМЕР_2 на кут в діапазоні 115?140?, що розкритий уперед ліворуч відносно повздовжньої осі автомобіля«Subaru Legasy» (зображення 1.25?1.30 ілюстративної таблиці, що додається до висновку експерта, зображення 1 дослідницької частини). Первинний контакт між мотоциклом «Yamaha XT 1200Z» реєстраційний номер НОМЕР_1 і автомобілем «Subaru Legasy» реєстраційний номер НОМЕР_2 , відбувся у місці, яке в повздовжньому напрямку знаходиться на деякій відстані перед першою потертістю асфальтного покриття, під цифровою позначкою «5». Поперечно відносно ширини дороги, первинний контакт між транспортними засобами відбувся в лівій смузі, у місці на відстані приблизно 2,1-2,2 м від лівого краю дороги, для напрямку руху транспорту по вул. Шевченка в бік вул. Пушкіна.

Висновком експерта №25 від 18.01.2019 року, згідно якого, у ОСОБА_4 маються тілесні ушкодження у вигляді закритого комбінованого багатоуламкового перелому правої вертлюжної впадини з вивихом правої стегнової кістки дозаду, закритої черепно-мозкової травми зі струсом головного мозку, забійними ранами та саднами обличчя, забійної рани верхньої третини правої гомілки, саден кінцівок, котрі виникли від дії тупих твердих предметів або при ударі об такі ж, по давності утворення можуть відповідати даті 23.09.2018 року та умовам, зазначеним в ухвалі суду про призначення даної експертизи, і в сукупності, як наслідок одного травматичного процесу в умовах дорожньо-транспортної пригоди, відносяться до категорії середнього ступеню тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я на строк понад 21 добу.

Згідно висновку експерта №100 від 20.03.19 року, у ОСОБА_7 маються тілесні ушкодження у вигляді: відкритої проникаючої черепно-мозкової травми з множинними переломами кісток склепіння, основи та лицевого черепу, забоєм головного мозку важкого ступеню, епідуральною гематомою, масивним субарахноідальним крововиливом, посттравматичним лівобічним середнім отитом, поширеною підапоневротичною гематомою лівої тім`яної області, забійно-рваними ранами, синцями, саднами м`яких тканин голови. Також у нього маються закритий перелом акроміального кінця лівої ключиці зі зміщенням уламків, множинні садна та забої м`яких тканин тулубу, кінцівок. Вищевказані тілесні ушкодження виникли внаслідок ударної дії тупих, твердих предметів, по давності утворення, можуть відповідати даті 23.09.2018 року та умовам, зазначеним в ухвалі суду про призначення даної експертизи і в сукупності, як наслідок одного травматичного процесу в умовах дорожньо-транспортної пригоди, відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя в момент заподіяння.

За висновком експерта №183 від 13.05.2019 року, в умовах місця події, викладених в ухвалі за показаннями свідка ОСОБА_8 та потерпілого ОСОБА_4 від 03.05.2019, водій автомобіля Субару, з моменту виникнення небезпеки вказаного в ухвалі, не мав технічної можливості уникнути зіткнення з мотоциклом шляхом своєчасного нормативного застосування екстреного гальмування, тобто нормативним виконанням вимог п. 12.3 ПДР. В умовах місця події як за показаннями свідка ОСОБА_9 від 03.05.2019, так і за показаннями свідка ОСОБА_8 та потерпілого ОСОБА_4 від 03.05.2019, водій Субару повинен був діяти в відповідності до технічних вимог п. 12.3 (з урахуванням визначення терміну «небезпека для руху» п. 1.10) ПДР. В умовах місця події як за показаннями свідка ОСОБА_9 від 03.05.2019, так і за показаннями свідка ОСОБА_8 та потерпілого ОСОБА_4 від 03.05.2019, водій мотоцикла повинен був діяти в відповідності до технічних вимог п. 10.1, п. 10.2 (з урахуванням визначення терміну «дати дорогу») ПДР. З технічної точки зору, в умовах місця події викладених в ухвалі за показами свідка ОСОБА_8 та потерпілого ОСОБА_4 від 03.05.2019, за умов заданого в ухвалі моменту виникнення небезпеки для руху водію автомобіля Субару, дії мотоцикла щодо ненадання дороги, в яких вбачається невідповідність технічним вимогам п. 10.1, 10.2 (з урахуванням визначення терміну «дати дорогу») ПДР, є як необхідною умовою, так і причиною виникнення події даної дорожньо-транспортної пригоди. З технічної точки зору, в умовах місця події викладених в ухвалі за показами свідка ОСОБА_8 та потерпілого ОСОБА_4 від 03.05.2019, за умов заданого в ухвалі моменту виникнення небезпеки для руху водію автомобіля Субару, його дії не є не необхідною умовою, ні причиною виникнення події даної дорожньо-транспортної пригоди.

Відповідно до висновку експерта №431 від 25.08.20 року, згідно результату токсикологічного дослідження, наданого на судово-медичну експертизу у громадянина ОСОБА_7 , 1974 р.н., виявлено етанол в концентрації: в крові 1.86 г/л, в сечі 2.93 г/л, що може відповідати середньому ступеню алкогольного сп`яніння.

Допитавши обвинуваченого, потерпілого, свідків, дослідивши надані стороною обвинувачення та стороною захисту докази, керуючись ст. 129 Конституції України, ст.ст. 22, 23 КПК України щодо забезпечення доведеності вини поза розумним сумнівом, змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, забезпечуючи відповідно до вимог ст. 321 КПК України здійснення учасниками кримінального провадження їхніх процесуальних прав і виконання ними обов`язків, спрямувавши судовий розгляд на забезпечення з`ясування всіх обставин кримінального провадження, надавши сторонам кримінального провадження можливість подання ними суду доказів, самостійного обстоювання стороною обвинувачення та стороною захисту їхніх правових позицій, провівши судовий розгляд у відповідності до вимог ст. 337 КПК України стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, суд приходить до висновку, що винуватість ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України, повністю підтверджується зібраними доказами, перевіреними під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог ст. 94 КПК України.

Суд за вказаних обставин вважає доведеною вину ОСОБА_7 , а його дії вірно кваліфікованими за ч.1 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження.

Стосовно посилань сторони захисту, що зібрані докази не доводять винуватість ОСОБА_7 поза розумним сумнівом, а його винуватість спростовується наданими послідовними поясненнями його близьких (сина та дружини), відповідно до яких, останні зазначали, що за кермом мотоцикла перебувала інша особа, яка втекла, про що їм сказав лікар та потерпілий під час переписки з сином обвинуваченого, що потерпілий був в стані сп`яніння і створив умови для настання ДТП, нехтував ПДР, суд зазначає наступне.

Судом досліджені докази, надані стороною захисту, а саме скріншоти листування, зі слів сторони захисту, - ОСОБА_14 з ОСОБА_4 стосовно обставин ДТП, що мала місце 23.09.2018.

Суд, у ході аналізу доказів сторони захисту, прийшов до висновку, що письмові докази, надані стороною захисту ніяким чином не підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню, як у ході досудового розслідування, так і судового розгляду (ст. 91 КПК). Надані докази як не спростовують пред`явленого обвинувачення, враховуючи також і заперечення потерпілого, який в судовому засіданні заперечив факт переписки з ОСОБА_14 та вказав, що він ні з ким не листувався стосовно обставин ДТП, так і не доводять невинуватість ОСОБА_7 . Крім того, з наданих копій скріншотів встановити достовірно між ким таке листування відбувалося неможливо. Також, допитані під час судового розгляду свідки показали, що окрім ОСОБА_7 , який лежав без свідомості, інших осіб біля мотоциклу чи поряд не було. Сам обвинувачений ОСОБА_7 зазначив, що хто був за кермом він не пам`ятає і не знає, як сідав на мотоцикл не пам`ятає, але за кермом був не він, оскільки йому так сказали його близькі. Більш того, свідок ОСОБА_17 , на показання якої посилалась сторона захисту, суду однозначно та впевнено заявила, що вона нікому не говорила і не могла такого говорити, що на мотоциклі було два чоловіки, оскільки вона цього не бачила. В зв`язку з чим суд ставиться критично до показань свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_14 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , оскільки такі об`єктивно нічого не підтверджують, а надані з чужих слів, а саме нібито свідка ОСОБА_17 , яка під час допиту в судовому засіданні заперечувала надання вказаної свідками інформації. Тобто,жодних об`єктивних доказів щодо перебування за кермом мотоцикла іншої особи, окрім обвинуваченого, суду надано не було.

За таких обставин, суд проаналізувавши та надавши відповідну оцінку вищевикладеним та безпосередньо дослідженим у судовому засіданні доказам сторони обвинувачення, захисту, оцінюючи досліджені в справі і викладені в цьому вироку докази, в результаті їх всебічного, повного і об`єктивного дослідження, суд приходить до висновку, що пред`явлене обвинувачення знайшло своє підтвердження в судовому засіданні, і винність обвинуваченого ОСОБА_7 доведена повністю та об`єктивно.

Щодо позиції обвинуваченого, та його захисника стосовно перебування потерпілого в стані сп`яніння і створення саме ним умов для настання даної ДТП, нехтування ним правил ПДР, суд вважає її необґрунтованою, оскільки всі вони зводяться до заперечень стороною захисту обставин ДТП.

Вказані обвинуваченим та його захисником обставини не приймаються судом, та не спростовують вину обвинуваченого у вчинені кримінального правопорушення. В кримінальномупровадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за 0007529 від 23.09.2018 року отримано ряд доказів, що підтверджують винну обвинуваченого та спростовують позицію захисту.

Крім того, стороною захисту жодними належними та допустимими доказами не доведено перебування потерпілого в стані сп`яніння, а матеріали справи не містять жодних об`єктивних даних про це. Також не спростовано ними й та обставина, що ОСОБА_7 , проявив неуважність, не врахував дорожню обстановку, не зважаючи на заборону руху транспортних засобів по тротуарам та в`їзду транспортних засобів на ділянках доріг з одностороннім рухом, поза перехрестям виконував маневр повороту праворуч, з тротуару на крайню ліву смугу проїзної частини дороги призначену для руху в одному напрямку, у зв`язку з чим здійснив зіткнення з автомобілем марки «SUBARU» модель «LEGACY» реєстраційний номер НОМЕР_2 , що рухався прямо в зустрічному напрямку по вулиці Шевченка зі сторони вулиці Гонча в напрямку вулиці Пушкіна під керуванням ОСОБА_4 .

Суд вважає неспроможними доводи захисника щодо недоведеності вини ОСОБА_7 поза розумним сумнівом, а показання та доводи обвинуваченого, наведені ним на свій захист, розглядає лише, як версію захисту, дану з метою уникнути кримінальної,цивільно-правової відповідальності та покарання за вчинений ним злочин, яка не знайшла свого підтвердження в судовому засіданні, враховуючи весь обсяг наданих суду й перевірених доказів.

За таких обставин, посилання захисника, що у вказаних діях ОСОБА_7 відсутній склад злочину, передбачений ч.1 ст. 286 КК України, спростовується показами потерпілого, свідків, письмовими доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Доказів, які б вказували на невинуватість обвинуваченого у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України, під час судового розгляду, судом не здобуто, стороною захисту доказів, показань, що спростовують позицію сторони обвинувачення надано не було.

В судовому засіданні не здобуто жодних даних, що докази були отримані незаконним шляхом чи з порушенням гарантованих Конституцією України прав людини, чи не уповноваженою на це особою, чи з іншими порушеннями, передбаченими процесуальним законом.

Оцінюючи досліджені по справі докази з точки зору належності, допустимості та достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, суд прийшов до висновку, що стороною обвинувачення доведено як подію кримінального правопорушення, так і те, що вказане кримінальне правопорушення вчинено саме обвинуваченим ОСОБА_7 .

Таким чином, пред`явлене ОСОБА_7 обвинувачення суд визнає доведеним і кваліфікує його дії за ч.1 ст. 286 КК України,як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження.

Обставин, що пом`якшують покарання згідно ст. 66 КК України, судом не встановлено.

Обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_7 , відповідно до ст. 67 КК України, судом визнано вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння.
Відповідно до ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого і має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.

Вирішуючи питання про міру покарання обвинуваченому, суд враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, його наслідки, фактичні обставини провадження, ставлення обвинуваченого до вчиненого, особу винного - його вік, сімейний та майновий стан, незадовільний стан здоров`я,що він є особою з інвалідністю, наявність постійного місця проживання та роботи, виключно позитивну характеристику за місцем роботи, відсутність попередніх притягнень до кримінальної та адміністративної відповідальності, що на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, відсутні сть обставин, що пом`якшують покарання, наявність обставини, що обтяжує покарання, у зв`язку з чим доходить висновку, що обвинуваченому можливо призначити покарання у виді штрафув межах санкції статті закону, якими передбачене покарання за вчинене обвинуваченим кримінальне правопорушення, та з призначенням додаткового покарання у вигляді позбавленням права керування транспортними засобам,що є необхіднім і достатнім для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Разом з тим, в ході розгляду справи встановлено, що злочин, передбачений ч.1 ст. 286 КК України, відповідно до ст. 12 КК України (в редакції, яка діяла на час вчинення вказаного злочину) є злочином невеликої тяжкості, відповідно до чинної ст. 12 КК України, зазначене кримінальне правопорушення віднесене до нетяжких злочинів, за який передбачено покарання у вигляді обмеження волі та інші, більш м`які покарання, з часу скоєння обвинуваченим ОСОБА_7 23.09.2018 року злочину на час постановлення вироку минуло три роки, тобто, відповідно до п.2 ч.1 ст. 49 КК Українизакінчився строк давності притягнення до кримінальної відповідальності. Даних про те, що після зазначеного злочину обвинувачений вчинив новий злочин або ухилявся від слідства та суду, в матеріалах справи немає. За таких обставин, відповідно до вимог ч.5 ст. 74 КК України ОСОБА_7 підлягає звільненню від призначеного судом покарання.

Обвинуваченому було роз`яснено право бути звільненим від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, правові наслідки такого звільнення у випадку згоди, а також право заперечувати проти закриття кримінального провадження з вищезазначеної підстави та подальші наслідки цього. Обвинувачений такого клопотання не подав та заперечував проти звільнення від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України та закриття кримінального провадження з цієї підстави. Отже, у такому разі обвинувачений підлягає звільненню від покарання.

Потерпілим ОСОБА_4 заявлений цивільний позов про відшкодування моральної та матеріальної шкоди, а також витрат на правову допомогу.
При вирішення цивільного позову суд приходить до такого.

Відповідно до статті 61 КПК України, цивільним позивачем у кримінальному провадженні є фізична особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової шкоди, та яка в порядку, встановленому цим Кодексом, пред`явила цивільний позов. Права та обов`язки цивільного позивача виникають з моменту подання позовної заяви органу досудового розслідування або суду.

Відповідно до ч.5 ст. 128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.
У відповідності до ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала.

Відповідно до вимогст. 1187 ЦК Українишкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.
Аналіз норм ЦК України щодо відшкодування шкоди з урахуванням визначених цивільно-процесуальним законодавством принципів змагальності і диспозитивності цивільного судочинства дає підстави для висновку, що законодавством не покладається на позивача обов`язок доказування вини відповідача у заподіянні шкоди, діє презумпція вини, тобто відсутність вини у завданні шкоди повинен доводити сам завдавач шкоди. Якщо під час розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. Такий правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду України від 19 серпня 2014 року у справі № 3-51гс14.

Разом з тим, потерпілий має довести належними доказами факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також факт того, що відповідач є заподіювачем шкоди.

Відповідно до ч.1 ст. 55 КПК України, потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.

Відповідно до пункту 6 Постанови Пленуму ВССУ № 4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», особою, яка зобов`язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди (пункт 2.2 Правил дорожнього руху України).

Згідно ч.1 ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до п. 22.1. ст. 22 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Пунктом 23.1. ст. 23 цього Закону як шкоду, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, визначає: шкоду, пов`язану з лікуванням потерпілого; шкоду, пов`язану з тимчасовою втратою працездатності потерпілим; шкоду, пов`язану із стійкою втратою працездатності потерпілим; моральну шкоду, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я.

Відповідно до п. 24.1. ст. 24 цього Закону у зв`язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, пов`язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров`я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів.

Відповідно п. 36.1. ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку, рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається на підставі рішення суду.

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема завдання моральної шкоди іншій особі (пункт 3 частини другої статті 11 ЦК України).

Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди (пункт 9 частини другої статті 16 ЦК України).

Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я (частина перша та пункт 1 частини другої статті 23 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Моральна шкода може полягати як у фізичному болю та стражданнях, так і у душевних переживаннях, які фізична особа зазнала у внаслідок протиправної поведінки відносно неї.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.

Постанова Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 р. №4 передбачає, що моральна шкода - це втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб (п. 3).

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності, обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Згідно ст. 26-1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховиком (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю.

У позовній заяві потерпілий ОСОБА_4 просить стягнути на його користь з ОСОБА_7 матеріальну шкоду в сумі 247086, 31 гр., що складається з 183010,04 грн. (вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля легкового «Subaru-Legacy», реєстраційний номер НОМЕР_2 , внаслідок його пошкодження у ДТП 23.09.2018 року), 1550 грн. (оплата за автотоварознавче дослідження №77 від 15.05.2019 року автомобіля легкового «Subaru-Legacy», реєстраційний номер НОМЕР_2 ) та 62526,27 грн. (вартість лікування), 75000 грн. моральної шкоди, а також 15 000 грн. витрат на правову допомогу.

Суд вважає, що позов ОСОБА_4 підлягає залишенню без розгляду, виходячи з наступного.

Згідно положень пленуму ВССУ № 4 від 01.03.2013 року (п. 16) відповідно до статті 21 Закону № 1961-IV на території України забороняється експлуатація транспортного засобу без поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, тобто володільці транспортних засобів, за винятком осіб, звільнених від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності згідно з пунктом 13.1 статті 13 цього Закону, зобов`язані застрахувати ризик своєї цивільної відповідальності, яка може настати внаслідок завдання шкоди життю, здоров`ю або майну інших осіб при використанні транспортних засобів. У зв`язку із цим при пред`явленні позовних вимог про відшкодування такої шкоди в результаті дорожньо-транспортної пригоди безпосередньо до особи, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, до участі у справі має бути залучена страхова організація (страховик), яка застрахувала цивільну відповідальність володільця транспортного засобу. Непред`явлення вимог до страховика за наявності підстав для стягнення завданої шкоди саме зі страховика є підставою для відмови в позові до завдавача шкоди у відповідному розмірі.

Враховуючи, що ОСОБА_4 не було зазначено ані у позовній заяві, ані в судовому засіданні про страхову організацію, яка застрахувала цивільну відповідальність ОСОБА_7 , або про звільнення того від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності згідно з пунктом 13.1 статті 13 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», з метою недопущення порушення прав та надання можливості звернення до суду з позовом про відшкодування матеріальної та моральної шкоди в порядку цивільного судочинства, позов ОСОБА_4 підлягає залишенню без розгляду.

Окрім того, потерпілим ОСОБА_4 не надано всіх доказів на підтвердження понесених ним витрат на лікування на заявлену суму в розмірі 62526,27 грн.Крім того, останнім не надано доказів і того, що він є власником вказаного транспортного засобу - автомобіля легкового «Subaru-Legacy», реєстраційний номер НОМЕР_2 , а з наявної у справі копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 слідує, що власником вказаного транспортного засобу є ОСОБА_25 , і інших належних доказів того, що саме ОСОБА_4 має право на відповідній правовій підставі (інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) на отримання відшкодування за спричинену шкоду такому майну суду надано не було.

Щодо вимоги ОСОБА_4 про стягнення з ОСОБА_7 витрат на правову допомогу в розмір 15000 грн. суд зазначає наступне.

Положеннями ч.1 ст. 124 КПК установлено, що у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати.

До таких витрат відповідно до п.1 ч.1 ст. 118 цього Кодексу належать витрати на правову допомогу.

Згідно з п.3 ч.1 ст. 91 КПК розмір процесуальних витрат, належить до обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.

Цих вимог закону під час вирішення питання про процесуальні витрати потерпілого у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_7 не дотримано.

Положеннями ст. 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Правовою підставою відшкодування витрат на правову допомогу є договір, укладений між потерпілим та адвокатом-представником, а також документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Отже, для визначення розміру процесуальних витрат на правову допомогу, що підлягають відшкодуванню, крім договору про надання правової допомоги, особа має надати і оригінали документів, які підтверджують ці витрати, а також процесуально підтвердити надання правових послуг (складений процесуальний документ, вчинена процесуальна дія (участь у слідчих (розшукових) діях чи ознайомлення із процесуальними документами), що може бути відображено у акті приймання-передачінаданих послуг, розрахунок таких втрат.

Разом з тим, до позовної заяви потерпілим ОСОБА_4 не було долучено документів, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку, а також не підтверджено обсяг наданих правових послуг, окрім представництва в суді під час судових засідань. Вказане, позбавляє суд можливості визначити реально понесені витрати на правову допомогу (адвокатські витрати (встановлення їх дійсності та необхідності), і розумності їх розміру.

Враховуючи вищевказане, суд вважає що дана позовна вимога також підлягає залишенню без розгляду, з метою недопущення порушення права ОСОБА_4 на звернення з такою вимогу в порядку цивільного судочинства, та права ОСОБА_7 заперечувати чи спростувати ймовірну неспівмірність витрат на професійну правничу допомогу.

Залишення позову без розгляду не перешкоджає потерпілому звернутися з цим позовом в порядку цивільного судочинства, оскільки звільнення від покарання обвинуваченого в зв`язку із закінченням строку давності притягнення до кримінальної відповідальності, не звільняє особу від обов`язку відшкодувати заподіяну її діями шкоду.
Накладений ухвалою слідчого судді Деснянського районного суду м. Чернігова від 27.09.2018 арешт на мотоцикл марки «YAMAXAXT1200Z» реєстраційний номер НОМЕР_1 , кузов № НОМЕР_5 , необхідно скасувати.

Запобіжні заходи у кримінальному провадженні не застосовувалися.

Долю речових доказів необхідно вирішити у відповідності до ст.100 КПК України.

Процесуальні витрати на залучення експертів для проведення експертиз під час здійснення досудового розслідування в розмірі 6404 грн. 08 коп. підлягають стягненню з обвинуваченого, відповідно до ст. 124 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_7 визнати винуватим у пред`явленому йому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України, та призначити йому покарання у вигляді штрафу в розмірі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 8 500 (вісім тисяч п`ятсот) грн. 00 коп., з позбавлення права керувати транспортними засобами на строк 2 роки.

На підставі ст.ст. 49 ч.1 п.2, 74 ч.5 КК України звільнити ОСОБА_7 від призначеного покарання у зв`язку із закінченням строків давності.

Позов ОСОБА_4 до ОСОБА_7 про стягнення моральної та матеріальної шкоди залишити без розгляду.

Накладений ухвалою слідчого судді Деснянського районного суду м. Чернігова від 27.09.2018 арешт на мотоцикл марки «YAMAXAXT1200Z» реєстраційний номер НОМЕР_1 , кузов № НОМЕР_5 - скасувати.
Речові докази: автомобіль марки «Subaru-Legacy», реєстраційний номер НОМЕР_2 повернути власнику,

мотоцикл марки «YAMAXAXT1200Z» реєстраційний номер НОМЕР_1 , кузов № НОМЕР_5 , який знаходиться на майданчику тимчасового утримання автомобілів, - повернути власнику ОСОБА_7 .
Стягнути з ОСОБА_7 на користь держави процесуальні витрати на залучення експертів під час здійснення досудового розслідування для проведення судових експертиз в сумі 6404 грн. 08 коп.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Чернігівського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення. Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення тридцятиденного строку на подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1