Справа № 138/1191/21
Провадження №:1-кс/138/494/21
УХВАЛА
Іменем України

22 вересня 2021 року м. Могилів-Подільський

Слідчий суддя Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області клопотання ОСОБА_3 та його представника адвоката ОСОБА_4 про скасування арешту майна під час досудового розслідування кримінального провадження № 0000154 від 13.04.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,-

ВСТАНОВИВ:
20.09.2021 до Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області надійшло вказане клопотання, яке мотивоване тим, що ухвалою слідчого судді Могилів-Подільського міськрайонного суду від 15.04.2021 накладено арешт на автомобіль марки «BMW Х5» чорного кольору, державний номерний знак НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_3 . Підставою накладення арешту стало збереження даного транспортного засобу як речового доказу з метою проведення ряду відповідних експертиз, а також недопущення його втрати чи знищення або настання інших наслідків, які можуть перешкоджати кримінальному провадженню. На даний час у кримінальному провадженні слідчим вже більше чотирьох місяців розслідуються обставини скоєння кримінального правопорушення, підозра на даний час слідчим нікому не пред`явлена. У вказаному кримінальному провадженні ОСОБА_3 не являється ні підозрюваним, ні потерпілим, а є лише учасником ДТП та власником транспортного засобу. Крім того, по кримінальному провадженні орган досудового розслідування забезпечив доступ відповідних експертів до належного ОСОБА_3 транспортного засобу з метою його огляду та дослідження і на даний час отримані всі висновки експертів, а тому необхідність перебування належного ОСОБА_3 транспортного засобу під арештом, станом на сьогоднішній день відпала. При цьому ОСОБА_3 є пенсіонером і людиною похилого віку, а відсутність в користуванні належного йому автомобіля спричиняє йому значні незручності, які полягають в тому, що він не може переміщуватись пішки на значні відстані, доставляти до свого будинку предмети, харчі та інші необхідні йому речі. За таких підстав ОСОБА_3 та його представник адвокат ОСОБА_4 просять частково скасувати арешт та повернути йому вказаний транспортний засіб з правом користування без права відчуження.

У судове засідання ОСОБА_3 та його представник адвокат ОСОБА_4 , належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не з`явились. Адвокат подав заяву про розгляд клопотання за їх відсутності та просив клопотання задовольнити. Слідчий, належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання, не з`явився, клопотань не подавав.

Дослідивши зміст клопотання та додані до нього документи, матеріали кримінального провадження, слідчий суддя приходить до такого висновку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Частиною 2 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення, зокрема, збереження речових доказів.
Арешт майна скасовується у встановленому КПК України порядку. Зокрема, абзац 2 частини 1 статті 174 КПК України визначає, що арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Так, власником автомобіля марки «BMW Х5» чорного кольору, державний номерний знак НОМЕР_1 , згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 є ОСОБА_3 .
Ухвалою слідчого судді Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 15.04.2021 встановлено, що слідчий довів, що вказаний автомобіль відповідає критеріям, визначеним ст. 98 КПК України, та у випадку ненакладення арешту на вказане майно, це може призвести до подальшого його відчуження або до інших наслідків, які можуть перешкоджати досудовому розслідуванню. Тому з метою збереження речових доказів, задля забезпечення дієвості та об`єктивності розслідування у кримінальному провадженні на вказаний транспортний засіб накладений арешт.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження № 0000154 від 13.04.2021, під час досудового розслідування у даному кримінальному провадженні проведено експертизу технічного стану транспортного засобу та судову автотехнічну експертизу. Постанови про призначення інших експертиз в матеріалах кримінального провадження відсутні.

Статтею 214 КПК України визначено, що досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань, а така процесуальна заборона як арешт майна застосовується до вичерпного кола суб`єктів указаного у ст. 170 КПК України.
Відповідно до цієї норми така заборона стосується підозрюваного, обвинуваченого, засудженого чи юридичної особи, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру. Крім того, арешт може бути накладено за наявності сукупності підстав чи розумних підозр вважати, що майно є предметом, доказом злочину, засобом чи знаряддям його вчинення, набуте злочинним шляхом, є доходом від вчиненого злочину або отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину.
Відповідно до п. 2.6 Узагальнення судової практики щодо розгляду слідчим суддею клопотань про застосування заходів забезпечення кримінального провадження Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року при накладенні арешту на майно слід перевіряти наявність: належних підстав для арешту майна; доказів, що вказують на вчинення особою чи особами, на майно яких слідчий просить накласти арешт, кримінального правопорушення; встановлення розміру шкоди та питання щодо наявності цивільного позову, та співрозмірність обмеження права власності; відповідність клопотання слідчого вимогам ст. 171 КПК; чи накладається арешт на майно особи, яка не є підозрюваним у кримінальному провадженні.
Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ісмаїлов проти Росії» від 06.11.2008 року, де вказувалися порушення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, в якому зазначено, що кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права».
Між тим, статтею 28 КПК України передбачено, що під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Критерії для визначення розумності строків кримінального провадження визначені ч. 3 ст. 28 КПК України, однак він має бути об`єктивно необхідним для прийняття процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень.
Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, продовження заходів забезпечення кримінального провадження, як упродовж досудового розслідування так і судового розгляду, ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи та її судового розгляду зменшуються ризики, які стали підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження, відповідно зі спливом певного часу орган досудового розслідування має навести додаткові доводи в обґрунтування наявних ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстави для подальшого втручання у права особи в тому числі щодо позбавлення або обмеження права власності.
Окрім того, Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі "Іатрідіс проти Греції" [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі "Антріш проти Франції", від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та "Кушоглу проти Болгарії", заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції", пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі "ОСОБА_5 та інші проти Сполученого Королівства", n. 50, Series A N 98).
Відповідно до ч. 3 ст. 22 КПК України слідчий суддя під час кримінального провадження не може одночасно виконувати функції державного обвинувачення, захисту і судового розгляду. Так, функції з доведення обґрунтованості поданого клопотання, наявності підстав для його задоволення процесуальним законом покладено виключно на ініціатора такого клопотання, в даному випадку власника майна ОСОБА_3 , разом з тим сторона обвинувачення у випадку не згоди з даним клопотанням зобов`язана належним чином її теж обґрунтувати. Відтак слідчий суддя розглядає клопотання на підставі тих доказів, які слідчому судді і представлені. При цьому, жоден учасник не був позбавлений можливості надати їх безпосередньо в судовому засіданні.
Враховуючи викладене, зважаючи на те, що досудове розслідування у кримінальному провадженні ще триває, належний ОСОБА_3 транспортний засіб визнано речовим доказом у кримінальному провадженні, призначені у кримінальному провадженні експертизи проведенні, про що містяться відповідні висновки експертів, слідчий суддя вважає, що клопотання слід задовольнити, повернувши транспортний засіб законному власнику з правом користування без права його відчуження.
Керуючись ст.ст. 98, 170, 174, 369-372 КПК України слідчий суддя,-

УХВАЛИВ:
Клопотання ОСОБА_3 та його представника адвоката ОСОБА_4 про скасування арешту майна під час досудового розслідування кримінального провадження № 0000154 від 13.04.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України задовольнити.

Повернути автомобіль марки «BMW Х5» чорного кольору, державний номерний знак НОМЕР_1 , власнику ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою АДРЕСА_1 , з правом користування, без права відчуження.

Матеріали кримінального провадження № 0000154 від 13.04.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України повернути до Могилів-Подільського РВП ГУНП у Вінницькій області.

На ухвалу слідчого судді безпосередньо до Вінницького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення може бути подана апеляційна скарга.

Слідчий суддя ОСОБА_1