Справа № 442/4227/19 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/259/21 Доповідач: ОСОБА_2
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 жовтня 2021 року м. Львів

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги першого заступника керівника Львівської обласної прокуратури ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , захисника ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_10 на вирок Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 02.02.2021 року у кримінальному провадженні про обвинувачення ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дрогобича, українця, громадянина України, з середньою освітою, розлученого, на утриманні троє неповнолітніх дітей, не працюючого, не військовозобов`язаного, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого, ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Дрогобича, українця, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, не військовозобов`язаного, одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого, у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,

з участю прокурора ОСОБА_11 ,
захисників ОСОБА_9 , ОСОБА_7 ,

обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_10 ,

встановила:
цим вироком ОСОБА_8 визнано винним у пред`явленому обвинуваченні за ч. 2 ст. 186 КК України та призначено покарання 4 роки позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України частково приєднано невідбуту частину покарання за вироками Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 28.10.2019 року, та Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 07.06.2019 року та остаточно визначено покарання за сукупністю вироків у виді 4 років 8 місяців позбавлення волі.

Запобіжний захід ОСОБА_8 до вступу вироку в законну силу - залишено тримання під вартою.

Строк відбуття покарання ОСОБА_8 ухвалено рахувати з часу його затримання - 23.05.2019 року

ОСОБА_10 визнано винним у пред`явленому обвинуваченні за ч. 2 ст. 186 КК України та призначено покарання - 4 роки позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 21.12.2019 та остаточно визначено покарання за сукупністю вироків у виді 4 років 2 місяців позбавлення волі.

Вирішено питання щодо речових доказів.

Вироком суду ОСОБА_8 , ОСОБА_10 визнані винними у тому, що, 14.02.2019 р. приблизно о 01 год. 00 хв., обоє за попередньому змовою групою осіб, знаходячись на вулиці Малий Ринок,6, в м. Дрогобичі, поблизу кафе «Час поїсти», маючи умисел на відкрите викрадення чужого майна, з метою особистого збагачення, з корисливих мотивів, із застосуванням до ОСОБА_12 насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, нанесли удар кулаком в голову, внаслідок чого потерпілий впав на землю, після чого з внутрішньої кишені куртки, повторно, відкрито заволоділи його мобільним телефоном марки «LG» моделі «G6», Імеі: НОМЕР_1 , НОМЕР_2 вартістю 9500 грн. з вмістом сім карти оператора стільникового зв`язку «Київстар» вартістю 25 грн та з задньої кишені штанів, готівковими грошовими коштами в сумі 800 грн., чим завдав потерпілому майнову шкоду на загальну суму 10325 грн.
Захисник ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_10 подала апеляційну скаргу, в якій просить вирок суду скасувати, а кримінальне провадження закрити.

В обґрунтування апеляційної скарги захисник зазначає, що обвинувачений не визнав своєї вини у вчиненому, його показання під час досудового розслідування та судового розгляду були послідовними та ідентичними. Вважає показання потерпілого суперечливими. Потерпілий не міг бачити нападників, оскільки подія відбувалася в темну пору доби. Впізнання обвинуваченого проводилося через два місяці після події злочину. У протоколі впізнання не зазначені за якими прикметами потерпілий може впізнати нападника. Вважає даний доказ недопустимим. Суд необґрунтовано взяв до уваги показання свідка ОСОБА_13 , який є працівником поліції та виявив, що на диску з відеозаписом з камер спостереження одним із чоловіків є ОСОБА_10 . Судом не спростовані показання обвинуваченого ОСОБА_8 , який зазначив, що в той день не бачив обвинуваченого ОСОБА_10 . Крім того, показання обвинуваченого ОСОБА_8 повністю співпадають із показаннями свідків ОСОБА_14 та ОСОБА_15 .

Захисник ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 подала апеляційну скаргу, в якій просить вирок суду скасувати, а кримінальне провадження закрити.

В доводах апеляційної скарги зазначає, що впізнання обвинуваченого проводилося через три місяці після події злочину. У протоколі впізнання не зазначені за якими прикметами потерпілий може впізнати нападника. Вважає даний доказ недопустимим. Суд необґрунтовано взяв до уваги показання свідка ОСОБА_13 , який є працівником поліції та зацікавленою особою та виявив, що на диску з відеозаписом з камер спостереження одним із чоловіків є ОСОБА_8 .

Прокурор у апеляційній скарзі просить вирок суду скасувати та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_8 визнати винним у вчинені, інкримінованого йому злочину, та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 6 місяців.

За ч. 4 ст. 70 КК України, шляхом часткового складання покарань, призначених за даним вироком та за вироком Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 28.10.2019 року та Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 07.06.2019 року визначити обвинуваченому остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років, зарахувавши покарання, відбуте частково за попередніми вироками.

ОСОБА_10 визнати винним у вчиненні, інкримінованого йому злочину, та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 6 місяців.

За ч. 4 ст. 70 КК України, шляхом часткового складання покарань, призначених за даним вироком та за вироком Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 21.12.2019 року визначити обвинуваченому остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 8 місяців, зарахувавши покарання, відбуте частково за попередніми вироками.

В решті вирок суду залишити без змін.

В обґрунтування апеляційної скарги прокурор вказує, що до обвинувачених при призначенні покарання слід було застосовувати положення ч. 4 ст. 70 КК України та призначати покарання за сукупністю злочинів, а не ст. 71 КК України. Крім того, звертає увагу на тому, що обвинувачені раніше неодноразово судимі за вчинення умисних злочинів, в т. ч. проти власності, на шлях виправлення не стали та вчинили новий злочин.

Заслухавши доповідача, думку обвинувачених та їхніх захисників, які підтримали апеляційні скарги та заперечили проти задоволення апеляційної скарги прокурора, прокурора, який підтримав свою апеляційну скаргу та не заперечив проти задоволення апеляційних скарг захисників, дослідивши матеріали судового провадження, в межах доводів апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги захисників підлягають частковому задоволенню, а апеляційну скаргу прокурора слід задовольнити з наступних підстав.

Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції зазначених вимог дотримався та вірно встановив вину ОСОБА_8 , ОСОБА_10 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, яка підтверджується зібраними та перевіреними у суді першої інстанції доказами, зокрема:
так, допитаний в судовому засіданні ОСОБА_8 вину визнав частково та показав, що 13.02.2019 року він перебував біля магазину «Сова» в м. Дрогобич разом з ОСОБА_16 та іншою невідомою особою, бачив потерпілого ОСОБА_12 . Після цього, втрьох пішли в сторону квіткового базару, де вони знову зустріли потерпілого. Пройшовши повз потерпілого ОСОБА_12 почув удар і зрозумів, що ОСОБА_17 з іншою невідомою особою нанесли удар ОСОБА_12 , а тому відразу втік з місця події. Через декілька днів, ОСОБА_17 прийшов до нього та запропонував продати телефон. Вдвох пішли в центр міста Дрогобич, де зустріли ОСОБА_18 та особу на ім`я ОСОБА_19 . Під час зустрічі ОСОБА_17 передав телефон йому, а він передав телефон ОСОБА_18 , яка в свою чергу віддала його особі на ім`я ОСОБА_19 .
Обвинувачений ОСОБА_10 вину не визнав та зазначив, що в день інкримінованих йому дій знаходився вдома.
Допитаний в суді першої інстанції потерпілий ОСОБА_12 , пояснив, шо 13 лютого 2019 у вечірній час доби він разом із своїми друзями знаходилися поблизу нічного магазину «24» (Сова) в м. Дрогобичі, де розпивали алкогольні напої. Приблизно о 01 год. 14.02.2019 його друзі на радіо-таксі поїхали по своїх домівках, а він направився до банкомату «Приватбанку», що на вул. І.Мазепи в м. Дрогобичі, з якого зняв готівкою грошові кошти в сумі 800 гривень. Коли йшов по площі Малий Ринок повз кіоски з продажу квітів, поблизу кафе «Час поїсти», до нього на мобільний телефон прийшло смс-повідомлення і тому він витягнув його з кишені, щоб переглянути його зміст. В цей час, повз нього пройшло троє невідомих чоловіків, два з яких йшли попереду, а третій йшов позаду них, на голові одного з них була шапка-кепка, а той, що йшов позаду - мав на голові капюшон. Пройшовши повз нього, приблизно через три-чотири секунди, відчув удар ззаду в ділянку потилиці. В результаті удару впав на землю. Один із них почав наносити удари, інший, в цей час, витягнув з кишені його куртки мобільний телефон, а із задньої кишені штанів - гроші в сумі 800 гривень. В момент, коли невідома особа почала витягувати мобільний телефон підняв голову та побачив зовнішні риси осіб, які вчиняли даний злочин. Це були особи які декілька секунд раніше йшли йому на зустріч. Після чого двоє осіб заволодівши його речами побігли в невідомому напрямку.
Даними протоколу пред`явлення особи для впізнання по фотознімках від 15.05.2019 року з якого вбачається, що потерпілий ОСОБА_12 впізнав ОСОБА_8 як одного з учасників нападу на нього 14.02.2021 р.
З протоколу впізнання поза візуальним спостереженням від 16.04.2019 року вбачається, що потерпілий ОСОБА_12 впізнав ОСОБА_10 , як особу, яка 14.02.2019 року вчинила відносно нього грабіж.
В процесі судового розгляду потерпілий ОСОБА_12 підтвердив свої показання про те, що саме обвинувачений ОСОБА_10 та ОСОБА_8 вчинили грабіж по відношенню до нього.
Ні судом першої інстанції, ні судом апеляційної інстанції обставини, які б давали підстави вважати, що потерпілий оговорює обвинувачених - не встановлено.
Згідно зі скріншотом з сайту «my.alfabank.com.ua», потерпілим ОСОБА_12 14.02.2019 з рахунку №8455, у банкоматі МСС6011, у м. Дрогобич знято грошові кошти в сумі 800 грн.
Відповідно до протоколу огляду предмету від 16.04.2019, об`єктом огляду є компакт диск формату «DVD-RW» з вмістом відеозапису з камери зовнішньої відеоспостереження, встановленої на площі Малий Ринок в м. Дрогобичі. З перегляду відеозапису старшим слідчим Дрогобицького ВП ОСОБА_20 встановлено, 14.02.2019 о 00 год. 56 хв. по площі Малий Ринок в м. Дрогобичі повз кафе «Час поїсти» рухаються три особи чоловічої статі, двоє з яких йдуть попереду, а третій - дещо позаду. Під час перегляду відео ним було виявлено, що одним із чоловіків, які йшли попереду є ОСОБА_10 , 1992 року народження, іншим чоловіком, який йшов позаду з капюшоном на голові є ОСОБА_8 , 1982 року народження. Вказані чоловіки рухалися в сторону центру м. Дрогобич, в цей же час, через 0,23 сек. зі сторони центру м. Дрогобич в сторону фонтану йде особа чоловічої статі, яким є ОСОБА_12 .
Свідок ОСОБА_21 , яка є дружиною обвинуваченого ОСОБА_10 , в суді першої інстанції дала показання про те, що коли саме вона не пам`ятає, зустрілась з ОСОБА_22 в центрі міста Дрогобича. Там до неї підійшов хлопець на ім`я ОСОБА_23 , який запропонував продати телефон. На наступний день, зустрівшись з ОСОБА_22 вони підійшли до кафе «Десертний» в центральній частині міста, де зустріла свого знайомого ОСОБА_24 , який в процесі розмови повідомив, що підшуковує мобільний телефон для дружини. Через деякий час до них підійшов ОСОБА_25 та віддав ОСОБА_26 мобільний телефон, який в свою чергу віддав ОСОБА_15 .
Відповідно до показань свідка ОСОБА_15 , даними в суді першої інстанції, наприкінці лютого - початку березня 2019 року він перебував в кафе «Десертний» в центральній частині м. Дрогобич. Вийшовши на вулицю, до нього підійшла ОСОБА_18 та запропонувала придбати мобільний телефон її знайомої. Він погодився. Тоді ОСОБА_18 сказала, що телефону з собою немає і їй потрібно відійти на декілька хвилин щоб взяти його в знайомої. Приблизно через 15-20 хвилин в дане кафе ОСОБА_27 та ОСОБА_28 , яких він знає, а після них відразу зайшла ОСОБА_29 , після чого вони з нею вийшли на вулицю, де ОСОБА_18 дістала з кишені куртки мобільний телефон марки «LG» та передала його йому. Оглянувши телефон вирішив придбати його за 5000 грн, а тому дав ОСОБА_29 2000 грн., а решту грошей перекинув їй на картку «Приватбанк».
Відповідно до протоколу огляду місця події від 16.04.2019 року, свідок ОСОБА_15 видав слідчому мобільний телефон марки «LG» моделі G6, imеі: НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , який він придбав в ОСОБА_30 .
З протоколу огляду предмету від 16.04.2019 року, вбачається, що предметом огляду є мобільний телефон марки «LG» моделі G6, Імеі: НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , сім картка у ньому відсутня.
Довідкою від 25.04.2019 р. встановлено, що вартість мобільного телефону марки «LG» моделі G6, Імеі: НОМЕР_1 , НОМЕР_2 становить 9500 грн., а сім карти оператора «Київстар» 25 грн.
Покликання захисників у апеляційних скаргах про недопустимість як доказів протоколів пред`явлення особи для впізнання по фотознімках від 15.05.2019 року та поза візуальним спостереженням від 16.04.2019 року, колегія суддів вважає необґрунтованими.
Відповідно до положень ст. 228 КПК України, перед тим, як пред`явити особу для впізнання, слідчий, прокурор попередньо з`ясовує, чи може особа, яка впізнає, впізнати цю особу, опитує її про зовнішній вигляд і прикмети цієї особи, а також про обставини, за яких вона бачила цю особу, про що складає протокол. Якщо особа заявляє, що вона не може назвати прикмети, за якими впізнає особу, проте може впізнати її за сукупністю ознак, у протоколі зазначається, за сукупністю яких саме ознак вона може впізнати особу. Забороняється попередньо показувати особі, яка впізнає, особу, яка повинна бути пред`явлена для впізнання, та надавати інші відомості про прикмети цієї особи.
Особі, яка впізнає, пропонується вказати на особу, яку вона має впізнати, і пояснити, за якими ознаками вона її впізнала.
З метою забезпечення безпеки особи, яка впізнає, впізнання може проводитися в умовах, коли особа, яку пред`являють для впізнання, не бачить і не чує особи, яка впізнає, тобто поза її візуальним та аудіоспостереженням. Про умови проведення такого впізнання та його результати зазначається в протоколі. Про результати впізнання повідомляється особа, яка пред`являлася для впізнання.
За необхідності впізнання може провадитися за фотознімками, матеріалами відеозапису з додержанням вимог, зазначених у частинах першій і другій цієї статті.
Фотознімок з особою, яка підлягає впізнанню, пред`являється особі, яка впізнає, разом з іншими фотознімками, яких повинно бути не менше трьох. Фотознімки, що пред`являються, не повинні мати різких відмінностей між собою за формою та іншими особливостями, що суттєво впливають на сприйняття зображення. Особи на інших фотознімках повинні бути тієї ж статі і не повинні мати різких відмінностей у віці, зовнішності та одязі з особою, яка підлягає впізнанню.
Згідно з протоколами пред`явлення особи для впізнання по фотознімках від 15.05.2019 р. та поза візуальним спостереженням від 16.04.2019 року, потерпілий впізнав обвинувачених за сукупністю ознак, а саме по зовнішньому вигляду, зросту, тілобудові, по рисах обличчя.
Колегією суддів не встановлено будь-яких порушень кримінального процесуального закону при проведенні зазначених слідчих дій.
Таким чином, доводи захисників про те, що у протоколах про пред`явлення особи для впізнання відсутні дані про прикмети, за якими потерпілий впізнав обвинувачених є безпідставними.
Крім того, покликання захисників на недопустимість вказаних доказів з огляду на проведення впізнання по фотознімках та поза візуальним спостереженням є необґрунтованими, оскільки таке передбачено вимогами ст. 228 КПК України для забезпечення безпеки особи, яка впізнає.
Враховуючи, що злочин вчинений із застосуванням насильства, колегія суддів вважає виправданим проведення впізнання за відсутності безпосереднього спостереження потерпілого.
Покликання захисників про те, що обвинувачені не здійснювали грабежу потерпілого, що узгоджується також із показаннями ОСОБА_14 , колегія суддів вважає як обрану ними лінію захисту від пред`явленого обвинувачення для уникнення кримінальної відповідальності.
Судом першої та апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_14 є дружиною обвинуваченого ОСОБА_10 , а відтак вважає її показання спрямованими на уникнення обвинуваченим ОСОБА_31 кримінальної відповідальності.
Показання свідка ОСОБА_15 , які на думку захисників, спростовують обвинувачення, колегія суддів вважає такими, що навпаки їх підтверджують, оскільки останній показав, що мобільний телефон, викрадений у потерпілого, йому продала ОСОБА_14 за сприяння обвинувачених ОСОБА_10 та ОСОБА_8 .
Не заслуговують на увагу доводи захисників про те, що протокол огляду предмету від 16.04.2019, об`єктом огляду якого є компакт диск формату «DVD-RW» з вмістом відеозапису з камери зовнішньої відеоспостереження, встановленої на площі Малий Ринок в м. Дрогобичі, є недопустимим доказом, оскільки в зазначеному протоколі містяться відомості які засвідчують факт вчинення злочину відносно потерпілого ОСОБА_12 , і такий протокол відповідає вимогам кримінального процесуального закону.
Відтак, колегія суддів вважає, що покликаючись на безпосередньо досліджені докази, суд першої інстанції відповідно до ст. 94 КПК України всебічно, повно та неупереджено дослідив всі обставини кримінального провадження, керуючись законом, оцінив кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, в сукупності зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, дійшов до правильного висновку про доведеність вини обвинувачених у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, особи винного та обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання.

При призначенні покарання обвинуваченим суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст. 12 КК України відноситься до тяжких, обставини та характер його вчинення, особу ОСОБА_8 , який раніше судимий, вину визнав частково, не працює, є особою молодого віку, посередньо характеризується за місцем проживання, особу ОСОБА_10 , який раніше судимий, своєї вини не визнав, не працює, є особою молодого віку, посередньо характеризується за місцем проживання, обставину, що обтяжує покарання обвинуваченим рецидив злочину, обставин, що пом`якшують покарання судом першої інстанції не встановлено.

Поряд з цим, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції допустив неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність при призначенні покарання обвинуваченим за сукупністю вироків на підставі ч. 1 ст. 71 КК України.

Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України, за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.

Колегією суддів встановлено, що ОСОБА_8 раніше судимий 07.06.2019 року Дрогобицьким міськрайонним судом Львівської області за ч.3ст.15-ч.3 ст. 185 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі, 28.10.2019 року Стрийським міськрайонним судом Львівської області за ч.3 ст.185, ч.1 ст. 345 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі.

ОСОБА_10 раніше судимий 21.12.2019 року Дрогобицьким міськрайонним судом Львівської області за ч.3 ст.185 КК України на строк 3 роки позбавлення волі.

Злочин у вказаному кримінальному провадженні вчинений обвинуваченими 14.02.2019 року, тобто до постановлення вищевказаних вироків.

З огляду на це, доводи прокурора про необхідність призначення обвинуваченим покарання за сукупністю злочинів відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України є обґрунтованими та є підставою для скасування вироку в частині призначеного покарання.

При призначенні покарання обвинуваченим колегія суддів враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст. 12 КК України відноситься до тяжких, обставини та характер його вчинення, особу ОСОБА_8 , який раніше судимий, вину визнав частково, не працює, є особою молодого віку, посередньо характеризується за місцем проживання, особу ОСОБА_10 , який раніше судимий, своєї вини не визнав, не працює, є особою молодого віку, посередньо характеризується за місцем проживання, обставину, що обтяжує покарання обвинуваченим рецидив злочину, обставин, що пом`якшують покарання - не встановлено.

При цьому, при призначенні покарання колегія суддів враховує, що обвинувачені раніше неодноразово судимі за вчинення умисних злочинів проти власності на шлях виправлення не стали та продовжили вчиняти нові аналогічні злочини.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 420 КПК України, колегія суддів, -

постановила:

апеляційну скаргу першого заступника керівника Львівської обласної прокуратури ОСОБА_6 задовольнити, апеляційні скарги захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , захисника ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_10 задовольнити частково.
Вирок Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 02.02.2021 року в частині призначеного покарання скасувати.
Ухвалити новий вирок в частині призначення покарання обвинуваченим, яким ОСОБА_8 вважати винним у вчинені злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 6 місяців.
За ч. 4 ст. 70 КК України, шляхом часткового складання покарань, призначених за даним вироком та за вироком Дрогобицького міськрайонного суду від 07.06.2019 року та вироком Стрийського міськрайонного суду від 28.10.2019 року визначити обвинуваченому остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років, зарахувавши покарання, відбуте частково за попередніми вироками з 23.05.2019 р. по 20.07.2021 р.
ОСОБА_10 вважати винним у вчинені злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 6 місяців.
За ч. 4 ст. 70 КК України, шляхом часткового складання покарань, призначених за даним вироком та за вироком Дрогобицького міськрайонного суду від 21.12.2019 року визначити обвинуваченому остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 8 місяців, зарахувавши покарання, відбуте частково за попереднім вироком з 05.03.2019 р. по 20.07.2021 р..
В решті вирок суду залишити без змін.
На вирок суду може бути подана касаційна скарга протягом трьох місяців з дня його проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, в той самий строк з дня отримання його копії.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_32