СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
пр. № 1-кп/759/1432/21
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 листопада 2021 року м. Київ

Святошинський районний суд м. Києва в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
захисника ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Святошинського районного суду м. Києва кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0002036 від 11.08.2021р. стосовно:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженеця м. Київа, українця, громадянина України, неодруженого, з середньою освітою, офіційно не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
- 18.06.2020 Святошинським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 186 КК України, яким призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки. На підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком 3 роки, поклавши обов`язки згідно ст. 76 КК України;
який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 190 КК України,
ВСТАНОВИВ:

Відповідно до обвинувального акта ОСОБА_4 , будучи раніше засудженим за вчинення корисливих злочинів, та маючи не зняту та не погашену в законному порядку судимість, належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став, та повторно вчинив новий умисний злочин за наступних обставин:
Так, ОСОБА_4 , 08.08.2021 приблизно о 12 годині, перебуваючи по вул. Генерала Наумова, 37-Б в м. Києві зловживаючи довірою повторно заволодів чужим майном, а саме велосипедом марки «Sеrious» чорного кольору, який належить ОСОБА_6 , та яким в подальшому розпорядився на власний розсуд, завдавши потерпілому матеріальної шкоди на загальну суму 3500 гривень.
08.08.2021 приблизно о 12 годині, ОСОБА_4 , перебуваючи неподалік 1-го під`їзду по вул. Генерала Наумова, 37-Б у м. Києві, зустрів раніше знайомого йому громадянина ОСОБА_6 , з яким почав проводити дозвілля. Продовжуючи відпочивати та перебуваючи за вищевказаною адресою не маючи постійного джерела прибутку, перебуваючи у скрутному матеріальному становищі, з метою обернення на свою користь та особистого збагачення, вирішив заволодіти майном громадянина ОСОБА_6 .
З метою виконання свого злочинного умислу направленого на повторне заволодіння чужим майном зловживаючи довірою приблизно о 12 годині 10 хвилин 08.08.2021 року, перебуваючи по вул. Генерала Наумова, 37-Б в м. Києві, ОСОБА_4 попросив велосипед у ОСОБА_6 під приводом здійснити поїздку до магазину для придбання алкоголю та подальшого його спільного розпиття, на що ОСОБА_6 погодився та надав для здійснення поїздки до магазину свій велосипед марки «Serious», вартістю 3 500 гривень.
В подальшому, отримавши шляхом зловживання довірою чуже майно, що належить ОСОБА_6 , поїхав до магазину «Сільпо» в напрямку вул. Підлісна, 1 в м. Києві, після чого розпорядився викраденим майном на власний розсуд, завдавши ОСОБА_6 матеріальної шкоди на загальну суму 3500 гривень.
В судовому засіданні ОСОБА_4 повністю визнав себе винуватим у пред`явленому обвинуваченні, підтвердив викладені в обвинувальному акті обставини та показав суду, що ввечері 08.08.2021р. року він зустрів свого знайомого ОСОБА_6 , попросив у нього велосипед, щоб з`їздити до магазину, на що останній погодився. Отримавши велосипед, він в наступному заклав його в ломбард на ім`я знайомого ОСОБА_7 , так як йому потрібні були кошти. Потерпілий увечері того дня приходив до нього до дому, щоб з`ясувати, де його велосипед, про що йому повідомив батько, однак на той момент він вдома був відсутній. Велосипед повернув за три дні. Просив суд суворо його не карати.
За згодою сторін, згідно ч. 3 ст. 349 КПК України судом було визнано недоцільним дослідження доказів, зібраних в ході досудового розслідування стосовно фактичних обставин справи, оскільки учасники судового розгляду правильно розуміють зміст цих обставин, немає сумнівів в добровільності їх позицій, а також фактичні обставини справи ніким не оспорюються. При цьому судом сторонам було роз`яснено, що в цьому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку. Тому суд обмежив дослідження фактичних обставин справи допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів кримінального провадження, що характеризують його особу.
Допитавши обвинуваченого ОСОБА_4 , дослідивши матеріали кримінального провадження в обсязі, узгодженому сторонами кримінального провадження, суд дійшов висновку, що інкриміноване обвинуваченому діяння доведене поза розумним сумнівом і вірно кваліфіковане органом досудового розслідування за ч.2 ст.190 КК України, як повторне заволодіння чужого майна шляхом зловживання довірою, що належить ОСОБА_6 .

Відповідно до вимог ст. ст. 50, 65 КК України та п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року N 7 "Про практику призначення судами кримінального покарання" суд, призначаючи покарання, повинен урахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання. Визначаючи ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, суд повинен виходити із сукупності всіх обставин справи, зокрема, форми вини, мотиву і цілі, способу, обстановки і стадії вчинення злочину, тяжкості наслідків, що настали.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке віднесено до категорії нетяжкого злочину, особу обвинуваченого, який офіційно не працює, розлучений, зі слів має на утриманні двох малолітніх дітей: ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, раніше судимий, відношення обвинуваченого до скоєного, поведінку під час та після вчинення злочинних дій . Також суд враховує думку потерпілого, який примирився з обвинуваченим, повідомив,що жодних претензій до останнього не має та просив суд суворо його не карати.
Обставиною, відповідно вимог ст.66 КК України, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 суд визнає щире каяття.
Обставиною, відповідно до вимог ст. 67 КК України, що обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 судом не встановлено.
З огляду на вищевикладене, виходячи із сукупності усіх обставин кримінального провадження, суд приходить до переконання, що виправлення та перевиховання ОСОБА_4 без ізоляції від суспільства неможливе та вважає за потрібне призначити йому покарання у виді позбавлення волі, в межах, передбачених санкцією ч. 2 ст. 190 КК України.
На думку суду, саме таке покарання є справедливим, а також необхідним і достатнім для виправлення та попередження вчинення підсудним нового злочину, досягнення мети, визначеної ст. 50 КК України.
Відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року N 7 "Про практику призначення судами кримінального покарання", у разі вчинення особою під час іспитового строку нового злочину суди мають розцінювати це як порушення умов застосування ст.75 КК про звільнення від відбування покарання з випробуванням і призначати покарання за сукупністю вироків на підставі статті 71 КК. У таких випадках повторне звільнення від відбування покарання з випробуванням є неприпустимим.

Враховуючи, що ОСОБА_4 вчинив новий злочини в період іспитового строку за вироком Святошинського районного суду м. Києва від 18.06.2020 року, яким останнього засуджено за ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки, на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 (три) роки, суд, керуючись ч.3 ст. 78 КПК України, приходить до висновку про необхідність засудження ОСОБА_4 із застосуванням ст. 71 КК України, та до покарання за цим вироком частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.
Цивільний позов в кримінальному провадженні не заявлявся.
Процесуальні витрати відсутні.
Питання щодо речових доказів слід вирішити згідно вимог ст. 100 КПК України.
Запобіжний захід у кримінальному провадженні до обвинуваченого не застосовувався.
Клопотань про обрання запобіжного заходу стосовно ОСОБА_4 прокурором не заявлено. У зв`язку з зазначеним суд вважає за недоцільне до набрання вироком законної сили застосовувати відносно обвинуваченого який-небудь запобіжний захід.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 368, 371, 373, 374 КПК України, суд, -
УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України та призначити йому покарання у виді 1 (одного) року позбавлення волі.
На підставі ч. 1 ст. 71 КК України до покарання, призначеного ОСОБА_4 за цим вироком, частково приєднати невідбуте покарання, призначене за вироком Святошинського районного суду м. Києва від 18.06.2020 року, остаточно призначивши йому покарання у виді 4 (чотири) роки 2 (два) місяці позбавлення волі.
Строк відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з моменту приведення вироку до виконання.
Речові докази: велосипед марки «SERIOUS» чорного кольору з номером рами «KLA» залишити у власності потерпілого ОСОБА_6 .
Вирок може бути оскаржений шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду через Святошинський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення з урахуванням особливостей, передбачених ч.2 ст. 394 КПК України.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченим та прокурору.
Суддя: ОСОБА_1