Справа № 301/215/21
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01.12.2021 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в складі суддів: ОСОБА_1 (головуючого), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , захисника обвинуваченого ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 , розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді кримінальне провадження 11-кп/4806/299/21 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Іршавського районного суду Закарпатської області від 20.05.2021.

Цим вироком:
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українець, громадянин України, уродженець та мешканець АДРЕСА_1 , учень 10 класу Осійської ЗОШ імені Ф. Потушняка, з незакінченою середньою освітою , не працюючий, раніше судимий: вироком Іршавського районного суду Закарпатської області від 11.02.2021 за ч.3 ст.185 , ч.2 ст.185 , ч.2 ст.289 із застосуванням ч.1 ст.70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 05 (п`ять) років, на підставі ст.ст.75,104 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 02 (два) роки, засуджений:
- за ч.3 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 05(п`ять) років 02(два) місяці.
Вирок Іршавського районного суду Закарпатської області від 11.02.2021 ухвалено виконувати самостійно.
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , українець, громадянин України, уродженець та мешканець АДРЕСА_1 , учень 11 класу Осійської ЗОШ імені Ф. Потушняка, з незакінченою середньою освітою , не працюючий, не судимий, засуджений:
- за ч.3 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 03 (три) роки.
На підставі ст.ст.75,104 КК України Дав ОСОБА_10 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 01 (один) рік, якщо протягом іспитового строку не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки.
На підставі ст.76 КК України на ОСОБА_11 покладено обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.
ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , українець, громадянин України, уродженець та мешканець АДРЕСА_1 , учень 11 класу Осійської ЗОШ імені Ф. Потушняка, з незакінченою середньою освітою, не працюючий, не судимий, засуджений:

-2-

- за ч.3 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 03(три) роки.
На підставі ст.ст.75,104 КК України Дав ОСОБА_13 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 01 (один) рік, якщо протягом іспитового строку не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки.
На підставі ст.76 КК України на ОСОБА_14 покладено обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.
Стягнуто солідарно із законних представників неповнолітніх обвинувачених ОСОБА_15 та ОСОБА_16 на користь ОСОБА_17 40 648 (сорок тисяч шістсот сорок вісім) грн. матеріальної шкоди.
Стягнуто з ОСОБА_6 , ОСОБА_11 та ОСОБА_14 на користь ОСОБА_17 по 2000 (дві тисячі) грн. з кожного моральної шкоди.
Стягнуто із законного представника неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_15 витрати за проведення експертизи №3/387 від 06.11.2020 в сумі 490 (чотириста дев`яносто) грн. 35 коп.
Стягнуто із законного представника неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_16 витрати за проведення експертизи №3/387 від 06.11.2020 в сумі 490 (чотириста дев`яносто) грн. 35 коп.
Речові докази по справі: побутову хімію, засоби для прання та краски для волосся з торгового павільйону, які згідно постанови про визнання речовим доказом від 07.10.2020 повернуто власнику ОСОБА_18 ; продукти харчування та солодощі, викрадені з торговому павільйону № НОМЕР_1 , що розташований на території ринку м. Іршава, за адресою м. Іршава вул. Локоти Закарпатської області, згідно постанов про визнання речовим доказом від 07.10.2020 повернуто власнику ОСОБА_17 .
Згідно вироку, ОСОБА_6 , ОСОБА_11 та ОСОБА_14 визнані винуватими у вчиненні кримінальних правопорушень за таких обставин.
Неповнолітній обвинувачений ОСОБА_6 06.10.2020 біля 02 год. 30 хв., за попередньою змовою з неповнолітніми ОСОБА_14 та ОСОБА_11 , діючи умисно, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи з корисних мотивів, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, переконавшись, що за їх діями ніхто не спостерігає, шляхом пошкодження скляної вставки вхідних дверей торгового павільйону, що розташований на території залізничної станції м. Іршава, за адресою м.Іршава вул.Локоти Закарпатської області, який на підставі договору оренди належить фізичній особі - підприємцю ОСОБА_18 , таємно проникли в середину торгового павільйону звідки викрали побутову хімію, засоби для прання та краски для волосся на загальну суму 23 965 грн. Після вчинення злочину ОСОБА_6 ОСОБА_14 та ОСОБА_11 , з місця вчинення злочину зникли, розпорядившись викраденим на власний розсуд, чим заподіяли ОСОБА_18 матеріальну шкоду на вищевказану суму.
Продовжуючи свою злочинну діяльність, неповнолітній обвинувачений ОСОБА_6 06.10.2020, приблизно 03 год., разом з неповнолітніми ОСОБА_14 та ОСОБА_11 , діючи умисно, повторно, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи з корисних мотивів, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, переконавшись, що за їх діями ніхто не спостерігає, шляхом пошкодження вхідних дверей на торговому павільйону № НОМЕР_1 , що розташований на території ринку м.Іршава, за адресою АДРЕСА_2 , який на підставі договору оренди належить фізичній особі - підприємцю ОСОБА_17 , таємно проникли в середину торгового павільйону звідки

-3-

викрали продукти харчування та солодощі на загальну суму 40 648 грн. Після вчинення злочину, ОСОБА_6 , ОСОБА_14 та ОСОБА_11 з місця вчинення злочину зникли, розпорядившись викраденим на власний розсуд, чим заподіяли ОСОБА_17 матеріальну шкоду на вищевказану суму.
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 просить переглянути вирок Іршавського районного суду Закарпатської області в частині призначеного йому покарання, яке просить призначити із застосуванням положення ст.75 КК України. В обґрунтування апеляційних вимог обвинувачений зазначає проте, що суд першої інстанції не врахував визнання вини, щире каяття та відсутність претензій з боку потерпілих.
Заслухавши доповідь судді про суть вироку, повідомлення про те, ким і в якому обсязі він оскаржений, пояснення захисника адвоката ОСОБА_7 , який підтримав подану обвинуваченим ОСОБА_6 апеляційну скаргу, промову прокурора про необґрунтованість апеляційної скарги обвинуваченого та законність вироку суду першої інстанції щодо ОСОБА_6 , дослідивши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_6 задоволенню не підлягає з таких підстав.
Згідно ст.370 КПК судове рішення у кримінальному провадженні є актом правосуддя, покликаним забезпечити захист гарантованих Конституцією України прав і свобод людини, правопорядку та здійснення проголошеного Конституцією України принципу верховенства права. Тому суду слід неухильно додержуватись вимог про законність, обгрунтованість та вмотивованість вироку і ухвали в кримінальному провадженні.
Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оцінені судом відповідно до статті 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Ці вимоги кримінального процесуального закону при розгляді кримінального провадження щодо ОСОБА_6 судом першої інстанції дотримані.
З матеріалів кримінального провадження вбачається, що висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_6 у скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення, викладених у вироку, а саме за ч.3 ст.185 КК України, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, підтверджуються перевіреними судом першої інстанції доказами і ніким з учасників кримінального провадження не оскаржуються, а тому апеляційним судом у відповідності до ч.1 ст.404 КПК України не перевіряються.
Оцінюючи та відхиляючи доводи апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_6 щодо невідповідності призначеного йому покарання внаслідок його надмірної суворості та незастосування при призначенні йому покарання положень ст.ст.75,104 КК України, колегія суддів виходить з наступного.
Згідно вимог ст.65 КК України суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного й обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, а згідно ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.

-4-

Визначені ст.65 КК України загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору однієї з форм реалізації кримінальної відповідальності призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якого є виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин провадження, ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи винного, обставин, що впливають на покарання. Реалізація цієї функції становить правозастосовну інтелектуально-вольову діяльність суду, в рамках якої і приймається рішення про можливість застосування чи незастосування ст.75 КК, і за змістом якої суд може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням лише у випадку, якщо при призначенні покарання певного виду й розміру суд, урахувавши тяжкість кримінального правопорушеня, особу винного та інші обставини провадження, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання.
Статтею ст.104 КК України також визначено, що звільнення від відбування покарання з випробуванням застосовується до неповнолітніх відповідно до статей 75-78 цього Кодексу з урахуванням положень, передбачених цією статтею. Звільнення від відбування покарання з випробуванням може бути застосоване до неповнолітнього лише у разі його засудження до арешту або позбавлення волі.
Підставою звільнення особи від відбування покарання з випробуванням є переконання суду, викладене у мотивованому висновку про можливість її виправлення без відбування покарання. Висновок суду ґрунтується на тих відомостях, які він оцінює на час ухвалення вироку, зокрема на відомостях про кожне вчинене особою кримінальне правопорушення, посткримінальну поведінку та її характеристику, спосіб життя, соціальні зв`язки тощо. Важливе значення для застосування звільнення від відбування покарання мають дані, які характеризують особу винного, а саме: його поведінка до, в момент та після вчинення кримінального правопорушення, його соціально-демографічні властивості та соціально-психологічна характеристика. Також необхідно враховувати ознаки, які характеризують особистісні прояви в основних сферах життєдіяльності, та зважати на спрямованість і мотиви протиправної поведінки, тривалість та інтенсивність протиправної діяльності, наявність чи відсутність судимості в особи, що притягується до кримінальної відповідальності. Лише проаналізувавши всі зазначені обставини, суд може дійти висновку про наявність або відсутність підстав для звільнення особи від відбування покарання.
У відповідності до вимог ч.3 ст.374 КПК України, а також враховуючи роз`яснення, що містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», висновки з усіх питань, пов`язаних з призначенням покарання, необхідно належним чином мотивувати у вироку.
Суд першої інстанції зазначених вимог кримінального процесуального закону дотримався, про що свідчить нижченаведене.
Як вбачається з мотивувальної частини вироку, суд призначаючи ОСОБА_6 покарання, виконав вимоги ст.65 КК України, врахував характер та ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, який раніше притягався до кримінальної відповідальності, негативну характеристику за місцем проживання.
Мотивуючи своє рішення, суд першої інстанції у вироку зазначив про те, що наведені дані про те, що кримінальне правопорушення вчинено неповнолітнім, який раніше притягався до кримінальної відповідальності, визнав себе винним у скоєному, щиро розкаявся, за місцем проживання характеризується негативно, не є безумовними та
-5-
достатніми підставами для звільнення ОСОБА_6 від відбування покарання на підставі статей 75, 104 КК України, з урахуванням наявності інших обставин, що знайшли своє підтвердження в ході розгляду кримінального провадження судом першої інстанції.
Разом з тим, суд першої інстанції обґрунтовуючи висновок щодо виду й розміру покарання та приймаючи рішення в частині призначеного покарання та призначення покарання, яке ОСОБА_6 належить відбувати реально, правильно врахував ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, особу винного, котрий, будучи неповнолітньою особою, вчинив повторно вчинив два епізоди кримінальних правопорушень проти власності, за попередньою змовою групою осіб. Обставиною, що пом`якшує покарання суд визнав повне визнання обвинуваченим вини, щире каяття, активне сприяння розкриття кримінального правопорушення. Обставин, що обтяжують покарання суд не встановив.

Також судом враховано досудову доповідь, складену органом пробації, відповідно до якої, ризик вчинення обвинуваченим ОСОБА_6 нового кримінального правопорушення є середнім, що на переконання суду, не виключає таку ймовірність.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для застосування до ОСОБА_6 положень ст.ст.75,104 КК, оскільки його виправлення неможливе без цілодобового нагляду та контролю в умовах ізоляції, з чим погоджується й колегія суддів.
Також судом першої інстанції враховано і те, що вироком Іршавського районного суду Закарпатської області від 11.02.2021 ОСОБА_6 засуджений за ч.3 ст.185 , ч.2 ст.185, ч.2 ст.289 із застосуванням ч.1 ст.70 цього Кодексу до покарання у виді позбавлення волі на строк 05(п`ять) років та на підставі ст.ст.75,104 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 02(два) роки, у зв`язку з чим прийнято обґрунтоване рішення про необхідність самостійного виконання даного вироку.
Вирок суду першої інстанції відносно ОСОБА_6 є достатньо мотивованим і повною мірою відповідає вимогам ст.ст.370,374 КПК України.
Покарання призначене обвинуваченому ОСОБА_6 у виді позбавлення волі відповідає вимогам ст.ст.50,65 КК України, принципу індивідуалізації призначеного покарання, є справедливим та достатнім для виправлення ОСОБА_6 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.
Враховуючи наведене, переконливих аргументів, які б доводили явну несправедливість призначеного покарання за вироком суду, в апеляційній скарзі обвинуваченого не наведено, а зазначені в ній доводи про неврахування судом визнання вини, щирого каяття, відсутності претензій з боку потерпілих, повністю спростовуються висновками суду, зазначеними у оскаржуваному вироку, якими належним чином обґрунтовані вид та розмір покарання.
Отже, доводи обвинуваченого про необхідність призначення покарання із застосуванням положень статей 75, 104 КК України, з урахуванням наведених в ній доводів, слід визнати безпідставними, оскільки такі доводи носять суто суб`єктивний характер і не можуть вважатися достатніми підставами для пом`якшення призначеного покарання.
З огляду на викладене, при апеляційному перегляді кримінального провадження не встановлено підстав для застосування норм ст.ст.75,104 КК України.
Таким чином, призначене судом першої інстанції обвинуваченому ОСОБА_6 покарання у той спосіб, як це зазначено у вироку, на думку колегії суддів, є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, а тому відповідає вимогам ст.ст.50, 65 КК України, оскільки за своїм видом і розміром є справедливим, через, що підстав для зміни вироку за доводами апеляційної скарги обвинуваченого про надмірну суворість призначеного йому покарання, колегія суддів не вбачає.

-6-

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які були би підставами для скасування чи зміни оскаржуваного вироку, при розгляді кримінального провадження колегією суддів не встановлено, а тому апеляційна скарга обвинуваченого задоволенню не підлягає.
При прийнятті рішення колегія суддів також враховує вимоги ст.26 КПК України, зокрема, те, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та в спосіб, передбачених цим Кодексом; ст.404 цього Кодексу в частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; те, що обвинуваченим та його захисником не заявлялось жодних клопотань як в апеляційній скарзі, так і під час її розгляду, у тому числі клопотань, які би підтверджували обґрунтованість доводів апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст.404,405,407,419 КПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Іршавського районного суду Закарпатської області від 20.05.2021 щодо ОСОБА_19 без змін.

На ухвалу Закарпатського апеляційного суду безпосередньо до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду може бути подана касаційна скарга протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою,- в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді: