Справа № 185/7203/20
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 вересня 2021 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у приміщенні суду у відкритому судовому засіданні в м. Павлограді кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001319 від 22 серпня 2020 року, за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Павлоград, громадянин України, маючого повну середню освіту, працюючого оператором пульту керування у виробничому відділі ТОВ «Фабрика дверей «Будмайстер», не одруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого:
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 162 КК України,

за участю:

прокурора ОСОБА_4 ,

потерпілої ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

В С Т А Н О В И В:

1. Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, та кваліфікація дій обвинуваченого.

ОСОБА_7 22 серпня 2020 року, о 02.20 год., умисно, незаконно, всупереч волі власника, маючи прямий умисел на порушення конституційного права на недоторканість житла особи, передбаченого ст. 30 Конституції України, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, достовірно знаючи, що користувач квартири ОСОБА_5 не надавала йому дозволу заходити до квартири, таємно з метою проникнення відкрив незачинені на замок двері квартири АДРЕСА_3 , яка на праві власності належить ОСОБА_8 та перебуває у користуванні ОСОБА_5 , та проник до житла останньої.
Установлені під час судового розгляду обставини відповідають ознакам правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України, а дії ОСОБА_7 слід кваліфікувати як незаконне проникнення до житла особи.

2. Позиція сторони обвинувачення.

ОСОБА_9 незаконно проник до квартири із застосуванням насильство щодо потерпілої та вчинив правопорушення, передбачене ч. 2 ст.162 КК України.

3. Позиція сторони захисту.

Обвинувачений ОСОБА_7 у судовому засіданні вину свою заперечував. Пояснив, що він посварився з ОСОБА_10 (співмешканкою) 21 серпня 2020 року, почав їй телефонувати, але вона не брала слухавку. Потім вона відповіла, що вона у подруги на селищі «Хімзавод». Наступного разу трубку взяла потерпіла ОСОБА_11 та сказала, що вони з ОСОБА_12 сидять відпочивають. Обидві були у стані алкогольного сп`яніння, ОСОБА_13 сказала, що він не побачить ОСОБА_12 . Коли він в черговий раз дзвонив, ОСОБА_14 почала погрожувати, сказала йому адресу. Далі він прийшов за вказаною адресою, був тверезий, там стояв чоловік ОСОБА_14 , з яким він спілкувався. Вони з ОСОБА_15 чоловіком ОСОБА_16 пішли до магазину, випили, потім повернулися, на вулицю вибігла ОСОБА_14 , почала кидатися на нього, провокувати його. ОСОБА_15 відвів свою дружину до під`їзду. Потім обвинувачений підійшов до під`їзду, попрохав незнайомого відкрити двері до під`їзду. Знайшов квартиру потерпілої, постукав у двері, відкрила ОСОБА_14 , почала знову кидатися на нього, потім вийшла ОСОБА_17 , вони почали сваритися. ОСОБА_14 його виштовхала з квартири, потім він сів у під`їзді і курив. Далі повз нього пройшов чоловік ОСОБА_14 , зайшов до квартири, але його не помітив, потім він вийшов і сказав виходити з під`їзду і разом зі своїм другом - ОСОБА_18 , ОСОБА_15 та ОСОБА_18 вигнали обвинуваченого з під`їзду, потім приїхала поліція і забрала його. Він не спричиняв потерпілій тілесних ушкоджень. Потрапив до квартири десь о 22-23 год.. Він випив пиво та напій «Рево». Співмешканку не намагався забрати силою. Самостійно він до квартири не заходив, його запросили. ОСОБА_14 не чіпав, табуретку не кидав їй на ногу До квартири пішов щоб забрати ОСОБА_12 , був напідпитку.

Також сторона захисту зазначила про відсутність події і складу злочину, передбаченого ч. 2 ст. 162 КК України, оскільки обвинувачений зайшов у квартиру з дозволу і, заходячи в квартиру, нікому ніяких тілесних ушкоджень не завдавав. Також, перебуваючи у квартирі, тілесних ушкоджень не завдавав.

4. Докази на підтвердження встановлених судом обставин та їх оцінка.

Потерпіла ОСОБА_5 у судовому засіданні пояснила, що з ОСОБА_10 знайома, вони разом працювали, ОСОБА_9 та її співмешканець. 21 серпня 2020 року, ввечері ОСОБА_12 зателефонувала потерпілій та попрохала приїхати в гості переночувати. Приїхала о 17.00 год., була нетвереза. Повідомила, що ОСОБА_9 їй погрожує, у неї було 150 дзвінків від обвинуваченого, він направляв їй смс-повідомлення агресивного характеру. Потім ОСОБА_12 вийшла на балкон та говорила з ОСОБА_9 . Розмови потерпіла не чула, бо ОСОБА_12 була на балконі. Десь о 23 год. вечора ОСОБА_9 прийшов до будинку, почав кричати, що вб`є, потім що любить, потім знову, що вб`є. Оля була налякана, чоловік вийшов до нього на вулицю поговорити. У квартирі залишилися тільки потерпіла та ОСОБА_12 . Потерпіла з нею випили десь пляшку сухого вина. Чоловік побалакав з ОСОБА_9 та домовилися, що він його посадить на таксі. Потерпіла та ОСОБА_12 сиділи на кухні, потерпіла обернулася та побачила обвинуваченого, він стояв посередині передпокою. Дозволу зайти потерпіла не надавала, ОСОБА_9 зайшов вільно, не стукав у двері. Потерпіла сиділа ближче до коридору, а ОСОБА_12 ближче до балкону. Потерпіла вибігла до коридору, забороняла пройти ОСОБА_9 до ОСОБА_12 . На думку потерпілої, обвинувачений перебував в алкогольному і не тільки сп`янінні, але запаху алкоголю від обвинуваченого не чула. Потерпіла почала перешкоджати, щоб останній пройшов в зальну кімнату за ОСОБА_12 , у них виникла боротьба. У потерпілої був розрив зв`язок на правій нозі, садна. ОСОБА_9 хапав потерпілу за волосся. Під час бійки він наносив потерпілій удари по нозі, і спині. ОСОБА_12 мовчки сиділа у кімнаті. У цей час повернувся чоловік потерпілої, сказав, щоб вона зайшла до зали. Це відбувалось 5-7 хв.. Потім до них прийшов ОСОБА_19 . Потерпіла не надавала ОСОБА_9 дозвіл на проникнення. ОСОБА_9 не хотів добровільно залишати квартиру. Вже після, коли приїхала поліція, ОСОБА_9 , перебуваючи у наручниках, вдарив потерпілу у голову. Власником квартири є бабуся потерпілої, а вона зареєстрована у даній квартирі, і є її користувачем та проживає там з 2018 року.

Свідок ОСОБА_20 у судовому засіданні пояснив, що у серпні 2020 року, у 20-х числах йому зателефонував товариш ОСОБА_21 , близько 03.00 год. ночі, він просив йому допомогти, бо до нього ломляться до квартири. Дружина свідка викликала поліцію. Коли підбігав до під`їзду, почув гучний шум. Свідок бачив обвинуваченого, котрий ломився ногами до квартири. Свідок ОСОБА_20 витягнув його на вулицю та намагався тримати його, щоб дочекатися поліцію. ОСОБА_7 намагався вирватися, був у стані сильного алкогольного сп`яніння, дивився ніби скрізь ОСОБА_20 .. На адресу ОСОБА_22 то висловлювався, що любить, то що вб`є. Свідок ОСОБА_23 виносила потерпілій компрес для ноги, бо ОСОБА_24 казала, що в неї болить нога. Потерпіла та ОСОБА_22 були у стані алкогольного сп`яніння. Більше нічого свідку не відомо.

Свідок ОСОБА_25 у судовому засіданні пояснила, що на даний час з потерпілою не спілкується, а з обвинуваченим проживає разом і покази давати буде. У серпні 2020 році вона посварилася з обвинуваченим і ввечері 21-22 числа прийшла до ОСОБА_26 , щоб поговорити. Обвинувачений у той час повинен був бути на роботі. У потерпілої ОСОБА_27 та її чоловіком втрьох відпочивали та вживали спиртне, десь 3-4 пляшки пива. Обвинувачений їй телефонував, просив йти додому, поговорити, але ОСОБА_25 відмовлялася, сказала, що вона у подруги, але адресу не повідомляла. Свідок побачила обвинуваченого, коли до нього на вулицю вийшов чоловік потерпілої, вже було темно, обвинувачений їй нічого не кричав з вулиці, вона не хотіла з ним говорити. Адресу йому повідомила ОСОБА_28 . Потім вже свідок виглянула з балкону та побачила ОСОБА_9 . Свідок не пропонувала ОСОБА_9 зайти до квартири, він сам зайшов, постукав у двері і ОСОБА_24 відчинила йому сама двері, здається. Вони сиділи на кухні, ОСОБА_22 стояла на порозі кухні. Свідок не хотіла з ним балакати, потерпіла почала виганяти його з квартири і ОСОБА_9 вийшов у під`їзд, був напідпитку. У цей час чоловіка потерпілої в квартирі не було. Під час розмови потерпілої з обвинуваченим свідок не перебувала у зальній кімнаті. Свідок не знає, звідки у потерпілої тілесні ушкодження. Потім вони повернулися до кухні, приїхала поліція та обвинуваченого забрали, у квартиру поліція не заходила. Не знає, хто викликав поліцію. Свідок не бачила, коли повернувся чоловік потерпілої. Вона переночувала у потерпілої та вранці покинула квартиру. Того вечора потерпіла не зверталась до лікарні. Вони сиділи на кухні, пили вино та пиво втрьох, випивали однаково.

Свідок ОСОБА_29 у судовому засіданні пояснив, що потерпіла є його дружиною, Влітку, а саме 21 серпня 2020 року, близько 19 години, до них приїхала ОСОБА_12 та повідомила, що боїться їхати додому та просить в них переночувати. ОСОБА_9 їй постійно телефонував, вона не хотіла йому відповідати. Вони втрьох сиділи, вживали алкогольні напої: ОСОБА_12 пила пиво, дружина вино, а він віскі. Потім прийшов обвинувачений та почав кричати під під`їздом, що кохає її, хоче забрати додому, потім - що вб`є. Вперше бачив обвинуваченого, коли спустився вниз близько 21.00 год., ОСОБА_30 спустився до нього, щоб побалакати, сказав йому, що ОСОБА_12 прийшла до них в гості та переночує у них. Обвинувачений перебував у стані алкогольного сп`яніння. Виходив на вулицю декілька разів, перший раз просто поспілкувався з обвинуваченим. Потім гуляв з собакою. Після третього виходу ключів у нього з собою не було, це було о першій ночі, і він разом з обвинуваченим пішов до магазину, але там відволікся на знайомого і обвинувачений зник. Свідок пішов додому, почув шум у квартирі, забіг додому та побачив, що обвинувачений тримав дружину. Табуретка валялася. Ударів свідок не бачив. ОСОБА_12 перебувала в залі. Далі ОСОБА_14 відчинила вхідні двері, свідок виштовхнув ОСОБА_9 з квартири. Потім зателефонував товаришу, тримав двері, бо обвинувачений бив по ним ногою та тягнув ручку. Прийшов товариш, виніс обвинуваченого з під`їзду. Потім спустилась дружина, вона хромала. ОСОБА_12 також спустилась. Дружина через півгодини звернулась до лікарні. Приїхала швидка. Свідок не дозволяв обвинуваченому заходити до свого приміщення. Третій раз, коли свідок вийшов, обвинувачений був біля під`їзду, свідок з ним відійшов, але ОСОБА_9 зник, двері до квартири на третій раз свідок не зачинив, бо не взяв ключі.

Відповідно до витягу з ЄРДР за номером 0001319 від 22.08.2020 року розпочато досудове розслідування з приводу незаконного проникнення ОСОБА_7 до квартири потерпілої 22 серпня 2020 року, о 02.00 годин.

Відповідно до протоколу від 22 серпня 2020 року прийнято заяву потерпілої про те, що до квартири потерпілої зайшов ОСОБА_31 без дозволу, після чого почав себе поводити агресивно, кидався на співмешканку та намагався її забрати. Остання захищала її та останній спричинив потерпілій ушкодження.

Відповідно до рапорту патрульної поліції здійснено виїзд на виклик з приводу проникнення до квартири. Виклик здійснив ОСОБА_32 , на прохання друзів. Результат відпрацювання: на місці ОСОБА_7 на вулиці кричав та виражався нецензурно, на зауваження не реагував. Було затримано для складання протоколу. На зауваження працівників поліції не реагував. Було складено протокол за ст.ст. 173, 185 КУпАП та затримано.

Відповідно до протоколу огляду від 22 серпня 2020 року оглянуто квартиру потерпілої: зліва від входу перебуває дерев`яний табурет та будівельні матеріали, які перебувають в розкиданому стані. На стіні білі дверей слід темного кольору. Як пояснила потерпіла, це слід руки обвинуваченого.

Відповідно до висновку експерта № 202 у ОСОБА_5 виявлено тілесні ушкодження у вигляді садна на задній поверхні грудної клітини по центру грудної клітини по центру у проекції 4-5 грудних хребців та масивного синця гомілково-ступневого суглобу праворуч, які утворились по ударному механізму від дії тупого (тупих) твердого предмету (предметів) чи при ударі об такий (такі), з місцем прикладання діючої сили у вищезазначені області. Ушкодження утворились 22 серпня 2020 року. Утворились не менше як від двох механічних дій тупого твердого предмету або при ударі об такий (такі). Відносяться до легкий тілесних ушкоджень.

Відповідно до довідки травматолога потерпіла звернулась до лікаря о 03.00 год., 22 серпня 2020 року.

За участі потерпілої проведено слідчий експеримент. Відповідно до даних слідчої дії, яка фіксувалась на відеозапис, потерпіла показала, що в момент, коли вона побачила обвинуваченого, то сиділа на кухні за столом, а той вже перебував у передпокої квартири. Дозволу йому вона не надавала заходити. Вона, прикриваючи його співмешканку, провела її до зали, а той, намагаючись забрати співмешканку, почав її штовхати наступати на нього та завдавати ударів табуретом, який був прихожій. Потім або кинув, або випустив табурет, який їй впав на ногу. Обвинуваченому потрібна була співмешканка.

Відповідно до додаткової експертизи № 211-д від 04 вересня 2020 року виявлені тілесні ушкодження не суперечать механізму їх утворення, на які вказує потерпіла під час слідчого експерименту.

Відповідно до слідчого експерименту за участі свідка ОСОБА_29 останні 31 серпня 2020 року свідок вказав, що о 22.00 год. 21 серпня 2020 року до під`їзду підійшов обвинувачений та почав кричати під вікнами. Свідок вийшов з ним поговорити. Потім близько першої ночі 22 серпня 2020 року обвинувачений знову почав кричати і свідок знову до нього вийшов. Разом пішли до магазину, звідки обвинувачений зник. Повернувшись до дому, почув у квартирі шум. Відкривши двері, побачив, що обвинувачений тримав за волосся його дружину, а свідок ОСОБА_12 перебувала в зальній кімнаті. Після чого він виштовхнув обвинуваченого з квартири та викликав на допомогу - товариша.

Фотокопії протоколів затримання та фотокопії протоколів про адміністративні правопорушення за ст.ст. 185, 173 КУПАП суд визнає недопустимими доказами, оскільки вони не відповідають критеріям документу, бо не засвідчені жодним чином.

Суд вважає позицію сторони захисту такою, що не відповідає встановленим обставинам та продиктовано бажанням обвинуваченого уникнути кримінальної відповідальності з наступних підстав.

Покази обвинуваченого повністю спростовуються показами потерпілої, яка, будучи попередженою про завідомо неправдиве повідомлення про вчинення злочину і про дачу завідомо неправдивих показів, під присягою надає покази, які викривають обвинуваченого. Її покази є логічними, послідовним та відповідають показам свідка ОСОБА_29 .. Також обставини, які вона сприймала безпосередньо, потерпіла відтворила на слідчому експерименті, де чітко вказала місце свого перебування, коли вона побачила обвинуваченого в квартирі дії обвинуваченого спрямовані на повернення своєї співмешканки, детальний опис конфлікту, який відбувався в передпокої із обвинуваченим.

Всі покази є послідовними, відповідають заяві про вчинений злочин, рапорту працівників патрульної поліції, які здійснювали виїзд з приводу проникнення до квартири.

Також свідок ОСОБА_29 пояснив, що обвинувачений, коли свідок повернувся до квартири, перебував у передпокої, там і тримав потерпілу за волосся. Після чого обвинуваченого виштовхали і покликали на допомогу. Свідок не дозволяв обвинуваченому заходити до свого приміщення. А коли він зайшов, ОСОБА_12 перебувала в залі. Таким чином, покази обвинуваченого щодо місця його перебування спростовуються показами свідка ОСОБА_29 ..

Суд критично оцінює покази свідка ОСОБА_33 , бо, по-перше, вона на момент допиту перебувала в фактичних подружніх відносинах з обвинуваченим, по-друге, на питання головуючого зазначила, що потерпіла не пропонувала обвинуваченому заходити в квартиру, по-третє, свідок стверджує, що потерпіла не зверталась до медичного закладу, однак, саме в 03.00 годин потерпіла перебувала в лікаря травматолога. По-четверте, свідок залишилась ночувати в потерпілої, але заперечує всі події, які відбувались після приїзду поліції.

Таким чином, свідок намагається допомогти обвинуваченому, з яким перебуває у фактичних шлюбних відносинах, уникнути кримінальної відповідальності.

Мотиви неприйняття позиції сторони обвинувачення викладені в розділі 5.

Відповідно до статті 30 Конституції України передбачено, що кожному гарантується недоторканість житла. Не допускається проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше як за вмотивованим рішенням суду. Статтею 162 КК України встановлена кримінальна відповідальність за незаконне проникнення до житла чи до іншого володіння особи, незаконне проведення в них огляду чи обшуку, а так само незаконне виселення чи інші дії, що порушують недоторканість житла громадян. Отже, в Конституції та інших законах України не передбачено право будь-кого і будь-коли проникати в житло чи інше володіння особи, окрім невідкладних випадків, зазначених у частині другій статті 30 Конституції України. Слід зазначити, що недоторканість житла та іншого володіння особи, передбачає більш широке поняття у кримінальному аспекті ніж це визначено в цивільному і житловому праві. Проникнення на територію в пізній час без дозволу володільця і без законних підстав, в тому числі з подоланням перешкоди зачинених не на ключ дверей, є порушенням недоторканості іншого володіння особи, яке тягне настання відповідальності за частиною першою статті 162 КК. Крім того, суб`єктивна сторона цього злочину характеризується прямим умислом, тобто особа усвідомлює суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачає його суспільно небезпечні наслідки і бажає їх настання. При цьому умисел винної особи спрямований на незаконне проникнення до житла чи іншого об`єкту («іншого володіння»), яким фактично володіє потерпілий, що усвідомлюється винним.

Таким чином, суд приходить до висновку, що сукупність досліджених доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку свідчить про винність обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України.

5. Мотиви зміни обвинувачення, підстави визнання частини обвинувачення необґрунтованою.
У пред`явленому обвинувачені зазначено, що обвинувачений ОСОБА_7 , продовжуючи реалізовувати свій умисел на незаконне проникнення до житла, здійснюючи дії на подальше проникнення до житла ОСОБА_5 з метою подолання опору, який чинила ОСОБА_5 намагаючись запобігти подальшому проникненню до її квартири, спричинив потерпілій тілесні ушкодження. Таким чином, він незаконно проник до житла із застосуванням насильства.
Під час судового розгляду кваліфікуюча ознака проникнення поєднане з насильством не знайшла свого підтвердження з наступних підстав.
З пред`явленого обвинувачення слідує, що ОСОБА_7 незаконно проник до квартири через незачинені двері, а далі (як слідує з обвинувального акту) застосував насильство, направлене на подальше проникнення до житла.
Правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 162 КК України, є закінченим з моменту незаконного проникнення до житла особи. Моментом проникнення до житла потерпілої є дії обвинуваченого у вигляді відкриття дверей та входження до приміщення квартири. З моменту перетину меж квартири обвинувачений вчинив закінчене правопорушення. Насильство, про яке йдеться у ч. 2 ст. 162 КК України, повинно застосовуватися під час незаконного проникнення у житло або інше володіння особи. У разі, коли насильство застосовується після того, як винний незаконно увійшов до житла чи до іншого володіння особи, його дії необхідно кваліфікувати за сукупністю кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 162 КК України та відповідної статті, що передбачає відповідальність за насильство за умови відсутності згоди володільця (володільців) на входження у житло чи інше володіння особи.
Встановлено з показів самої потерпілої, даних слідчого експерименту та заяви про вчинене кримінальне правопорушення, що обвинувачений проник у будинок без застосування насильства щодо потерпілої. Після проникнення обвинуваченого у квартиру потерпіла провела співмешканку обвинуваченого в зальну кімнату, зачинила двері в кімнату і стала відштовхувати обвинуваченого, щоб той не забрав співмешканку, в ході чого потерпіла зазнала легких тілесних ушкоджень.
Відповідно до ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею. З метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.
З метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини суд в даній справі змінює правову кваліфікацію дій обвинуваченого з ч. 2 на ч. 1 ст. 162 КК України. Дані висновки суду та процесуальна можливість таких дій відповідає висновкам ВС у справі № 659/234/16-к від 19 червня 2018 року, відповідно до яких ВС погодився з висновком суду апеляційної інстанції, а той - з висновками суду першої інстанції стосовно того, що насильство застосовано після проникнення в приміщення, а не в момент проникнення, і обвинувальний акт не містить даних про те, чи застосовував обвинувачений насильство і яке під час проникнення до житла потерпілих, та кваліфікував дії за ч. 1 ст. 162 КК України.
У той же час суд не вправі кваліфікувати дію обвинуваченого за ознаками складу правопорушень проти здоров`я потерпілої, оскільки таке обвинувачення не пред`являлось, а суд не може погіршити становище обвинуваченого.

6. Призначення покарання.

Суд враховує особу обвинуваченого, який раніше не судимий, на обліках у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, має постійне місце роботи, за місцем роботи характеризується позитивно.
Пом`якшувальні обставини не встановлено.

Обтяжуючі обставини в обвинувальному акті не зазначені. Водночас суд не може визнати обтяжуючою обставиною стан алкогольного сп`яніння, бо у пред`явленому обвинуваченні така обставина відсутня, а суд позбавлений права виходити за межі пред`явленого обвинувачення в сторону погіршення стану обвинуваченого.
Призначаючи обвинуваченому вид і розмір покарання, суд керується ст. 65 КК України і враховує, що обвинувачений вчинив правопорушення, яке відноситься до кримінального проступку, який карається штрафом від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправними роботами на строк до двох років, або обмеженням волі на строк до трьох років.
Враховуючи викладене, зокрема, позицію сторони обвинувачення, пом`якшуючу обставину та відсутність обтяжуючих обставин, дані про особу обвинуваченого, суд вважає, що для виправлення обвинуваченого і попередження вчинення ним нових правопорушень, йому необхідно призначити покарання за ч. 2 ст. 162 КК України у вигляді обмеження волі. Саме даний вид покарання відповідає обставинам вчинення правопорушення.

Враховуючи позицію прокурора, який просив застосувати положення ст. 75 КК України, враховуючи відсутність обтяжуючих обставин, те, що обвинувачений вчинив правопорушення вперше, позитивну характеристику за місцем роботи, суд вважає, що мета покарання може бути досягнута без ізоляції обвинуваченого від суспільства, і вважає за можливе звільнити обвинуваченого від остаточного основного покарання на підставі ст. 75 КК України з випробуванням і покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, однак, на достатній строк, що свідчитиме про досягнення завдань кримінального судочинства.

Саме таке покарання відповідатиме особі обвинуваченого та характеру вчиненого та буде пропорційним порушеному праву.

До набрання вироком законної сили запобіжний захід не обирати.

Долю речових доказів вирішити за правилами ст. 100 КПК України.

Судові витрати відсутні.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 373, 374 КПК України,

У Х В А Л И В:

Визнати ОСОБА_3 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України, та призначити йому покарання у вигляді 1 (одного) року обмеження волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від призначеного остаточного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 2 (два) роки, зобов`язавши його, згідно з п.п. 1,2 ч. 1 ст. 76 КК України періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Запобіжний захід до набрання вироком законної сили щодо ОСОБА_3 не обирати.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду через Павлоградський міськрайонний суд, протягом тридцяти діб з моменту його проголошення, а для осіб, які перебувають під вартою, - в той же строк з моменту вручення копії вироку.

Копія вироку негайно вручається обвинуваченому, представнику юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, та прокурору.

Суддя ОСОБА_1