1Справа № 335/1164/22 1-кс/335/537/2022
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2022 року м. Запоріжжя

Слідчий суддя Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Запоріжжя клопотання слідчого слідчого відділення відділу поліції №1 ЗРУП ГУНП у Запорізькій області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Вознесенівської окружної прокуратури м. Запоріжжя ОСОБА_4 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Павлівка Васильківського району Дніпропетровської області, освіта середня, не одруженого, не працюючого, на утриманні малолітніх дітей не має, фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , без реєстрації місця проживання, раніше судимого:

- 19.06.2006 Томаківським районним судом Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 185, ст. 104 КК України, до позбавлення волі строком на 3 роки, згідно ст. 75 КК України звільнено від відбуття покарання з іспитовим строком на 1 рік;

- 30.05.2007 Томаківським районним судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 289, ч. 2 ст. 185, ч.2 ст. 70 КК України до позбавлення волі строком на 5 років, на підставі ст.71 КК України частково приєднано 1 місяць за вироком суду від 19.06.2006 та призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років 1 місяць з конфіскацією особистого майна. 18.08.2009 за постановою Павлоградського міського суду Дніпропетровської області від 10.08.2009 умовно-достроково звільнений, не відбутий строк 2 роки 5 місяців 26 днів;

- 18.08.2011 Томаківським районним судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 304, ст.ст. 70, 72 КК України, до позбавлення волі строком на 3 роки 6 місяців, на підставі ст.71, 72, 81 КК України, частково приєднано не відбутий строк 1 рік за вироком суду від 30.05.2007 та призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки 6 місяців, 05.06.2015 звільнений, у зв`язку з відбуттям строку покарання;

- 21.03.2017 Томаківським районним судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 185 КК України, до позбавлення волі строком на 2 роки, на підставі ст.75 КК України, звільнено від відбуття покарання з іспитовим строком 2 роки;

- 29.08.2018 Томаківським районним судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 185 КК України, до позбавлення волі строком на 2 роки, на підставі ч. 1 ст. 71 КК України, частково приєднано 1 рік за вироком суду від 21.03.2017 та призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки. (на підставі ухвали Дніпровського апеляційного суду від 16.01.2019 звільнений з-під вати по відбуттю покарання);

- 24.06.2019 до Томаківського районного суду направлений обвинувальний акт відносно ОСОБА_5 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України.

- 08.2019 до Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровського району направлено обвинувальний акт відносно ОСОБА_5 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,

підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,

за участю сторін кримінального провадження: прокурора ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_6 , підозрюваного ОСОБА_5 , -

ВСТАНОВИВ:
З наданих суду матеріалів вбачається, що в провадженні СВ Відділу поліції № 1 Запорізького РУП Головного управління Національної поліції в Запорізькій області перебувають матеріали досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000160 від 03.02.2022, за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 , будучи особою, раніше судимою за вчинення корисливих злочинів, судимість за які не знята і не погашена у встановленому законом порядку, на шлях виправлення і перевиховання не став та підозрюється у скоєнні аналогічного злочину за наступних обставин: 03.02.2022 приблизно о 13 годині 10 хвилин, ОСОБА_5 , маючи умисел на відкрите викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, діючи повторно, прибув до будинку АДРЕСА_2 , та реалізуючи свій злочинний умисел, забрався на навіс біля під`їзду № 3, звідки з фасаду будинку, розуміючи, що за його діями спостерігають сторонні особи, за допомогою предмета, ззовні схожого на ніж, який попередньо взяв із собою, зрізав кабель зв`язку ТГ 20x2x0,5, довжиною 12 метрів, вартістю 156 гривень 60 копійок, що належить ПАТ «Укртелеком», тим самим спричинив останньому матеріальну шкоду на вказану суму. Після чого, продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, ОСОБА_5 , не зважаючи на зауваження сторонніх осіб, з викраденим майном в руках зник з місця вчинення кримінального правопорушення, отримавши змогу розпорядитись ним на власний розсуд.

Таким чином, ОСОБА_5 , підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, яке кваліфікується, як грабіж, вчинений повторно.

Посилаючись на наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, зазначаючи, що менш м`які запобіжні заходи не достатні для запобігання вищевказаним ризикам, слідчий звернувся до суду з клопотанням, у якому просить суд застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 .

У судовому засіданні прокурор клопотання підтримав, просить його задовольнити. Зазначив, що підозра пред`явлена ОСОБА_5 є обгрунтованою, наявні ризики передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України та враховуючи зухвалість вчинення дій, які вчинені у присутності двох свідків та у денний час доби, просив застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком на 60 днів.

Підозрюваний ОСОБА_5 у судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання. Зазначив, що вина у інкримініруємому злочині ще не доведена, переховуватися від органів досудового розслідування не збирається. Просив застосувати до нього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за місцем його тимчасового мешкання.

Захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_6 у судовому засіданні проти клопотання слідчого заперечував. Підтримав позицію свого підзахисного та зазначив, що клоптання не конкретизоване, ризики перелічені прокурором не доведенні, а тільки перераховані без наявних доказів. ОСОБА_5 вину у скоєному не визнає, оскільки його обмовили. Вважає, що не доведено, що більш м`який запобіжний захід не забезпечить здійснення процесуальних обов`язків. ОСОБА_5 має постійне місце мешкання, у зв`язку з чим просить застосувати нічний домашній арешт за місцем мешкання ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 .

Вивчивши клопотання та докази, якими воно обґрунтовується, заслухавши пояснення сторін кримінального провадження, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Слідчим суддею встановлено, що 03 лютого 2022 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено відомості за № 0000160, за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.

03.02.2022 ОСОБА_5 було затримано у порядку ст. 208 КПК України.

04.02.2022 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у скоєні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.

Не вирішуючи питання про доведеність вини та правильність кваліфікації дій ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 186 КК України, а виходячи лише з фактичних даних, що містяться у долучених до клопотання матеріалах кримінального провадження, слідчий суддя приходить до висновку про наявність обґрунтованої підозри про причетність ОСОБА_5 до вчинення злочину за викладених у клопотанні обставин. Тобто, стороною обвинувачення надано суду докази на підтвердження підозри ОСОБА_5 у вчиненні інкримінуємого йому злочину.

При цьому слід зауважити, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінальних правопорушень. Слідчий суддя на підставі сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення злочинів вірогідною та достатньою для застосування щодо особи запобіжного заходу. Так, під час судового розгляду слідчий суддя з`ясував, про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 інкримінованого злочину, що підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами.

Слідчий суддя, також вважає встановленим та доведеним стороною обвинувачення існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України: може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість покарання не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 25.07.2001 Європейський суд з прав людини зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризику повторного вчинення злочинів».

Відтак, у кримінальному провадженні наявні обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування до особи одного із запобіжних заходів, передбачених ст. 176 КПК України, а саме тримання під вартою.

У відповідності до положень ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганням спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та суду; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Згідно з ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний в сукупності оцінити тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі, дані про особу підозрюваного, розмір майнової шкоди, у заподіянні якого підозрюється особа.

Органом досудового розслідування ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, санкція якої передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від чотирьох до шести років (тяжкий злочин). Вивченням даних про особу підозрюваного, слідчим суддею встановлено, що він має тимчасове місце проживання (зі слів), не має місця реєстрації, раніше неодноразово судимий за корисливі злочини, не одружений, офіційно не працевлаштований, а також відносно ОСОБА_5 у судах перебуває на розгляді два обвинувальні акти (за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України).

Слідчий суддя на виконання вищезазначених вимог закону враховує тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_5 за інкримінований злочин, конкретні обставини вчинення злочину, сам характер скоєння, його соціальний рівень свідомості та ставлення до скоєного, що посилюється корисливим мотивом, і вважає доцільним з метою запобігання визначеним ч. 1 ст. 177 КПК України, ризикам застосувати до ОСОБА_5 запобіжний захід у виді тримання під вартою, оскільки інший, менш суворий запобіжний захід не зможе забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках та за встановленою процедурою.

У кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Отже, слідчим суддею встановлено, що інший, менш суворий запобіжний захід не зможе забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, що випливають зі змісту ст. 177 КПК України, і тримання підозрюваного під вартою у повній мірі відповідає меті, з якою застосовується цей вид запобіжного заходу, зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи та не суперечить практиці Європейського суду з прав людини і вимогам Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зокрема, правовим позиціям, викладеним в п. 35 рішення ЄСПЛ у справі «Летельє проти Франції».

Між тим, відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Отже, задовольняючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи те, що злочин, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 вчинений без застосування насильства чи погрози його застосування, не спричинило загибель людини, запобіжний захід у вигляді застави раніше не обирався, злочин не є особливо тяжким, слідчий суддя вважає за необхідне визначити підозрюваному розмір застави.

Відповідно до ч. 4 ст. 182 КПК України, розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Відповідно до ч. 5 ст.182 КПК України, щодо особи, підозрюваної у вчиненні тяжкого злочину встановлюється розмір застави від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Визначаючи розмір застави, суд виходить з вимог ст.ст. 178, 182 КПК України, враховує матеріальне становище підозрюваного, тяжкість злочину та специфіку злочину, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , у зв`язку з чим, слід визначити заставу у розмірі 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (із розрахунку 2 481,00 гривень), оскільки внесення застави саме у такому розмірі може гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

Відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України, суд вважає за необхідне покласти на підозрюваного обов`язки, а саме: прибувати до слідчого, прокурора та суду за першим викликом; не відлучатись із м. Запоріжжя, без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора та суд про зміну свого місця проживання та роботи.

Виходячи з вимог ст. 219 КПК України, слідчий суддя вважає за необхідне визначити строк дії ухвали про застосування запобіжного заходу відносно підозрюваного ОСОБА_5 до 01 квітня 2022 року включно, який рахувати з 03 лютого 2022 року, з дня його затримання.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст.ст. 177, 178, 182, 183, 193 - 197, 202, 205, 219, 309 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:
Клопотання слідчого СВ відділу поліції №1 ЗРУП ГУНП у Запорізькій області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Вознесенівської окружної прокуратури м. Запоріжжя ОСОБА_4 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, з 03 лютого 2022 року до 01 квітня 2022 року включно, з утриманням у ДУ «Запорізький слідчий ізолятор».

Одночасно встановити розмір застави у межах 20 (двадцяти) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб у сумі 49 620,00 (сорок дев`ять тисяч шістсот двадцять) гривень 00 копійок, яка може бути внесена протягом строку дії даної ухвали на депозитний рахунок: Територіального управління Державної судової адміністрації в Запорізькій області: отримувач коштів: ТУ ДСА України в Запорізькій області, номер розрахунку (IBAN) UA: 0001205, ДКСУ м. Київ, код отримувача , МФО 820172, призначення платежу застава ОСОБА_5 , номер справи (провадження), суд, в якому розглядається справа).

Після внесення застави і звільнення з-під варти покласти на підозрюваного ОСОБА_5 обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України:

- прибувати до слідчого, прокурора та суду за першим викликом;

- не відлучатись із м. Запоріжжя, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора та суд про зміну свого місця проживання та роботи.

Термін дії обов`язків, покладених судом, у разі внесення застави визначити на строк до двох місяців з моменту звільнення з-під варти.

Уповноваженій службовій особі місця ув`язнення після внесення застави, перевірки документа, що підтверджує її внесення негайно здійснити розпорядження про звільнення ОСОБА_5 з-під варти.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_5 чи іншому заставодавцю відмінному від підозрюваного, обов`язки, що покладаються у зв`язку з застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави та наслідки його невиконання.

У разі внесення застави та з моменту звільнення підозрюваного з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, підозрюваний зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний ОСОБА_5 вважається таким до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Визначити строк дії ухвали до 01.04.2022 включно.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Запорізького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Подання апеляційної скарги не зупиняє виконання, ухвала підлягає негайному виконанню.

Слідчий суддя: ОСОБА_1