Справа № 379/587/20
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17.09.2021 Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючий суддя - ОСОБА_1 ,

при секретарях судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участі:

прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7

ОСОБА_8

неповнолітньої потерпілої ОСОБА_9

законного представника

неповнолітньої потерпілої ОСОБА_10

представника законного представника

неповнолітньої потерпілої ОСОБА_10 ОСОБА_11

обвинуваченого ОСОБА_12

захисника ОСОБА_13 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Біла Церква кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 02.11.2019 року за № 0000356 за обвинуваченням

ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Тараща Київської області, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , на утриманні неповнолітніх дітей не має, раніше не судимий,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_12 02 листопада 2019 року, близько 18 години 30 хвилин, керуючи технічно справним автомобілем марки «ВАЗ» моделі «210994-20» реєстраційний номер НОМЕР_1 , який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 належить ОСОБА_12 , рухався по автомобільній дорозі вулиці Богдана Хмельницького міста Тараща Київської області, в напрямку центра міста Тараща Київської області, та в порушення п.п. б) п. 2.3 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 та введених в дію з 01.01.2002 (далі - ПДР України), згідно з яким «для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі», проявив неуважність та безпечність під час керування вказаним вище транспортним засобом, не стежив за дорожньою обстановкою та відповідно не реагував на її зміну, не помітив пішохода, ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка у відповідності до п. 4.8 ПДР України «якщо в зоні видимості немає переходу або перехрестя, а дорога має не більше трьох смуг руху для обох його напрямків, дозволяється переходити її під прямим кутом до краю проїзної частини в місцях, де дорогу добре видно в обидва боки, і лише після того, як пішохід упевниться у відсутності небезпеки», переходила проїзну частину автомобільної дороги вулиці Богдана Хмельницького міста Тараща Київської області, з ліва на право відносно його руху, внаслідок чого ОСОБА_12 , своїми діями створив загрозу безпеці дорожнього руху, та в порушення вимог п. 12.3 ПДР України, згідно з яким «У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди», допустив наїзд на пішохода ОСОБА_9 .

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_9 отримала тілесні ушкодження у вигляді: закритого уламкового перелому правої стегнової кістки у нижній третині зі зміщенням уламків, які відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 32 Д від 31.03.2020 року відносяться до середнього ступеня тяжкості, що потягло тривалий розлад здоров`я більше 21-го дня.

Грубі порушення водієм автомобіля марки «ВАЗ» моделі «210994-20» реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_12 вимог п.п. б) п. 2.3, п. 12.3 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 та введених в дію з 01.01.2002 перебувають у прямому причинно-наслідковому зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди та настанням наслідків у вигляді спричинення потерпілій ОСОБА_9 , середньої тяжкості тілесних ушкоджень.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_12 свою винуватість у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України не визнав та показав, що 02.11.2019 року ввечері на належному йому автомобілі марки ВАЗ рухався в напрямку вул. Богдана Хмельницького по вул. Видна в м. Тараща зі швидкістю 33-35 км/год. Від круга видимість була дуже погана, було темно, проїжджу частину видно було за метрів 7-10, відстань від краю до проїжджої частини була метрів два. Почав рух по колу, повертав ліворуч, позаду нього рухався автомобіль, який засліпив його і він примружив очі відчув удар свого автомобіля. Вийшов з автомобіля, побачив, що здійснив наїзд на потерпілу ОСОБА_14 , підбіг до неї, почав плакати. ОСОБА_15 винесла стільчика. Біля ОСОБА_14 був ще хлопчина. Це сталося напроти хлібного кіоску. Вказував, що бачив, як ОСОБА_14 з хлопчиною переходили дорогу справа від магазину «Сенат», в момент удару ОСОБА_14 він не бачив. Зазначив, що оскільки не бачив потерпілу, то не встиг вчасно зреагувати. До потерпілої телефонував через вісім днів після ДТП, йому сказали, що витратили 45 тисяч гривень на лікування. Він нічого не відшкодовував, більше до потерпілої не звертався, допомогу не пропонував. Має стаж водія 30 років, Правила дорожнього руху знає, інколи таксує. Після події автомобіль забрали на штрафмайданчик. Відеореєстратора в той момент в нього не було. Під час допиту слідчому він зазначав, що його засліпив автомобіль. Вказував, що видимість його автомобіля зазвичай приблизно 12 метрів, того дня видимість була менша, бо було темно. Цивільний позов не визнає.

Незважаючи на невизнання обвинуваченим ОСОБА_12 своєї винуватості у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, його винуватість у вчинені зазначеного кримінального правопорушення підтверджується дослідженими судом доказами, зокрема:

= показаннями потерпілої ОСОБА_9 , допитаної в присутності матері ОСОБА_10 та психолога ОСОБА_16 про те, що вона разом зі своїм знайомим ОСОБА_17 02.11.2019 року близько 18 год. 30 хв. йшли від автостанції по вул. Б.Хмельницького в м. Тараща, вона подивилася направо, побачила світло автомобіля, який рухався з вулиці Видна, від автомобіля до них було не менше 70 метрів. Вони з ОСОБА_17 почали переходити дорогу перпендикулярно з прискоренням. Після чого вона почула гул автомобіля, відчула біль в нозі. Що було далі не пам`ятає, прийшла до тями вже в лікарні. Довго лікувалася, перебувала на лікуванні в Київській обласній лікарні, потім тривалий час була вдома. Яка була погода того дня не пам`ятає. Просила суд призначити ОСОБА_12 покарання у виді обмеження волі без застосування ст. 75 КК України;

= показаннями неповнолітнього свідка ОСОБА_17 , допитаного в присутності матері ОСОБА_18 та психолога ОСОБА_16 про те, що 02.11.2019 року о 18 год. 30 хв. вони з ОСОБА_19 рухалися з автостанції в м. Тараща до магазину «Сенат» по правій стороні тротуару в напрямку магазину «Таращанський хліб». Вони з ОСОБА_20 вирішили перейти дорогу. Побачили, що з вул. Видна до руху по колу прямує автомобіль, за метрів 70 від них. Видимість була метрів 500 вони почали рух з прискоренням. Марія лівою ногою стала на тротуар і стався удар, ОСОБА_20 впала на тротуар. Він ( ОСОБА_17 ) сфотографував номера автомобіля, до ОСОБА_20 підбігла продавчиня з магазину «Таращанський хліб», яка викликала працівників поліції та «швидку допомогу». Вказував, що того дня він був одягнений в чорні штани, білі кросівки, темну куртку. ОСОБА_20 була одягнена в білу куртку, білі кросівки і чорну шапку. На дворі було темно, але погода була суха;

= показаннями свідка ОСОБА_15 , яка суду показала, що вона була свідком ДТП, яке відбулося на початку листопада о 18 год. 30 хв. в м. Тараща. Вона знаходилася в магазині, де працює продавцем. Почула глухий удар і крик, відразу вибігла, справа на дорозі лежала дівчинка, в 15 метрах від неї знаходився автомобіль, коло дівчинки ще був хлопчик. Вона підійшла до дівчинки, підійшов ОСОБА_21 , сказав, щоб не викликали поліцію. Це відбувалося по вул. Б.Хмельницького поблизу магазину «Сенат», у ОСОБА_21 був автомобіль сірого кольору, марку не знає, не іномарка. Коли вона підбігла до дівчинки, то ОСОБА_21 телефонував своєму роботодавцю і дружині. Вона побачила, що у дівчинки травмована права нога, нога була вивихнута. Було вже темно, ця ділянка дороги не освітлювався, але поруч горіли ліхтарі. Дівчинка лежала головою дуже близько до бордюра, сказала, що батьки на роботі. Вона посадила дівчинку на стілець. Свідомість вона не втрачала, «швидка допомога» приїхала через хвилин 20, перша приїхала поліція. Вказувала, що видимість дороги з її робочого місця зліва 500 метрів, справа 150 метрів, автомобіль був розташований в напрямку автостанції. Зазначила, що вона давала показання поліції того дня і наступного дня.

Законний представник неповнолітньої потерпілої ОСОБА_9 ОСОБА_10 суду показала, що ОСОБА_19 це її донька. Про ДТП вона дізналася того дня з мережі «Фейсбук», донька отримала травми, пропустила занняття, лікування обходиться їм дуже дорого. Цивільний позов підтримує в повному обсязі та просить стягнути із ОСОБА_12 на користь неповнолітньої ОСОБА_9 матеріальну шкоду в розмірі 33300 грн, додаткові витати в розмірі 81245 грн, судовий збір в розмірі 2102 грн, витрати на захисника 18000 грн та моральну шкоду в розмірі 100000 грн. Просила призначити обвинуваченому ОСОБА_12 покарання у виді обмеження волі без застосування ст. 75 КК України.

Крім показань потерпілої, свідків та законного представника потерпілої, вина ОСОБА_12 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України підтведжується письмовими доказами, дослідженими судом, а саме:

= довідкою про реєстрацію заяви від 04.11.2019 року, складену слідчим СВ Таращанського ВП Миронівського ВП ГУНП в Київській області ОСОБА_22 по факту ДТП 02.11.2019 року в м. Тараща водієм ОСОБА_12 (т.1, а.с. 223);

= протоколом огляду місця ДТП з схемою від 02.11.2019 року, яким встановлено, що місцем ДТП є вул. Б.Хмельницького в м. Тараща напроти буд. 15, огляд проведено в темну пору доби, без опадів, температура + 4, проїзна частина горизонтальна ділянка, покриття асфальтоване, чисте, смуга для руху одна, зустрічного напрямку одна, дорожня розмітка одна суцільна лінія 1.1 (видно частково), до проїзної частини примикають: бордюрний камінь праворуч 7 см, ліворуч 10 см. Далі з тротуаром примикають праворуч нежитлові споруди, ліворуч житловий будинок. Освітлення відсутнє. Є дорожній знак «Обмеження швидкості 40» на електроопорі № 57. Дана ділянка шляху не освітлюється, об`єкти, що обмежують оглядовість відсутні. Відсутні сліди, що свідчать про переміщення об`єктів після ДТП. Оглянуто автомобіль ВАЗ 21099, н.з. НОМЕР_3 , під час огляду механічних пошкоджень зовні не виявлено, видні тріщини на лобовому склі з боку водія, на бампері з боку водія та на передньому краю кузова виявлено потертість. Шини автомобіля заповнені повітрям, зимові. Світлові прилади без пошкоджень. На місці пригоди на поверхні дорожнього покриття сліди шин, гальмування не виявлено. Передня частина автомобіля спрямована в бік перехрестя вул. Б.Хмельницького В.Сіневича. Слідів контактної взаємодії ТЗ з навколишніми об`єктами та окремих частин транспортного засобу не виявлено. Під час огляду вилучено автомобіль ВАЗ 21099, н.з. НОМЕР_1 та свідоцтво про реєстрацію вказаного автомобіля (т.1, а.с. 224-235);

= довідкою про те, що виготовити фотознімки до огляду місця від 02.11.2019 року не представляється можливим (т.1, а.с. 236);

= копія посвідчення водія ОСОБА_12 , серії НОМЕР_4 з відкритими категоріями В,С (т.1, а.с. 237);

= копію свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 автомобіля ВАЗ, д.н.з. НОМЕР_1 (т.1, а.с. 238);

= копія полісу № АО/5266794 ПАТ НАСК «Оранта», строк дії якого з 17.07.2019 року до 16.07.2020 року (т.1, а.с. 239);

= постанова про визнання речовими доказами від 02.11.2019 року автомобіль «ВАЗ 210994-20», д.н. НОМЕР_1 , 2007 року випуску, сірого кольору, номер шасі НОМЕР_5 та свідоцтво на реєстрацію вказаного транспортного засобу НОМЕР_2 , які передано на зберігання до Таращанського ВП Миронівського ВП ГУНП в Київській області (т.1, а.с. 240);

= заява ОСОБА_12 про отримання ним на відповідальне зберігання автомобіль «ВАЗ 210994-20», д.н. НОМЕР_1 та свідоцтво на реєстрацію вказаного транспортного засобу (т.1, а.с. 241);

= копією ухвали слідчого судді Таращанського районного суду Київської області від 05.11.2019 року, відповідно до якої накладено арешт на майно, яке було вилучено в ході огляду місця події по вул. Богдана Хмельницького м. Тараща Київської області, а саме на автомобіль ВАЗ 210994-20, д.н. НОМЕР_1 , 2007 року випуску, сірого кольору, номер шасі НОМЕР_5 та свідоцтво на реєстрацію вказаного транспортного засобу НОМЕР_2 , які належать ОСОБА_12 (т.1, а.с. 242,243);

= протоколами проведення слідчого експерименту за участі свідка ОСОБА_17 від 08.11.2019 року та 25.03.2020 року, під час якого свідок ОСОБА_17 розповів про обставини ДТП від 02.11.2019 року (т.1, а.с. 244-250);

= протоколом проведення слідчого експерименту за участі потерпілої ОСОБА_9 від 09.12.2019 року, під час проведення якого неповнолітня потерпіла розповіла про обставини вчинення ДТП (т.2, а.с. 1,2);

= протоколом проведення слідчого експерименту за участі свідка ОСОБА_15 від 30.04.2020 року, під час проведення якого свідок вказала на обставини, які їй відомі з приводу вчинення ДТП ОСОБА_12 з фототаблицею до нього (т.2, а.с. 3-5);

= висновком експерта № 12-1/2690 від 02.01.2020 року, відповідно до висновків якого: 1. система робочого гальма автомобіля марки «ВАЗ 210994-20», реєстраційний номер НОМЕР_1 на момент огляду знаходиться в працездатному стані. Несправностей, що могли б викликати погіршення або відмовлення в роботі системи робочого гальма перед ДТП, не виявлено. 2. Рульове керування наданого на дослідження автомобіля марки «ВАЗ 210994-20», реєстраційний номер НОМЕР_1 на момент огляду знаходиться в працездатному стані. Несправностей, що могли б викликати погіршення або відмову в роботі рульового керування перед ДТП не виявлено. 3. Елементи підвіски автомобіля марки «ВАЗ 210994-20», реєстраційний номер НОМЕР_1 на момент огляду знаходиться в працездатному стані. Несправностей, що могли б викликати зміну курсової стійкості транспортного засобу перед ДТП не виявлено (т.1, а.с. 6-9);

= висновком експерта № 12-1/926 від 21.04.2020, відповідно до висновків якого: 1. в заданій на дослідження дорожньо-транспортній ситуації згідно показів водія автомобіля «ВАЗ 21099», реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_12 , з технічної точки зору, водій автомобіля марки «ВАЗ 21099», реєстраційний номер НОМЕР_1 , повинен був діяти відповідно до вимог пунктів 12.2 та 12.3 Правил дорожнього руху України. 2. Питання «Чи є технічно спроможними покази водія ОСОБА_12 у частині подолання відстані від початку руху до моменту наїзду на пішохода, враховуючи його швидкість руху 30 км/год. Якщо ні, то з якою швидкістю повинен був рухатися автомобіль «ВАЗ 21099», реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_12 виходячи з часу за який він подолав вказану відстань?» не відповідає заданому на дослідження механізму розвитку пригоди (механізму розвитку пригоди згідно показів водія ОСОБА_12 ), а тому дане питання експертом не вирішувалося. 3. В заданій дорожньо-транспортній ситуації (згідно показів водія автомобіля «ВАЗ 21099», реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_12 ) технічна можливість уникнути даної пригоди (уникнути наїзду на пішохода) для водія автомобіля «ВАЗ 21099», реєстраційний номер НОМЕР_1 полягала у виконанні ним вимог пункту 12.3 Правил дорожнього руху України, а саме у застосуванні ним термінового гальмування з моменту виникнення небезпеки для його руху. За даних дорожніх обставин водій автомобіля «ВАЗ 21099», реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_12 не мав термінового гальмування в момент виникнення небезпеки для його руху. 4. В заданій дорожньо-транспортній ситуації (згідно показів водія автомобіля «ВАЗ 21099», реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_12 ) в діях водія автомобіля «ВАЗ 21099», реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_12 , з технічної точки зору, невідповідностей вимогам пунктів 12.2 та 12.3 Правил дорожнього руху України, які перебували б в причинному зв`язку з виникненням даної пригоди, не вбачається. 5. Для встановлення відповідності дій пішоходів вимогам Правил дорожнього руху України не потрібно спеціальних знань в галузі авто техніки. Дане питання може бути вирішене слідством самостійно, згідно з вимогами розділу 4 Правил дорожнього руху України. 6. В заданій на дослідження дорожньо-транспортній ситуації згідно показів свідка ОСОБА_17 та потерпілої ОСОБА_9 , з технічної точки зору, водій автомобіля «ВАЗ 21099», реєстраційний номер НОМЕР_1 повинен був діяти відповідно до вимог пунктів 12.2, 12.3 та вимог дорожнього знаку 3.29 Правил дорожнього руху України. 7. В заданій дорожньо-транспортній ситуації (згідно показів свідка ОСОБА_17 та потерпілої ОСОБА_9 ) технічна можливість уникнути даної пригоди (уникнути наїзду на пішохода) для водія автомобіля «ВАЗ 21099», реєстраційний номер НОМЕР_1 полягала у виконанні ним вимог пункту 12.3 Правил дорожнього руху України, а саме у застосуванні ним термінового гальмування з моменту виникнення небезпеки для його руху. За даних дорожніх обставин водій автомобіля «ВАЗ 21099», реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_12 мав технічну можливість уникнути наїзду на пішохода ОСОБА_9 шляхом застосування термінового гальмування в момент виникнення небезпеки для його руху. 8. В заданій дорожньо-транспортній ситуації (згідно показів свідка ОСОБА_17 та потерпілої ОСОБА_9 ) в діях водія автомобіля «ВАЗ 21099», реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_12 , з технічної точки зору, маються невідповідності вимогам пункту 12.3 Правил дорожнього руху України, які перебувають в причинному зв`язку з виникненням даної пригоди. У випадку, якщо автомобіль «ВАЗ 21099», реєстраційний номер НОМЕР_1 рухався в межах дії дорожнього знаку 3.29 «Обмеження максимальної швидкості 40 км/год» зі швидкістю більшою за 40 км/год, то дії водія автомобіля «ВАЗ 21099», реєстраційний номер НОМЕР_1 також не відповідали вимогам дорожнього знаку 3.29 Правил дорожнього руху, однак дана можлива невідповідність в діях водія автомобіля «ВАЗ 21099» не перебуває в причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди. 9. Для встановлення відповідності дій пішоходів вимогам Правил дорожнього руху України не потрібно спеціальних знань в галузі автотехніки. Дане питання може бути вирішене слідством самостійно, згідо з вимогами розділу 4 Правил дорожнього руху України (т.2, а.с. 11-17);

= висновком експерта № 32Д від 31.03.2020 року, відповідно до висновків якого: 1. При проведенні судово-медичної експертизи у гр. ОСОБА_9 були виявлені тілесні ушкодження: закритий уламковий перелом правої стегнової кістки у нижній третині зі зміщенням уламків. 2. Вище описане тілесне ушкодження утворилося від дії тупого предмета (-ів) і могло утворитися внаслідок ДТП (у пішохода) в термін і за обставин, зазначених в постанові. 3. Вище описане тілесне ушкодження, заподіяне гр. ОСОБА_9 не могло утворитися при падінні з висоти власного зросту на тверду поверхню (землю, бетонну поверхню, трав`яний газон тощо), про що свідчить характер і локалізація тілесного ушкодження. 4. Вище описане тілесне ушкодження, заподіяне гр. ОСОБА_9 не являється небезпечним для життя в момент заподіяння. 5. За ступенем тяжкості вище описане тілесне ушкодження, заподіяне гр. ОСОБА_9 , відноситься до середнього ступеня тяжкості, що потягло тривалий розлад здоров`я більше 21 дня (т.2, а.с. 19).

До суду прокурором надано витяги з Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000356 від 02.11.2019 року (т.1, а.с. 220-222).

Суд надані стороною обвинувачення прокурором докази визнає належними та допустимими.

Судом в ході судового розгляду забезпечено обвинуваченому ОСОБА_12 його право, передбачене ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод на захист від обвинувачення і його реалізація шляхом надання розумної можливості представляти свою правову позицію, свої докази, оскаржувати допустимість доказів, заперечувати проти них, їх використання.

Суд, в ході судового розгляду кримінального провадження, враховуючи рішення Європейського суду з прав людини у справі «Мітрофанов проти Республіка Молдова», розглянувши посилання обвинуваченого ОСОБА_12 щодо його невинуватості у вчинення порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілій ОСОБА_9 середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України, оцінивши їх відповідно до ст. 94 КПК України у сукупності із іншими дослідженими доказами, дійшов висновку необхідності їх відхилення, оскільки вони спростовуються показаннями потерпілої, свідків, письмовими доказами, дослідженими в судовому засіданні, які вищенаведені у вироці.

При цьому суд зазначає, що у судовому засіданні беззаперечно встановлено, що ОСОБА_12 02 листопада 2019 року, близько 18 години 30 хвилин, керуючи технічно справним автомобілем марки «ВАЗ» моделі «210994-20» реєстраційний номер НОМЕР_1 , який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 належить останньому рухався по автомобільній дорозі вулиці Богдана Хмельницького міста Тараща Київської області, в напрямку центра міста Тараща Київської області, та в порушення п.п. б) п. 2.3 Правил дорожнього руху України, проявив неуважність та безпечність під час керування вказаним вище транспортним засобом, не стежив за дорожньою обстановкою та відповідно не реагував на її зміну, не помітив пішохода, ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка у відповідності до п. 4.8 ПДР України переходила проїзну частину автомобільної дороги вулиці Богдана Хмельницького міста Тараща Київської області, з ліва на право відносно його руху, внаслідок чого ОСОБА_12 , своїми діями створив загрозу безпеці дорожнього руху, та в порушення вимог п. 12.3 ПДР України, допустив наїзд на пішохода ОСОБА_9 . Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_9 отримала тілесні ушкодження, які відповідно до висновку судово-медичної експертизи відносяться до середнього ступеня тяжкості, що потягло тривалий розлад здоров`я більше 21-го дня.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_12 просив суд визнати неналежними та недопустимими доказами протокол проведення слідчого експерименту за участі свідка ОСОБА_17 від 25.03.2020 року та протокол проведення слідчого експерименту за участі потерпілої ОСОБА_9 від 09.12.2019 року, оскільки, під час проведення даних слідчих експериментів потерпіла та свідок фактично розповіли про обставини вчинення ДТП, ніякого експерименту проведено не було.

Суд зазначає, що захисником обвинуваченого ОСОБА_13 не наведені переконливі доводи щодо недопустимості та неналежності вищевказаних доказів сторони обвинувачення відповідно до вимог ч. 2 ст. 92 КПК України, а саме протоколів проведення слідчого експерименту за участі свідка ОСОБА_17 від 25.03.2020 року та проведення слідчого експерименту за участі потерпілої ОСОБА_9 від 09.12.2019 року.

Суд відхиляє доводи обвинуваченого та його захисника щодо невинуватості ОСОБА_12 у вчиненні даного кримінального правопорушення, виходячи з наступного.

Доводи обвинуваченого ОСОБА_12 про те, що потерпіла ОСОБА_9 та свідок ОСОБА_17 перебігали дорогу у невстановленому місці спростовуються показаннями потерпілої ОСОБА_9 , свідка ОСОБА_17 та свідка ОСОБА_15 , надані ними в суді та зібраними матеріалами кримінального провадження.

Крім того, доводи обвинуваченого відносно засліплення його фарами іншого автомобіля, який, зі слів обвинуваченого, рухався позаду нього, спростовуються показаннями потерпілої та свідків ОСОБА_17 та ОСОБА_15 , які є логічними, послідовними та узгодженими між собою.

Суд визнає, що вказані доводи обвинуваченого та його захисника є способом обраного захисту від обвинувачення з метою уникнути відповідальності за вказане кримінальне правопорушення.

Відповідно до п. 18 постанови Пленуму Верховного Суду України « Про виконання судами України законодавства і постанов Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку» № 5 від 29.06.1990 р. мотивування у вироку висновку, щодо кваліфікації злочину, полягає у зіставленні ознак установленого судом злочинного діяння і ознак злочину, передбаченого тією чи іншою статтею кримінального закону, його частиною або пунктом, і формулюванні висновку про їх відповідність.

Відповідно до ст. 62 Конституції України особа важається невинуватою у вчинені злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Також згідно ч. 2 ст. 17 КПК України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчинені кримінального правопорушення і має бути виправданий, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.

При оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту. Суд при оцінці доказів має керуватися критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою - п. 161,150,100 рішення Європейського суду з прав людини у справах «Ірландія проти Сполученого Королівства», «Нечипорук і Йонкало проти України, «Салман проти Туреччини».

Суд, відповідно до ст. 94 КПК України за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному і неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний наданий прокурором допустимий доказ з точки зору належності, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття процесуального рішення, встанов поза розумним сумнівом співіснування достатньо вагомих, переконливих, чітких і узгоджених між собою ознак та неспростовних презумпцій факту доведеності вчинення ОСОБА_12 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

Суд дії обвинуваченого ОСОБА_12 кваліфікує за ч. 1 ст. 286 КК України як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинили потерпілій середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Суд, призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_12 враховує: вік обвинуваченого, мету покарання, передбачену ст. 50 КК України, загальні засади призначення покарання, передбачені ст.ст. 65-67 КК України, види та межі, встановлені у санкції частини статті Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, відповідно до положень Загальної частини КК України, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та запобіганню вчиненню нових злочинів як обвинуваченим, так і іншими особами.

Обвинувачений ОСОБА_12 за формою вини, ступенем тяжкості вчинив нетяжкий необережний злочин.

ОСОБА_12 раніше не судимий, не пенсіонер, інвалідності не має, на диспансерному обліку у психіатра та нарколога не перебуває, що підтверджується довідками № 144, виданими КНП «Таращанська ЦРЛ». Відповідно до характеристики, виданої секретарем виконавчого комітету Таращанської міської ради Київської області ОСОБА_23 від 30.04.2020 року № 244, Таращанська міська рада відносно гр. ОСОБА_12 компрометуючих матеріалів не має і останній не являється депутатом Таращанської міської ради. Як вбачається з досудової доповіді, ризики вчинення повторного кримінального правопорушення та ризик небезпеки для суспільства є низькими.

Обставин, які пом`якшують покарання ОСОБА_12 , відповідно до ст. 66 КК України, не встановлено.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 67 КК України, не встановлено.

Суд, реалізуючи принцип законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, враховуючи ступінь тяжкості кримінального правопорушення, обставини кримінального правопорушення, особу обвинуваченого ОСОБА_12 , який раніше не судимий, характеризується формально позитивно, відсутність обставин, які б пом`якшували та обтяжували покарання, думку потерпілої, законного представника потерпілої щодо покарання обвинуваченого, вважає, що достатньою мірою для виправлення та упередження скоєння нових кримінальних правопорушень обвинуваченим є міра покарання, передбачена санкцією ч. 1 ст. 286 КК України у виді обмеження волі з позбавленням права керувати транспортними засобами.

Разом з тим, з огляду на викладене, суд вважає, що виправлення обвинуваченого можливе без відбування призначеного судом основного покарання у виді обмеження волі і у відповідності до ст. 75 КК України суд вважає за можливе прийняти рішення про звільнення обвинуваченого від відбування основного покарання у виді обмеження волі, з випробуванням, з іспитовим строком, зобов`язавши відповідно до п. 1,2 ч. 1 ст. 76 КК України: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Суд зазначає, що призначення ОСОБА_12 більш м`якого покарання, на переконання суду буде явно не справедливим через м`якість, враховуючи обставини вчинення кримінального правопорушення, особу обвинуваченого та відсутність обставин, які пом`якшують покарання.

Також суд не вбачає підстав для застосування до обвинуваченого положень ст. 69 КК України.

Суд вважає, що призначення ОСОБА_12 більш суворого покарання буде явно несправедливим через суворість, враховуючи той факт, що ОСОБА_12 раніше не судимий та вчинив неумисний злочин.

В ході судового розгляду законним представником неповнолітньої ОСОБА_9 ОСОБА_10 заявлено цивільний позов про стягнення із ОСОБА_12 на користь потерпілої ОСОБА_9 матеріальну шкоду в розмірі 33300 грн, додаткові витрати в розмірі 81245 грн, судовий збір в сумі 2102 грн, моральну шкоду в розмірі 100000 грн. та витрати на правову допомогу в розмірі 18000 грн.

Згідно з ч. 1 ст. 1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

У відповідності до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

З урахуванням того, що у відповідності до ч. 1 ст. 1195 ЦК України, фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я фізичній особі, зобов`язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо.

Також відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Судом встановлено, що витрати на лікування ОСОБА_9 внаслідок ДТП становлять 33300 грн, що підтверджується консультативними заключеннями, довідками, видатковою накладною про придбання комплекту імплантів та належним чином завіреними копіями квитанцій та товарних чеків про придбання ліків (т.1, а.с. 114-121, 124-141). Тому позов в цій частині підлягає задоволенню.

Щодо позовних вимог про відшкодування матеріальної шкоди, яка полягає у додаткових витратах, а саме витратах на майбутнє оздоровлення ОСОБА_9 в реабілітаційному центрі «Модричі» м. Трускавець, суд приходить до наступного.

До суду законним представником неповнолітньої потерпілої надано копію консультативного заключення клінічної лікарні КНП КОР «Київська обласна клінічна лікарня» ортопедно-травматологіний центр від 01.07.2020 року (т.1, а.с. 125), яким рекомендовано санаторно-курортне лікування, копію постанови ЛКК № 271 Таращанського центру первинної медико-санітарної допомоги від 17.09.2020 року (т.1, а.с. 127), відповідно до якого ОСОБА_9 потребує реабілітаційного лікування в санаторіях КМС (Саки, Трускавець) та копію довідки від 09.09.2020 року про вартість відновного лікування в реабілітаційному центрі «Модричі» м. Трускавець (т.1,а.с. 128).

Згідно ч. 1 ст. 1195, ч. 2 ст. 1202 ЦК України стягнення додаткових витрат, викликаних необхідністю лікування, протезування, тощо, може бути здійснене наперед, у межах строків, встановлених на основі висновку відповідної лікарської експертизи, а також у разі необхідності попередньої оплати послуг і майна (придбання путівки, оплата проїзду, тощо). В заключенні та постанові ЛКК не зазначено строки реабілітаційного лікування. З врахуванням того, що заключення та постанова ЛКК датовані 01.07.2020 року та 17.09.2020 року відповідно, суд не може самостійно встановити чи потребує ОСОБА_9 реабілітаційного лікування на даний час. А тому в задоволенні позовних вимог в цій частині слід відмовити.

Крім того, згідно із ч. 4 ст. 23 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 Цивільного кодексу України моральна шкода, завдана фізичній особі відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 23 ЦК моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з ушкодженням здоров`я.

У відповідності ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати у моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушення нормальних життєвих зв`язків, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Судом об`єктивно встановлено, що неповнолітня потерпіла ОСОБА_9 внаслідок вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення зазнала моральних переживань, які були викликані тим, що до події ДТП потерпіла відвідувала Таращанський академічний ліцей «Ерудит». Проте, у зв`язку із отриманими тілесними ушкодженнями, вона була позбавлена можливості певний час відвідувати навчальний заклад, а саме з 02.11.2019 року по 21.12.2019 року, перебувала на індивідуальній формі навчання, що підтверджується довідками навчального закладу (т.1, а.с. 122, 123). Також при оцінці розміру моральної шкоди суд ураховує тривале лікування потерпілої, її перебування в лікарні, необхідність оперативного втручання. Потерпіла вказувала, що після операції не могла нормально ходити, втратила можливість спілкування з однолітками через те, що не відвідувала ліцей. Також суд враховує моральні страждання, які полягали в больових відчуттях потерпілої та процесуальну поведінку обвинуваченого, який не цікавився станом здоров`я малолітньої потерпілої як відразу після вчинення ДТП, так і в подальшому, що також негативно вплинуло на її моральний стан. Вказані обставини свідчать про заподіяння неповнолітній потерпілій ОСОБА_9 моральної шкоди з вини обвинуваченого.

Суд вважає, що цивільний позов в частині стягнення із ОСОБА_12 на користь ОСОБА_9 моральної шкоди підлягає частковому задоволенню, а саме в розмірі 50000 грн, оскільки дана сума є достатньою та співрозмірною із понесеними потерпілою моральними стражданнями.

Щодо позовних вимог про стягнення із ОСОБА_12 судового збору за подання позовної заяви до суду, суд вважає, що в задоволенні даних вимог слід відмовити, виходячи із наступного.

Суд вважає, що позивач у поданому цивільному позові має керуватись положеннями ч. 2 ст. 133 ЦПК України, за якою розмір судового збору, порядок його сплати, повернення та звільнення від оплати встановлюється законом.

Так, згідно до положень п. 6 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Однак, приймаючи рішення по даному питанню, на думку суду, слід також керуватись положеннями п.2 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», за яким також від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також смертю фізичної особи.

У зв`язку з тим, що вказана особа є цивільним позивачем та представником неповнолітньої потерпілої, на користь якої просить задовольнити цивільний позов по кримінальному провадженню, пов`язаному із відшкодуванням шкоди, заподіяної ушкодженням здоров`я, то вона підлягає звільненню від сплати судового збору на вищенаведених підставах.

Щодо стягнення з обвинуваченого витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката ОСОБА_11 , суд, дослідивши матеріали справи, робить такий висновок.

Згідно зі ст. ст. 26 та 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги, ордеру. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Відповідно до статті 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з Цивільним процесуальним кодексом України законом не обмежено розмір компенсації витрат на професійну правничу допомогу за умови дотримання вимог ст. 137 ЦПК України. Згідно з даною статтею ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Відповідно до частини 4 статті 137 ЦПК України запроваджено принцип співмірності витрат на оплату послуг адвоката. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 137 ЦПК України).

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 118 КПК України - процесуальні витрати складаються із витрат на правову допомогу.

Відповідно до ч.2 ст.120 КПК України, витрати на правову допомогу несе в тому числі цивільний відповідач.

Відповідно до ч.1 ст. 124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати.

Правовою підставою відшкодування таких витрат є договір, укладений між потерпілим та адвокатом-представником, а також документи, що з одного боку процесуально підтверджують надання правових послуг представником, а з іншого боку свідчать про сплату вартості зазначеної правової допомоги.

Пунктом 3.2 рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року №23-рп/2009, передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу.

Відповідно до договору про надання правничої допомоги від 18 вересня 2020 року, укладеного між законним представником неповнолітньої потерпілої ОСОБА_10 та адвокатом ОСОБА_11 , останній як адвокат зобов`язується надавати правничу допомогу в даному кримінальному провадженні в якості представника законного представника потерпілого (т.1, а.с. 159-164). Відповідно до акту приймання-передачі виконаних робіт (надання юридичних послуг професійної правничої допомоги) від 18.09.2020 року, вартість виконаних адвокатом робіт становить 18000 грн (т.1, а.с. 165-168). Даний акт підтверджується квитанцією про сплату ОСОБА_10 18000 грн на правову допомогу (т.1, а.с. 169).

За таких обставин, суд вважає доведеним факт оплати законним представником неповнолітньої ОСОБА_10 послуг адвоката ОСОБА_11 та керуючись принципами справедливості та верховенства права, виходячи з критерію реальності адвокатських витрат, розумності їхнього розміру, виходячи з обставин кримінальної справи, вважає, що позовні вимоги щодо стягнення з обвинуваченого на користь неповнолітньої потерпілої витрат на правову допомогу підлягають задоволенню, в розмірі 18000 гривень.

Також суд вважає за необхідне скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Таращанського районного суду Київської області від 05.11.2019 року на майно, яке було вилучено в ході огляду місця події по вул. Богдана Хмельницького м. Тараща Київської області, а саме на автомобіль ВАЗ 210994-20, д.н. НОМЕР_1 , 2007 року випуску, сірого кольору, номер шасі НОМЕР_5 та свідоцтво на реєстрацію вказаного транспортного засобу НОМЕР_2 , які належать ОСОБА_12 .

Речові докази: автомобіль ВАЗ 210994-20, д.н. НОМЕР_1 , 2007 року випуску, сірого кольору, номер шасі НОМЕР_5 та свідоцтво на реєстрацію вказаного транспортного засобу НОМЕР_2 , які були передані на відповідальне зберігання ОСОБА_12 залишити за ОСОБА_12 по приналежності.

Також суд вважає за необхідне стягнути із ОСОБА_12 за проведення інженерно-транспортної експертизи № 12-1/2690 від 02.01.2020 року 1570 гривні 10 копійок; за проведення інженерно-транспортної експертизи № 12-1/926 від 21.04.2020 року 1634 гривні 50 копійок; за проведення судово-медичної експертизи № 32 від 31.03.2020 року 1095 гривні 00 копійок відповідно до вимог ст. 122 КПК України на користь держави в повному обсязі.

Запобіжний захід ОСОБА_12 не обирався та підстав для його застосування суд не вбачає.

Суд ухвалює вирок іменем України безпосередньо після закінчення судового розгляду. Вирок ухвалюється в нарадчій кімнаті складом суду, який здійснював судовий розгляд.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 367-371, 373, 374 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

ОСОБА_12 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України і призначити йому покарання у виді обмеження волі на строк 3 (три) роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 (три) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_12 від відбування основного покарання у виді обмеження волі з випробуванням з іспитовим строком 2 (два) роки.

На підставі п. 1,2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_12 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Цивільний позов ОСОБА_10 в інтересах неповнолітньої потерпілої ОСОБА_9 до ОСОБА_12 задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_12 на користь ОСОБА_9 матеріальну шкоду в розмірі 33300 грн.

Стягнути із ОСОБА_12 на користь ОСОБА_9 моральну шкоду в розмірі 50000 грн.

Стягнути із ОСОБА_12 на користь ОСОБА_9 витрати на правову допомогу в розмірі 18000 грн.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Таращанського районного суду Київської області від 05.11.2019 року на майно, яке було вилучено в ході огляду місця події по вул. Богдана Хмельницького м. Тараща Київської області, а саме на автомобіль ВАЗ 210994-20, д.н. НОМЕР_1 , 2007 року випуску, сірого кольору, номер шасі НОМЕР_5 та свідоцтво на реєстрацію вказаного транспортного засобу НОМЕР_2 , які належать ОСОБА_12 .

Речові докази: автомобіль ВАЗ 210994-20, д.н. НОМЕР_1 , 2007 року випуску, сірого кольору, номер шасі НОМЕР_5 та свідоцтво на реєстрацію вказаного транспортного засобу НОМЕР_2 , які були передані на відповідальне зберігання ОСОБА_12 залишити за ОСОБА_12 по приналежності.

Стягнути із ОСОБА_12 за проведення інженерно-транспортної експертизи № 12-1/2690 від 02.01.2020 року 1570 гривні 10 копійок; за проведення інженерно-транспортної експертизи № 12-1/926 від 21.04.2020 року 1634 гривні 50 копійок; за проведення судово-медичної експертизи № 32 від 31.03.2020 року 1095 гривні 00 копійок відповідно до вимог ст. 122 КПК України на користь держави в повному обсязі.

Вирок відповідно до ст. 532 КПК України набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення, для особи, яка перебуває під вартою з моменту вручення їй копії вироку, шляхом подачі апеляції через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити учасникам процесу.

Суддя: ОСОБА_1