ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/9311/21
провадження № 1-кп/753/1360/21
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" вересня 2021 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі:
головуючого судді ОСОБА_1
секретаря ОСОБА_2
провівши підготовче судове засідання у кримінальному провадженні відомості про яке внесено до ЄРДР за № 0000194 по обвинуваченню ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, українця, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 146 КК України,
з участю сторін кримінального провадження: прокурора ОСОБА_4 захисника ОСОБА_5 обвинуваченого ОСОБА_3
В С Т А Н О В И В :
У листопаді 2013 року, у зв`язку з прийняттям вищим керівництвом держави рішення про призупинення процесу підготовки до укладання Угоди про асоціацію між Україною та ЄС, у місті Києві та ряді інших міст України розпочались акції протесту громадян. Такі акції після відмови Президента України ОСОБА_6 підписати Угоду про асоціацію на Саміті Східного партнерства, що відбувався 28-29 листопада 2013 року у м. Вільнюсі, а також силового розгону Євромайдану на Майдані Незалежності у м. Києві в ніч з 29 на 30 листопада 2013 року, набули особливо масового характеру.
У зв`язку з цим, Особа 1, Особа 2, Особа 3, Особа 4, матеріали досудових розслідувань за підозрою яких виділені в окремі провадження, Особа 5, обвинувальний акт відносно якого скеровано до суду, та інші, на даний час невстановлені слідством особи, починаючи з 27 листопада 2013 року стали організовувати заходи, що мали форму насильницьких дій, спрямованих на протидію акціям протесту в місті Києві у спосіб незаконного перешкоджання проведенню мирних зборів, мітингів, вуличних походів і демонстрацій, із застосуванням фізичного насильства.
Зокрема, з метою реалізації злочинного умислу щодо насильницького перешкоджання проведенню зборів, мітингів, вуличних походів і демонстрацій Особою 1, як керівником злочинної організації, у невстановленому слідством місці та невстановлений слідством час, доведено до її учасників необхідність викрадення, незаконного позбавлення волі, учасників мирних акцій протесту, їх катування, з метою отримання відомостей щодо структури організації протестного руху, їх лідерів та джерел фінансування.
У зв`язку із збільшенням кількості учасників протесту в центральній частині м. Києва, члени злочинної організації, за браком кількості осіб не мали об`єктивної можливості здійснювати спільні заплановані злочинні дії, щодо викрадення протестувальників.
В свою чергу, Особа 1, усвідомлюючи вищезазначені перешкоди, що виникли у зв`язку із браком кількості осіб, що залучені ним до злочинної організації, маючи на меті реалізувати раніше узгоджений злочинний намір та забезпечити масштабність своїх протиправних дій, у невстановленому слідством місці та невстановлений слідством час, прийняв рішення залучити інших осіб, які мають у своєму підпорядкування достатню кількість підлеглих осіб та за грошову винагороду здатні виконати завдання спрямовані на реалізацію злочинного наміру (плану).
З цією метою, у першій половині січня 2014 року, встановити більш точну дату та місце не виявилось можливим, Особа 1 звернувся до Особи 6, обвинувальний акт відносно якого скеровано до суду, з яким був раніше знайомий і обізнаний про наявність в останнього відповідних можливостей, з пропозицією залучити за матеріальну винагороду якомога більшу кількість осіб для протидії мирним акціям протесту.
Також, з аналогічною пропозицією, у невстановленому слідством місці та невстановлений слідством час, Особа 1 звернувся до Особи 2, засновника та керівника громадської організації «Оплот» та однойменного бійцівського клубу, матеріали відносно якого виділені в окреме провадження.
Переслідуючи корисливі мотиви Особа 6 та Особа 2 на пропозицію Особи 1 погодилися.
Водночас, плануючи з 10 січня 2014 року виїзд на відпочинок за межі України, Особа 6 на період своєї відсутності доручив співпрацювати з Особою 1, з вказаних питань ОСОБА_7 , стосовно якого ухвалено обвинувальний вирок, та Особі 7, обвинувальний акт відносно якого скеровано до суду. Останні впродовж тривалого часу неофіційно працювали разом з Особою 6 та фактично належали до кола його найближчого оточення, мали досвід та можливості залучення за матеріальну винагороду необхідних людських ресурсів.
Для комунікації з переліченими та іншими особами, на час перебування за кордоном, Особа 6, 8 січня 2014 придбав SIM-картку мобільного зв`язку оператора TravelSIM з номером НОМЕР_1 , який в подальшому використовував для спілкування з Особою 1, Особою 3, ОСОБА_7 та Особою 7.
Орієнтовно 19 січня 2014 року Особа 1, з огляду на домовленості з Особою 6 про забезпечення останнім через ОСОБА_7 та Особу 7 груп громадян для протидії акціям протесту, доручив Особі 3 координувати дії з даного приводу з ОСОБА_7 .
У зв`язку з цим, Особа 3 діючи за погодженням з Особою 1, упродовж 20-21 січня 2014 року зі свого мобільного телефону НОМЕР_2 мав чисельні телефонні контакти з ОСОБА_7 , який при цьому користувався номерами НОМЕР_3 та НОМЕР_4 , щодо необхідності залучення близько 400 осіб для недопущення в`їзду до м. Києва автобусів з учасниками акцій протесту, затримання останніх та примусового вивезення їх у наперед визначені місця, з метою подальшого незаконного позбавлення волі.
При цьому, 20 січня 2014 року об 11 год. 35 хв. та 21 січня 2014 року о 12 год. 50 хв., ОСОБА_7 та Особа 7, на виконання вказівки Особи 6, відвідували офіс Особи 1, розташований по АДРЕСА_2 . На нараді за участю Особи 1, Особи 5 та Особи 3, яка відбулась 21 січня 2014 року, ОСОБА_7 та Особі 7 було продубльовано вищевказані завдання, щодо необхідності перешкоджання протестувальникам. При цьому Особа 1 висловив претензії щодо неналежного виконання таких вимог в ніч з 20 на 21 січня 2014 року.
У свою чергу, ОСОБА_7 у період 20-21 січня 2014 року, з метою погодження своїх дії з Особою 6, який в цей час перебував за межами України, мав з ним чисельні телефонні контакти, здійснюючи дзвінки на номер останнього НОМЕР_1 та приймаючи на свої номери НОМЕР_3 та НОМЕР_4 дзвінки з вказаного номеру. В ході таких контактів ОСОБА_7 , сприймаючи Особу 6 як свого керівника та роботодавця, детально повідомляв йому про задачі, що ставились Особою 1 та Особою 3 стосовно залучення великої кількості осіб для протидії акціям протесту, застосування до протестувальників фізичного насильства, їх затримання та протиправного позбавлення волі.
Окрім того, Особа 6, використовуючи мобільний номер НОМЕР_1 , у період 20-21 січня 2014 року мав чисельні телефонні контакти з Особою 1, який користувався стільниковим телефоном з номером НОМЕР_5 , а також один контакт з Особою 3 21 січня 2014 о 5 год. 12 хв., який користувався номером НОМЕР_2 .
При цьому Особа 6, діючи спільно та погоджено з Особою 1, з корисливих мотивів, бажаючи отримати запропоновану останнім матеріальну винагороду, вимагав від ОСОБА_7 повного та неухильного, без будь яких обмежень, виконання тих задач, які перед ним ставили Особа 1 та Особа 3 обіцяючи за це велике грошове заохочення.
Поряд з цим, наприкінці листопада 2013 року, у невстановленому слідством місці та невстановлений слідством час, у засновника та керівника громадської організації і однойменного бійцівського клубу «Оплот» Особа 2, залученого за грошову винагороду керівником злочинної організації Особою 1 до виконання спільного злочинного плану, виник умисел, спрямований на насильницьке перешкоджання проведенню зборів, мітингів, вуличних походів і демонстрацій, шляхом вчинення злочинів проти життя та здоров`я учасників таких акцій, в тому числі тяжких та особливо тяжких, шляхом заподіяння останнім тілесних ушкоджень різного ступеню тяжкості, викрадення, катування, залякування та інших протиправних дій.
Реалізуючи свій злочинний умисел, координуючи дії з Особою 1 та іншими особами, у тому числі невстановленими слідством, які мали аналогічні цілі, Особа 2 у період грудня 2013 року - лютого 2014 року, як особисто так і через своїх знайомих та довірених осіб, залучав до вчинення вказаних кримінальних правопорушень мешканців міста Харкова, передусім осіб із свого оточення, бійців створеного ним бійцівського клубу «Оплот», у тому числі учасників боїв без правил, що проходили під егідою вказаного клубу, іноземних студентів з держав Закавказзя, які навчались у вищих учбових закладах Харкова, та інших громадян, періодично організовуючи виїзди таких осіб з метою вчинення злочинів до міста Києва.
20 січня 2014 року близько 23 год. 50 хв. Особа 2 за погодженням з Особою 1 та Особою 3, організовано поїздку з Харкова до Києва групи осіб чисельністю до 100 чоловік, точна кількість на даний час не встановлена, в тому числі, ОСОБА_3 , які виїхали автобусами марки SCANIA Kl 13, державний реєстраційний номер НОМЕР_6 , марки Volkswagen LT, державний реєстраційний номер НОМЕР_7 та марки VOLVO, державний реєстраційний номер НОМЕР_8 .
При цьому, Особа 2, для координації дій учасників групи на місці, а також особистої організації таких дій і керування ними, 21 січня 2014 близько 10 год. 30 хв. автомобілем виїхав з Харкова та прибув до Києва того ж дня близько 18 год.
Безпосередньо перед виїздом автобусів, 20 січня 2014 в період між 22 год. 00 хв. та 23 год. 40 хв. Особа 2, перебуваючи в приміщенні бійцівського клубу «Оплот» за адресою: м. Харків, площа 1-го Травня, 2, визначив старших груп у поїздці з числа своїх знайомих, зокрема, Особу 8, Особу 9, матеріали досудових розслідувань за підозрою яких виділені в окреме провадження, а також Особу 10, обвинувальний акт відносно якого скеровано до суду, та провів із ними інструктаж, під час чого повідомив про можливість застосування відносно учасників акцій протесту фізичної сили, затримання останніх та передачі їх працівникам міліції, а також поставив завдання щодо чергування на в`їздах до Києва для виявлення транспортних засобів з ймовірними протестувальниками та «сприяння» співробітникам органів внутрішніх справ у протиправному недопущенні їх до столиці.
В подальшому, створюючи умови для вчинення таких дій, Особа 2 за участю своєї довіреної особи - співробітника «Оплот-Інфо» Особи 11, за невстановлених слідством обставин, забезпечив частину учасників поїздки засобами, заздалегідь заготовленими для нанесення тілесних ушкоджень - палицями (битами), для приховування зовнішності - балаклавами білого кольору, а також пластиковими хомутами, які планувалось застосовувати до учасників акцій протесту, як кайданки у разі вчинення ними супротиву.
21 січня 2014 року близько 9 год. 25 хв., Особа 8, Особа 9, ОСОБА_3 , Особа 13., Особа 14, Особа 15, Особа 16, Особа 10 та залучені останнім громадяни Республіки Азербайджан ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , відносно яких судом ухвалено обвинувальний вирок, а також Особа 12, матеріали досудового розслідування за підозрою якого виділені в окреме провадження, та інші, на даний час невстановлені слідством особи, прибувши до Києва, упродовж дня, відповідно до вказівок Особи 2 переміщувались раніше згаданими автобусами територією міста.
В подальшому, на виконання вказівки Особи 2 щодо чергування на в`їздах до Києва для виявлення транспортних засобів з ймовірними протестувальниками та «сприяння» співробітникам органів внутрішніх справ у протиправному недопущенні їх до столиці, Особа 8 спільно з ОСОБА_3 , Особою 13 та іншими, не встановленими на даний час особами, на автобусі SCANIA К113, державний реєстраційний номер НОМЕР_6 , під керуванням ОСОБА_10 , близько 12 год. 55 хв. прибули в район посту ДПС на в`їзді в Київ по трасі Київ-Вишгород-Десна де перебували там упродовж 6 год., орієнтовно до 19 год. В свою чергу, Особа 9 спільно з іншими, не встановленими на даний час особами, на автобусі VOLVO державний реєстраційний номер НОМЕР_8 , під керуванням ОСОБА_11 не пізніше 14 год. 51 хв. прибули в район посту ДПС «Гостомель» на в`їзді в Київ по трасі Київ-Варшава та перебували там упродовж 6 годин, щонайменше до 20 год. 50 хв. Крім того, Особа 10, ОСОБА_12 , Особа 12, ОСОБА_9 спільно з іншими, не встановленими на даний час особами, на автобусі Volkswagen LT, державний реєстраційний номер НОМЕР_7 , під керуванням водія ОСОБА_13 , не пізніше 13 год. 30 хв. прибули в район посту ДПС на в`їзді в Київ по трасі Київ-Одеса та перебували там близько 5 год. 30 хв., щонайменше до 18 год. 55 хв.
Надалі Особа 2, реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на організацію у місті Києві масових хуліганських дій, із застосуванням засобів, заздалегідь заготовлених для нанесення тілесних ушкоджень, а також на організацію викрадення та незаконного позбавлення волі активістів Революції Гідності, з метою їх подальших катувань для отримання від них необхідних відомостей та визнань начебто про фінансування акцій протесту, дав вказівку старшим груп щодо переміщення автобусів в район станції метро «Петрівка». При цьому основна роль відводилась групам, очолюваним Особою 8 та Особою 10, що зумовлювалось персональним складом таких груп, до числа яких входили учасники боїв без правил бійцівського клубу «Оплот», а також особи, які тренувались у цьому клубі.
Знаючи про те, що напередодні, а саме в ніч з 20 на 21 січня 2014 року, у Києві відбувались масові зіткнення протестувальників з особами, які із застосуванням насильства намагались протиправно протидіяти акціям протесту (так званими «тітушками»), Особа 2 розробив план злочинних дій, згідно якого учасники бійцівського клубу «Оплот» мали спровокувати конфлікти з окремими протестувальниками у місці, віддаленому від району проведення акцій протесту, з тим, щоб останні покликали на допомогу активістів «Автомайдану», і, таким чином, використовуючи значну перевагу у чисельності осіб, організованих Особою 2., над активістами «Автомайдану», можна було б вчинити відносно них хуліганські дії із застосуванням засобів, заздалегідь заготовлених для нанесення тілесних ушкоджень, а також по можливості викрадення, незаконне позбавлення волі в у заздалегідь обумовленому місці, з метою подальшого отримання необхідної інформації.
З цією метою Особою 2 була обрана станція метро «Петрівка», яка є однією з найбільших у Києві за пасажиропотоком у робочі дні, в часи «пік», що збільшувало можливості виявити учасників акцій протесту, шляхом визначення їх за візуальними ознаками - використанням атрибутики «Євромайдану» на одязі та інших речах.
Крім того, координуючи та погоджуючи свої дії з невстановленими особами, Особа 2 визначив в якості місця, куди можна було б вивезти та надалі утримувати викрадених активістів Революції Гідності, незаконно позбавляючи волі і застосовуючи катування, лісосмугу неподалік від станції метро «Бориспільська», в районі вул. Колекторної, 24/26 та перетину Харківського і Бориспільського шосе у м. Києві.
З метою створення сприятливих умов для вчинення вказаних злочинів, 21 січня 2014 невстановленими слідством особами у вказаному місці розгорнуто намети.
При цьому, ОСОБА_7 , виконуючи аналогічні вказівки щодо організації людей для чергування на в`їздах до міста Києва для виявлення транспортних засобів з ймовірними протестувальниками та «сприяння» співробітникам органів внутрішніх справ у протиправному недопущенні їх до столиці, приблизно о 19 год. 26 хв. прибув у вказану лісосмугу.
Діючи згідно відведеної йому Особою 1, Особою 3., Особою 5 та Особою 6 ролі, за попередньою змовою з ними, ОСОБА_7 мав сприяти вчиненню незаконного позбавлення волі, наперед невизначеного числа протестувальників, шляхом надання засобів та усунення перешкод, залучивши за матеріальну винагороду до скоєння злочину у ролі пособників своїх знайомих, які мали охороняти намети.
У зв`язку з цим, ОСОБА_7 , реалізуючи свій злочинний умисел, діючи спільно та погоджено з Особою 1, Особою 3, Особою 5, Особою 6 та іншими особами, у тому числі невстановленими слідством, залучив до охорони наметів за грошову винагороду у розмірі 500 доларів США ОСОБА_14 , обвинувальний вирок відносно якого ухвалено судом. Останній у свою чергу, разом з Особою 17 залучив осіб у невстановленій кількості, які мали охороняти палатки, і, таким чином, сприяти незаконному позбавленню волі активістів Революції Гідності, шляхом надання іншим співучасникам злочину (передусім виконавцям і організаторам) засобів та усунення перешкод - а саме у спосіб недопущення вільного переміщення осіб, незаконно позбавлених волі та їх втечі, а також проникнення на територію розміщення палаток сторонніх, які могли б зашкодити вчиненню злочинів або припинити їх вчинення.
В свою чергу ОСОБА_14 , який користувався абонентським номером НОМЕР_9 , за грошову винагороду в розмірі 800 грн., залучено ОСОБА_15 , відносно якого судом ухвалено обвинувальний вирок, та Особу 18, який користувався абонентським номером НОМЕР_10 . Останні, на виконання вказівок ОСОБА_14 та Особи 17, повинні були залучити до запланованих заходів інших осіб.
ОСОБА_15 разом з іншими особами, у тому числі невстановленими слідством, 21 січня 2014 не пізніше 21 год. 09 хв. прибув у раніше згадану лісосмугу неподалік від станції метро «Бориспільська» в районі вул. Колекторної, 24/26 та перетину Харківського і Бориспільського шосе у м. Києві, та, виконуючи відведену йому роль, з корисливих мотивів, діючи погоджено з ОСОБА_14 , постійно перебував у зазначеному наметовому таборі щонайменше з 21 год. 09 хв. 21.01.2014 до 4 год. 49 хв. 22.01.2014. Водночас він, за викладених дальше обставин, залучив до скоєння незаконного позбавлення волі людини у ролі пособників осіб з числа своїх знайомих, у тому числі ОСОБА_16 , відносно якого судом ухвалено обвинувальний вирок.
Крім того, на виконання вказівки Особи 1, ОСОБА_14 та Особа 18, які діяли спільно та погоджено з ним та невстановленими на даний час особами, сприяючи наступному вчиненню злочину шляхом надання засобів та знарядь, а також усунення можливих перешкод, 21 січня 2014 в період щонайменше з 20 год. 21 хв. до 20 год. 37 хв. перебуваючи у офісі, розташованому по вул. Почайнинській, 4 «А» і «Е» у місті Києві, належному Особі 1, отримали від невстановлених осіб предмети, заздалегідь заготовлені для нанесення тілесних ушкоджень, а саме палиці у кількості близько 30 одиниць, які надалі не пізніше 21 год. 15 хв. відвезли до вказаного вище наметового табору, та передали особам, що там перебували.
В подальшому, ОСОБА_7 не пізніше 21 год. 27 хв. залишив територію наметового табору, виїхавши у напрямку КПП по трасі Київ-Житомир. Так само в район вказаного КПП після 21 год. 30 хв., за вказівкою ОСОБА_7 , виїхали ОСОБА_14 та Особа 18.
В свою чергу, діючи згідно розробленого Особою 2, як організатором, злочинного плану, Особа 8., постійно погоджуючи та координуючи свої дії по мобільному телефону з Особою 10 та Особою 11, дав вказівку водію автобусу марки SCANIA К113, державний реєстраційний номер НОМЕР_6 ОСОБА_17 вирушити в район станції метро «Петрівка» та вул. Вербової, 17 у м. Києві, куди Особа 8 спільно з ОСОБА_3 , Особою 13 та іншими не встановленими на даний час особами прибули не пізніше 19 год. 18 хв.
У свою чергу, Особа 10, погоджуючи та координуючи свої дії по мобільному телефону з Особою 2, а також з Особою 11 та Особою 8., дав команду водію автобусу марки Volkswagen LT, державний реєстраційний номер НОМЕР_7 , ОСОБА_13 вирушити в район станції метро «Петрівка» та вул. Веробової, 17 у м. Києві, куди Особа 10, ОСОБА_8 , Особа 12 та ОСОБА_9 , спільно з іншими не встановленими на даний час особами, що знаходились у вказаному автобусі, прибули близько 21 год.
Туди ж не пізніше 21 год. 28 хв. прибув автобус марки VOLVO, державний реєстраційний номер НОМЕР_8 , під керуванням ОСОБА_11 , в якому знаходились учасники організованої Особою 2 поїздки, під керівництвом Особи 9
Того ж дня, близько 22 год., очолювані Особою 8 невстановлені слідством особи з білими балаклавами на обличчях, які мали при собі предмети, заздалегідь заготовлені для нанесення тілесних ушкоджень, а саме палиці (бити) та інші невстановлені слідством предмети, перебуваючи в районі станції метро «Петрівка» та вул. Вербової, 17 у м. Києві, діючи у складі групи з Особою 9, Особою 10, ОСОБА_8 та Особою 12, спільно, за попередньою змовою з ними, на виконання вказівок Особи 2 та згідно розроблено ним плану, побачивши в районі вестибюлю станції метро «Петрівка» по Оболонському проспекту ОСОБА_18 , та помилково сприйнявши його за учасника протестних акцій, здійснили напад на потерпілого, застосували до нього фізичну сили у виді нанесення йому ударів у різні частини тіла, у тому числі предметами, заздалегідь заготовленими для нанесення тілесних ушкоджень і заподіявши, таким чином фізичні страждання. В подальшому, проти його волі, перемістили у салон автобусу SCANIA К113, державний номерний знак НОМЕР_6 , в якому, в тому числі, знаходився ОСОБА_3 , чим вчинили викрадення останнього.
Після викрадення ОСОБА_18 , Особа 10, ОСОБА_8 , Особа 12 та ОСОБА_3 , виконуючи відповідні інструкції Особи 2, які Особа 9 та Особа 10 отримували по телефону, продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, спрямованого на подальше незаконне позбавлення волі потерпілого, у спосіб його насильницького утримання в салоні автобусу та переміщення в район наметового табору біля станції метро «Бориспільська», діючи погоджено з Особою 8 та Особою 9, виконуючи відведену їм роль, залишились у вказаному автобусі - SCANIA K113, перебуваючи упродовж переїзду поряд з ОСОБА_18 та тримаючи його на сидіннях у задній частині салону.
При цьому, Особа 8, Особа 10, ОСОБА_8 , особа 12, а також інші, на даний час не встановлені учасники викрадення ОСОБА_18 , діючи спільно та погоджено, за попередньою змовою групою осіб, 21.01.2014 в період приблизно з 22 год. до 23 год. 50 хв., тобто в процесі протиправного утримання потерпілого в автобусі, періодично наносили йому удари в різні частини тіла чим заподіювали останньому фізичні страждання. При цьому, постійно ставили питання потерпілому щодо його участі в Революції Гідності.
При цьому, ОСОБА_7 21.01.2014 о 22 год. 14 хв., рухаючись в районі Рибальського острову в м. Києві у напрямку КПП по трасі Київ-Житомир, отримавши на свій мобільний телефон з номером НОМЕР_3 від невстановленої особи, яка користувалась мобільним телефоном з номером НОМЕР_11 , відомості про викрадення ОСОБА_18 , постійно координуючи свої дії з Особою 3, який при цьому користувався мобільним номером НОМЕР_2 , і, у свою чергу, також контактував з вищевказаною особою - власником номеру НОМЕР_11 , а надалі з Особою 1, який використовував мобільний номер НОМЕР_5 та Особою 2, який використовував мобільний номер НОМЕР_12 , - реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на сприяння вчиненню викрадення, а в подальшому незаконного позбавлення волі наперед невизначеного числа протестувальників шляхом надання засобів та усунення перешкод, змінив свій маршрут руху та висунувся в район виїзду з Києва по трасі Київ-Вишгород, куди прибув приблизно о 22 год. 27 хв. та орієнтовно до 22 год. 39 хв. - 22 год. 42 хв. Де очікував прибуття автобусів з учасниками викрадення ОСОБА_18 , у тому числі Особою 8., Особою 10, ОСОБА_8 , Особою 12 та ОСОБА_3 .
Після приїзду останніх 21 січня 2014 у період часу з 22 год. 39 хв. до 22 год. 42 хв., в місце, де перебував ОСОБА_7 , а саме в район виїзду з Києва по трасі Київ-Вишгород, в межах дії ретрансляційних веж, розташованих по вул. Богатирській, 30 та АДРЕСА_3 , ОСОБА_7 , продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, скоординував подальші дії з невстановленими особами з числа учасників викрадення ОСОБА_18 , та надалі, не пізніше 22 год. 45 хв. виїхав у напрямку КПП, розташованого по трасі Київ-Житомир. У свою чергу, учасники викрадення ОСОБА_18 , у тому числі Особа 8, Особа 10, ОСОБА_8 , Особа 12, ОСОБА_3 та інші, на даний час невстановлені особи, продовжуючи протиправно утримувати потерпілого у салоні автобусу SCANIA K113 державний номерний знак НОМЕР_6 близько 22 год. 44 хв. вирушили в напрямку міста Вишгород.
В подальшому, в період з 22 год. 44 хв. до 23 год. 50 хв., потерпілого ОСОБА_18 , в процесі його незаконного позбавлення волі, переміщено зазначеним автобусом за орієнтовним маршрутом: вул. Богатирська - м. Вишгород Київської області - вул. Дніпроводська - вул. Богатирська - вул. Озерна - вул. Лугова - вул. Шахтарська - вул. Вікентія Хвойки - вул. Межигірська - Набережно-Печерська дорога - вул. Колекторна, 24/26. При цьому Особа 8 та Особа 10, постійно узгоджуючи свої дії із Особою 2, як організатором злочину, продовжували контактувати з останнім з мобільних телефонів, використовуючи для цього свої мобільні номери НОМЕР_13 і НОМЕР_14 та зв`язуючись із Особою 2, який користувався номером НОМЕР_12 .
Крім того, у вказаний період також відбувались телефонні контакти різної тривалості між ОСОБА_7 та Особою 3, Особою 3 та Особою 2 і Особою 1.
Після викрадення ОСОБА_18 , під час його транспортування іншими співучасниками злочину в наметовий табір біля станції метро «Бориспільська», ОСОБА_15 , залучений за раніше викладених обставин до вчинення злочину ОСОБА_14 , за вказівкою ОСОБА_7 , який, в свою чергу, діяв спільно та погоджено з Особою 6, Особою 1, Особою 5 та Особою 3, перебуваючи у вказаному таборі, бажаючи отримати запропоновану йому ОСОБА_14 та Особою 17 грошову винагороду у розмірі 800 грн., діючи з корисливих мотивів, за попередньою змовою групою осіб, реалізуючи свій злочинний умисел та виконуючи відведену йому, зокрема, ОСОБА_14 за вказівкою ОСОБА_7 роль пособника незаконного позбавлення волі людини, сприяючи вчиненню злочину шляхом надання засобів, періодично контактуючи з даного приводу та координуючи свої дії з ОСОБА_14 по мобільному телефону, який при цьому користувався номером НОМЕР_9 , залучив до подальшого вчинення злочину у ролі пособників осіб з числа своїх знайомих, зокрема, Особу 19. З цією метою, 21 січня 2014 року о 22 год. 34 хв. ОСОБА_15 зі свого мобільного телефону НОМЕР_15 подзвонив Особі 19 на його номер НОМЕР_16 , та запропонував прибути в район станції метро «Бориспільська», на що останній погодився, прибувши у вказане місце 22 січня 2014 року орієнтовно в період між 00 год. 24 хв. та 00 год. 39 хв.
У свою чергу, Особа 18, залучений за раніше викладених обставин до вчинення злочину ОСОБА_14 , який діяв за вказівкою ОСОБА_7 , котрий, в свою чергу, діяв спільно та погоджено з Особою 6, Особою 1, Особою 5 та Особою 3, з тією ж метою та наведених мотивів, періодично спочатку контактуючи з даного приводу та координуючи свої дії з ОСОБА_14 по мобільному телефону, який при цьому користувався номером НОМЕР_9 , зі свого номеру НОМЕР_10 , а в подальшому перебуваючи поряд з ОСОБА_14 , залучив за його вказівкою до подальшого вчинення злочину у ролі пособників не встановлених на даний час слідством осіб з числа своїх знайомих, які прибули в район станції метро «Бориспільська» не пізніше 23 год. 50 хв. 21.01.2014.
21січня 2014 близько 23 год. 50 хв., Особа 8, Особа 10, ОСОБА_8 , Особа 12, ОСОБА_3 та особи, які на даний час слідством не встановлені, продовжуючи свої злочинні дії, пов`язані із викраденням ОСОБА_18 та незаконним позбавленням його волі, діючи погоджено з Особою 9, на виконання вказівок Особи 2 перевезли потерпілого до зазначеного наметового табору, розташованого в лісосмузі в районі АДРЕСА_4 , неподалік від станції метро «Бориспільська». У даному місці, потерпілого, проти його волі, було передано групі осіб, у числі яких знаходився ОСОБА_15 , що перебував у наметовому таборі з 21 год. 09 хв., Особа 2 - з 23 год. 05 хв. та Особа 9, що прибув туди не пізніше 23 год. 07 хв., а також інші особи, у тому числі невстановлені слідством.
Особа 2, реалізуючи свій злочинний умисел, за попередньою змовою групою осіб, й надалі, щонайменше в період з 23 год. 50 хв. 21.01.2014 до 1 год. 19 хв. 22.01.2014, незаконно утримував ОСОБА_18 , позбавляючи його волі та супроводжував такі дії катуванням, заподіюючи потерпілому фізичних страждань.
Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, спрямованого на сприяння вчиненню незаконного позбавлення волі людини шляхом надання засобів та усунення перешкод, діючи спільно та погоджено з іншими учасниками злочину, у тому числі невстановленими слідством та будучи достеменно обізнаним про насильницьке переміщення потерпілого ОСОБА_18 до наметового табору, ОСОБА_7 , координуючи через Особу 3 свої дії з Особою 2 та Особою 1, повернувся у вказане місце разом з ОСОБА_14 та Особою 18, 22 січня 2014 близько 00 год. 05 хв.
Надалі ОСОБА_3 , реалізуючи свій злочинний умисел та виконуючи відведену йому Особою 2 роль, діючи спільно з Особою 1, Особою 2, Особою 3, Особою 6, Особою 9, Особою 8, Особою 10, Особою 18, ОСОБА_7 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 . Особою 19 та невстановленими слідством особами, за попередньою змовою з ними, з корисливих мотивів, з моменту свого повернення до вказаного наметового табору, а саме близько з 23 год. 50 хв. і до 00 год. 19 хв. 22.01.2014, сприяв незаконному позбавленню волі ОСОБА_18 , яке супроводжувалось заподіянням потерпілому фізичних страждань, - шляхом надання іншим співучасникам злочину, зокрема Особі 2, засобів та усунення перешкод - у спосіб недопущення вільного переміщення ОСОБА_18 , у безпосередній близькості до якого ОСОБА_3 під час вчинення злочину у відповідний період перебував спільно з іншими, у тому числі невстановленими слідством особами у групі з ними, умисно перешкоджаючи, таким чином, вільному вибору поведінки потерпілим, волевиявленню останнього щодо залишення місця незаконного позбавлення волі, зокрема, втечі, а також проникненню на територію розміщення палатки, у якій утримували потерпілого, сторонніх, які могли б зашкодити вчиненню злочину або припинити його вчинення.
Відповідно до висновку судово-медичного експерта, у ОСОБА_19 виявлено синець - на повіках лівого ока, садна обличчя, контузію 1 ступеню лівого ока, спричинені тупим предметом (предметами), які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

У підготовчому судовому засіданні захисник ОСОБА_5 заявив клопотання про повернення обвинувального акту прокурору, оскільки під час досудового розслідування йому було незаконно відмовлено у наданні матералів для ознайомлення, скаргу в порядку ч. 2 ст. 303 КПК України у якій просив визнати затримання та тримання під вартою ОСОБА_3 у ВЗДС СБУ в Харківській області по вул. Мироносицькій, 2, м. Харків з 12.09.2014 року по 17.12.20214 року незаконним, клопотання про напрвлення справи до Київського апеляційного суду для вирішення питання про зміну підсудності з Дарницького районного суду на Оболонський районний суд м. Києва чи направленя кримінального провадження безпосередньо до Оболонського районного суду м. Києва чи Ленінського районного суду м. Харкова та клопотання про звільнення ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності на підставі ст.49 КК України у зв"язку із закінченням строків давності, оскільки злочин який інкримінується ОСОБА_3 відносився у 2014 році до злочинів середньої тяжкості, на даний момент відноситься до нетяжких злочинів, строк притягнення до кримінальної відповідальності за який, як у 2014 році так і на даний момент становить 5 років. Події які інкримінуються ОСОБА_3 мали місце у січні місяці 2014 року, обвинувальний акт відносно ОСОБА_3 направлений до суду у травні 2021 року, тотбо уже після давно закінчених строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Обвинувачений ОСОБА_3 підтримав вказані клопотання та крім цього подав до суду письмову заяву в якій просив звільнити його від кримінальної відповідальності, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Прокурор ОСОБА_4 заперечувала проти зодоволення клоптань захисника ОСОБА_5 про повернення обвинувального акту прокурору, щодо направлення обвинувального акту до апеляційного суду для визначення підсудності та у задоволенні скарги на затримання ОСОБА_3 , подавши детальні письмові заперечення.

Так, щодо клопотання про напрвлення кримінального провадження до судів вищої інстанції для визначення підсудності, прокурор заначила, що злочин який інкримінується обвинуваченому відноситься до триваючих злочинів, та був закінченим на території Дарницького району м. Києва, крім цього є ряд рішень, як Київського апеляційного суду так Верховного суду, якими адвокату ОСОБА_5 відмовлено у задоволенні клопотань про зміну підсудності у зазначеному провадженні. Аналіз цих рішень дає можливість зробити очевидний та зрозумілий висновок, що кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_3 у вчиненні злочину передбаченого ч.5 ст.27, ч.2 ст.146 КК України підсудне саме Дарницькому районному суду м. Києва.

Щодо скарги адвоката в інтересах обвинуваченого ОСОБА_3 в порядку ч. 2 ст. 303 КПК України, прокурор зазначила, що у кримінальному провадженні яке розглядається судом, обвинувачений ОСОБА_3 не затримувався та під вартою не тримався, а тому і не може оскаржуватися його затримання.

По клопотанню адвоката про повернення обвинувального акту, прокурор зазначила, що відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України обвинувальний акт може бути повернуто, якщо він не відповідає вимогам цього кодексу, будь яких агрументів з приводу того, що овбинувальний акт не відовідає вимогам закону захисником ОСОБА_5 не подано, а його доводи з приводу того, що йому без підставно було відмовлено у наданні матеріалів досудового розлядування не відповідають дійсності, оскільки він не надав слідчому свої повноваженнь як захсиник.

Щодо клопотання захисника ОСОБА_5 та заяви обвинуваченого ОСОБА_3 про звільнення останнього від кримінальної відповідальності за ч.5 ст.27, ч.2 ст.146 КК України на підставі ст.49 КК України у зв"язку із закінченням строків давності, то у задоволенні такого клопотання прокурор не заперечувала і зазначила, що для звільнення ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності на підставі ст.49 КК України є всі підстави, оскільки строки передбачені ст.49 КК України у зазначеному кримінальному провадженні дійсно закінчилися. Вказані строки на підставі ч.2 ст.49 КК України не зупинялися оскільки ОСОБА_3 не ухилявся від досудового розслідування. Щодо переривання строків давності на підставі ч.3 ст.49 КК України то вони були перервані вчиненням ОСОБА_3 злочинів за які він був засуджений вироком Київського районного суду м. Харкова від 30.01.2018 року. Злочини за які останній був засуджений мали місце у лютому-березні 2014 року, тому саме із цього часу слід відраховувати строки давності по кримінальному провадженні яке розглядається судом і які на даний момент сплинули.

Заслухавши клопотання та думки учасників кримінального провадження, щодо заявлених клопотань та скарги суд приходить до наступного висновку.

Обвинувальний акт у кримінальному провадженні у повній мірі відповідає вимогам ст.291 КПК України, а захисник ОСОБА_5 не навів достатніх та належних підстав для його повернення прокурору, тому у задоволенні вказаного клопотання слід відмовити.

Також суду не надано належних доказів того, що по кримінальному провадженні яке розглядається судом ОСОБА_3 затримувався та утримувався під вартою, тому і немає підстав вести мову про законність чи незаконність такого затримання чи тримання під вартою.

Щодо клопотання про направлення кримінального провадження до судів вищої інстанції для визначення підсудності чи скерування обвинувального акту безпосередньо до Оболонського районного суду м. Києва чи Ленінського районного суду м. Харкова то у суду немає жодних сумніві у тому, що кримінальне провадження підсудне Дарницькому районному суду м. Києва на підставі положення ст.32 КПК України. Крім цього захисник ОСОБА_5 неодноразово самостійно звертався до Київського апеляційного суду для визначення підсудності зазначеного кримінального провадженні та ставив питання про його направлення до Оболонського районного суду м. Києва. Ухвалами Київського апеляційного суду від 03.06.2021 року та від 22.06.2021 року у задоволенні його клопотань було відмовлено. Також захисник ОСОБА_5 звертався і до Верховного суду із питанням про зміну підсудності та ставив питання про направлення кримінального провадження до Ленінського районного суду м. Харкова. Ухвалою Другої судової палати Касаційного кримінального суду від 13.07.2021 року у задоволенні клопотання було відмовлено.

Розв"язуючи клопотання про звільнення ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності у зв"язку із закінченням строків давності суд виходить із наступного.

У відповідності п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минуло п`ять років - зокрема, у разі вчинення нетяжкого злочину.

За змістом ст. ст. 44, 49 КК України за наявності підстав, передбачених ч. 1 ст. 49 КК України, звільнення особи від кримінальної відповідальності є обов`язковим, якщо тільки вона сама проти цього не заперечує та відсутні підстави, передбачені ч. 5 ст. 49 КК України.

Згідно позиції Великої палати Верховного суду висловленої у постанові від 17.06.2020 року Справа №598/1781/17, звільнення від кримінальної відповідальності за ст.49 КК України (сплив строків давності) є безумовним і здійснюється судом незалежно від факту примирення із потерпілим, відшкодування обвинуваченим шкоди потерпілому, щирого каяття тощо. ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 146 КК України, який відповідно до ст. 12 КК України відноситься до нетяжких злочинів та відсутні обставини зазначені в ч.5 ст.49 КК України, а саме ОСОБА_3 не обвинувачується у вчиненні злочинів проти основ національної безпеки України, передбачених у статтях 109-114-1, проти миру та безпеки людства, передбачених у статтях 437-439 і частині першій статті 442 КК України. Із моменту вчинення злочину - січень 2014 року, пройшло більше п`яти років, що відповідно до ст. 49 КК України є безумовною підставою для звільнення від кримінальної відповідальності.

Також слід зазначити, що відсутні обставини передбачені ч.2 ст.49 КК України, а тому перебіг строків давності у кримінальному провадженні не зупинявся.

Водночас, у відповідності до ч.3 ст.49 КК України строк давності у кримінальному провадженні був перерваний вчиненням ОСОБА_3 після злочинів по зазначеному кримінальному провадженні ще ряду злочинів за які він був засуджений вироком Київського районного суду м. Харкова від 30.01.2018 року, а мали місце ці злочини у лютому-березні цього ж 2014 року, тому саме із цього часу слід відраховувати строки давності по кримінальному провадженні яке розглядається судом і які закінчилися у березні 2019 року.

Справа ж була направлена до суду лише у травні 2021 року тобто більше ніж через 2 роки після спливу строків визначених ст.49 КК України.

Згідно із ч.4 ст.286 КПК України якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до безумовного та однозначного висновку, що ОСОБА_3 слід звільнити від кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 146 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності.

У відповідності до п.1 ч.2 ст.284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв"язку із звільненням особи від кримінальної відповідальності, а тому провадження відносно ОСОБА_3 слід закрити.

При цьому необхідно зазначити та в черговий раз наголосити на тому, що кримінальне провадження надійшло до суду лише у травні 2021 року, при тому, що строки давності передбачені у ст.49 КК України закінчилися у березні 2019 року.

Також слід підкреслити, що із 2014 року - впродовж більше 7 років, органи досудового розслідування та органи які здійснюють процесуальне керівництво у цьому процесі не спромоглися розслідувати на направити до суду справу яка належить до тої категорії справ по яких суспільство із нетерпінням очікує результату та логічного завершення, що дало можливість особі уникнути криимінальної відповідальності передбаченої законом та понести передбачене законом покарання, а відповідно і залишилися не реалізованими завдання які викладені у ст.1 КК України та ст.2 КПК України.

Підсумовуючи вищенаведене, керуючись ст. 49 КК України, ст.284,314-317 КПК України,- У Х В А Л И В : Звільнити ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності за за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 146 КК України на підставі ст.49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності, а кримінальне провадження відносно нього закрити.

У задоволенні клопотань захисника ОСОБА_5 про повернення обвинувального акту прокурору і направлення кримінального провадження до іншого суду та задоволенні скарги щодо затримання ОСОБА_3 і тримання його під вартою в період із 12.09.2014 року по 17.12.2014 року відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду, через Дарницький районний суд м. Києва, протягом семи днів з моменту її проголошення.
Суддя: