Справа № 333/4752/20
Провадження №1-кп/333/241/21
ВИРОК
Іменем України
07 грудня 2021 року м. Запоріжжя
Комунарський районний суду м. Запоріжжя у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурорів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , потерпілої ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі Комунарського районного суду м. Запоріжжя матеріали кримінального провадження відносно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Запоріжжя, маючого середню спеціальну освіту, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 1, 2 ст. 185, ч. 2 ст. 190 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
10 липня 2020 року о 18 годинні 00 хвилин, ОСОБА_6 , перебуваючи в гостях за адресою: АДРЕСА_3 , маючи прямий умисел на таємне викрадення чужого майна, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, шляхом вільного доступу таємно, викрав мобільний телефон марки «Xiaomi Redmi 6А», ІМЕІ: НОМЕР_1 вартість, якого складає 2 999 грн., який належить потерпілій ОСОБА_7 , чим спричинив матеріальну шкоду на вказану суму.
В подальшому, вважаючи, що його злочинні дії залишаться ніким не поміченими, покинув місце вчинення кримінального правопорушення разом із викраденим майном та отримав реальну можливість розпорядитись ним на власний розсуд.

29.10.2020 приблизно о 16 годині 00 хвилин, ОСОБА_6 , знаходячись біля КНП «Запорізької обласної клінічної лікарні» по вулиці Оріхівське шосе, 10 в місті Запоріжжі, маючи прямий умисел на заволодіння чужим майном, запримітив у свого знайомого потерпілого ОСОБА_8 мобільний телефон марки «HuaweiY5»моделі «MYA-29» в корпусі чорного кольору, який останній обрав об`єктом вчинення кримінального правопорушення, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, шляхом зловживання довірою, під приводом здійснення телефонного дзвінку, попрохав його у ОСОБА_8 . Після того, як потерпілий добровільно передав мобільний телефон марки марки «HuaweiY5»моделі «MYA-29» в корпусі чорного кольору, ІМЕІ (1): НОМЕР_2 , ІМЕІ (2): НОМЕР_3 , вартість якого згідно висновку експерта Дніпропетровського науково-дослідного інституту судових експертиз №1606-20 від 25.11.2020 складала 3 000 грн., після чого не маючи наміру повертати його покинув місце скоєння злочину та розпорядився викраденим майном на власний розсуд, завдавши матеріальної шкоди потерпілому на зазначену суму.

30.12.2020 приблизно о 15 годині 00 хвилин, ОСОБА_6 , знаходячись в якості гостя у приміщенні квартири АДРЕСА_4 , маючи прямий умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, переконавшись що за його діями ніхто не спостерігає, та його дії зашиються ніким непоміченими, шляхом вільного доступу, з метою особистого збагачення таємно викрав майно, що належить потерпілій ОСОБА_7 , а саме: два пластикових прозорих бокси для зберігання їжі (без маркування) вартістю 50 грн. за одиницю, а всього майна на загальну суму 100 грн.; скляну банку, об`ємом 1,5 л з маринованими грибами вартістю 100 грн.; пластикову помпу блакитного кольору, для подачі води у 19 літровий бутиль, вартістю 200 грн., а всього майна на загальну суму 400 грн.
Після чого, ОСОБА_6 разом з викраденим майном зник з місця скоєння кримінального правопорушення (злочину), розпорядившись викраденим на власний розсуд, спричинивши майнову шкоду на зазначену суму.

За таких обставин, суд вважає доведеним пред`явлене обвинувачення ОСОБА_6 та кваліфікує дії останнього: за ч. 1 ст. 185 КК України, як таємне викрадення майна (крадіжка); за ч. 2 ст. 185 КК України, як таємне викрадення майна (крадіжка), вчинене повторно; за ч. 2 ст. 190 КК України, як заволодіння чужим майном, шляхом зловживання довірою (шахрайство), вчинене повторно.
Допитаний у судовому засіданні ОСОБА_6 свою вину у пред`явленому обвинувачені визнав повністю, щиро покаявся, підтвердив обставини вчинення злочинів, викладених вище та при цьому зазначив наступне, що у зв`язку з тяжким матеріальним становищем вирішив викрасти майно у потерпілої ОСОБА_5 та обманним шляхом заволодіти телефоном у потерпілого ОСОБА_8 на території обласної лікарні.
Потерпіла ОСОБА_5 підтвердила показання обвинуваченого та при цьому зазначила, що обвинувачений їй повернув майно тільки частково. Щодо міри покарання вважає, що останнього суворо не карати.
Потерпілий ОСОБА_8 в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомлений.
Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_6 , в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованих йому злочинів, передбачених ч.ч. 1, 2 ст. 185, ч. 2 ст. 190 КК України, при обставинах, викладених у обвинувальному акті, приймаючи до уваги, що прокурор та обвинувачений не оспорювали обставини, встановлені судом, учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, суд учасникам кримінального провадження роз`яснив положення ч. 3 ст. 349 КПК України, оскільки прокурор запропонував саме у такому порядку досліджувати докази по даному кримінальному провадженню.
Вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин, які ніким не оспорюються.
Враховуючи викладене, суд, допитавши у судовому засіданні, обвинуваченого ОСОБА_6 та потерпілу ОСОБА_5 , дослідивши матеріали, що стосуються речових доказів, а також, які характеризують особу обвинуваченого, прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_6 у скоєнні інкримінованих йому злочинів при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю.
Показання обвинуваченого ОСОБА_6 в судовому засіданні послідовні і логічні, а тому не викликають сумнівів у суду в правильності розуміння ним змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції, оскільки вони достатньо вагомі (переконливі), чіткі (точні), узгоджені між собою (без суперечностей), а тому достовірні і відповідають критеріям якості доказів, встановленим п.150 рішення ЄСПЛ в справі «Нечипорук і Йонкало проти України» та п.57 рішення ЄСПЛ в справі «Яременко проти України».
Частина 2 ст. 61 Конституції України передбачає, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.
Відповідно до п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» №7 від 24.10.2003 року виходячи з того, що встановлення пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин має значення для правильного його призначення, судам необхідно всебічно досліджувати матеріали справи щодо наявності таких обставин і наводити у вироку мотиви прийнятого рішення. При цьому таке рішення має бути повністю самостійним і не ставить у залежність від наведених в обвинувальному висновку обставин, які пом`якшують чи обтяжують покарання.
Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_6 суд визнає його щире каяття та активне сприяння розкриттю злочинів.

Обставини, що обтяжують покарання ОСОБА_6 судом не встановлено.

Враховуючи особистість обвинуваченого ОСОБА_6 та конкретні обставини кримінального провадження, раніше не судимого, офіційно не працює, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває.

Відповідно до змісту статей 50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Суд, при призначенні покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Виходячи з засади співмірності призначене покарання за своїм видом і розміром має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі заходу примусу мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують. Без урахування й належної оцінки всіх цих обставин у своїй сукупності обрана міра покарання не може вважатися справедливою.
З урахуванням наведеного при призначенні міри покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчинених злочинів, які згідно ст. 12 КК України віднесені до злочинів нетяжких та середньої тяжкості інші обставини справи, суд вважає, що виправлення ОСОБА_6 можливе без ізоляції від суспільства.

Процесуальні витрати згідно обвинувального акту у кримінальному провадженні відсутні.

Цивільний позов у справі не заявлявся.

Долю речових доказів вирішити на підставі ст. 100 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 349, 369, 373, 374, 376 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Визнати ОСОБА_6 винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч.ч. 1,2 ст. 185, ч. 2 ст.190 КК України та призначити йому наступне покарання:

- за ч. 1 ст. 185 КК України у виді 1 року обмеження волі.

- за ч. 2 ст. 185 КК України у виді 2 роки позбавлення волі.

- за ч. 2 ст. 190 КК України у виді 1 року позбавлення волі.

На підставі ст. 70 ч.1 КК України за сукупністю вчинених кримінальних правопорушень, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим призначити ОСОБА_6 покарання у вигляді 2 років позбавлення волі.

Згідно вимог ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням строком на 1 рік.

Відповідного до вимог ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_6 наступні обов`язки: повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи та навчання; періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Запобіжний до ОСОБА_6 не застосовувався.

Речові докази:

- пластикова помпа блакитного кольору для подачі води у 19 літровий бутель залишити потерплій ОСОБА_5 .
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок може бути оскаржено до Запорізького апеляційного суду через Комунарський районний суд м. Запоріжжя протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Суддя ОСОБА_1