Справа №: 343/2587/21
Провадження №: 1-кп/0343/33/22
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
11 лютого 2022 року м. Долина

Долинський районний суд Івано - Франківської області в складі:
головуючого судді - ОСОБА_1 ,
з участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Долинського районного суду Івано Франківської області кримінальне провадження №0000212 від 11.12.2021про обвинувачення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українки, громадянки України, уродженки та жительки АДРЕСА_1 , заміжньої, на утриманні має одну малолітню дитину, із середньою спеціальною освітою, непрацюючої, раніше судимої 10.09.2021 Болехівським міським судом Івано Франківської області за ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді 160 годин громадських робіт,

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України,
за участю: прокурора Долинського відділу Калуської окружної прокуратури ОСОБА_4 ,
обвинуваченої ОСОБА_3 ,
В С Т А Н О В И В:
І. Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення:
ОСОБА_3 будучи засудженою ухилилась від відбування покарання у виді громадських робіт.
Кримінальний проступок вчинено за таких обставин.
ОСОБА_3 вироком Болехівського міського суду Івано Франківської області від 10.09.2021 визнано винуватою у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України та призначено покарання у виді 160 (ста шістдесяти) годин громадських робіт. 13.10.2021 інспектором Калуського районного сектору №1 філії Державної установи «Центр пробації» в Івано Франківській області обвинувачена була належним чином повідомлена про порядок та умови відбування покарання і про кримінальну відповідальність за ухилення від відбування покарання. Однак, ОСОБА_3 , відпрацювавши у листопаді 2021 року лише 32 години громадських робіт, надалі, без поважних причин, постійно порушуючи складені графіки роботи, систематично не з`являлась для відбування покарання у Комунальне підприємство «Комунгосп». Таким чином, в період із 01.11.2021 по 30.11.2021, ОСОБА_3 , без поважних причин 14 днів не виходила на роботу, а з 01.12.2021 по 09.12.2021, без поважних причин, жодного дня не вийшла на роботу.
Отже, обвинувачена ОСОБА_3 умисно ухиляється від відбування покарання у вигляді громадських робіт.
ІІ. Позиція сторін кримінального провадження:
в судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_3 вину у вчиненні інкримінованому їй кримінальному проступку визнала повністю. Пояснила, що поважних причин неявки для відбування покарання у виді громадських робіт не має.
ІІІ. Визначений обсяг доказів, які підлягають дослідженню, та встановлений порядок їх дослідження:
враховуючи те, що обвинувачена ОСОБА_3 вину у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України визнала повністю, інші учасники провадження не оспорюють фактичні обставини справи і судом встановлено, що такі правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, заслухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження у порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, та роз`яснивши їм положення ч. 3 ст. 349 КПК України про наслідки застосування обмеженого дослідження доказів, а саме про позбавлення їх у такому випадку права подальшого оспорювання цих обставин провадження в апеляційному порядку, суд визнав недоцільним дослідження інших доказів відносно тих обставин провадження, які ніким не оспорюються.
ІV. Стаття Закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винною у вчиненні якого визнається обвинувачена:
беручи до уваги вищевказане, суд дійшов висновку, що дії ОСОБА_3 необхідно кваліфікувати за ч. 2 ст. 389 КК України, оскільки вона будучи засудженою ухилилась від відбування покарання у виді громадських робіт.
V. Обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання:
обставин, які пом`якшують або обтяжують покарання ОСОБА_3 , передбачених ст. 66, 67 КК України, судом не встановлено.
VІ. Мотиви, з яких суд виходив при вирішенні питання про звільнення обвинуваченої від покарання:
судом встановлено, що обвинувачена ОСОБА_3 вчинила кримінальний проступок, передбачений ч. 2 ст. 389 КК України, санкція якої передбачає покарання у виді арешту на строк до шести місяців або обмеженням волі на строк до трьох років.

Частиною 3 статті 60 Кримінального кодексу України встановлено, що арешт не застосовується до осіб віком до шістнадцяти років, вагітних жінок та до жінок, які мають дітей віком до семи років.

Відповідно до ч. 3 ст. 61 КК України, обмеження волі не застосовується до неповнолітніх, вагітних жінок і жінок, що мають дітей віком до чотирнадцяти років, до осіб, що досягли пенсійного віку, військовослужбовців строкової служби та до осіб з інвалідністю першої і другої групи.

З свідоцтва про народження виданого повторно серії НОМЕР_1 від 23.02.2021 встановлено, що ОСОБА_3 має на утриманні малолітню дитину, а саме ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Згідно з абз. 7 п. 8 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 23.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання» суд не вправі перейти до більш м`якого виду покарання у випадках, коли санкцією закону, за яким засуджується особа, передбачено лише такі покарання, які з огляду на її вік чи стан не можуть бути до неї застосовані. В таких випадках суд, за наявності до того підстав, повинен закрити кримінальне провадження і звільнити особу від кримінальної відповідальності або постановити обвинувальний вирок і звільнити засудженого від покарання.
Враховуючи ту обставину, що на утриманні обвинуваченої ОСОБА_3 є малолітня дитина, суд позбавлений можливості призначити обвинуваченій покарання як у виді арешту, так і у виді обмеження волі.
Таким чином, за відсутності підстав для закриття кримінального провадження, в силу ч. 2 ст. 373 КПК України, суд дійшов висновку про необхідність ухвалення обвинувального вироку і звільнення ОСОБА_3 від покарання, як особу, до якої не може бути застосоване жодне із видів покарання, передбачених санкцією ч. 2 ст. 389 КК України.
При цьому, оскільки в порядку ч. 1 ст. 71 КК України, невідбуте покарання за попереднім вироком може бути повністю або частково приєднано лише до покарання призначеного за новим вирок, враховуючи, що даним вироком ОСОБА_3 не призначається покарання, а відтак вирок Болехівського міського суду Івано Франківської області від 10.09.2021, яким ОСОБА_3 визнано винуватою у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України та призначено покарання у виді 160 (ста шістдесяти) годин громадських робіт слід виконувати самостійно.
VІІ. Цивільний позов у даному кримінальному провадженні не заявлявся.
VІІІ. Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд:
запобіжний захід щодо ОСОБА_3 не обирався.
Судових витрат у кримінальному провадженні немає.
Питання речових доказів суд вирішує згідно вимог ст. 100 КПК України.
Керуючись ст.ст. 100, 124, 349, 368, 370, 373, 374 КПК України, суд
У Х В А Л И В:
ОСОБА_3 визнати винуватою у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України та звільнити її від покарання.
Вирок Болехівського міського суду Івано Франківської області від 10.09.2021, яким ОСОБА_3 визнано винуватою у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України та призначено покарання у виді 160 (ста шістдесяти) годин громадських робіт, виконувати самостійно.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок може бути оскаржено з урахуванням вимог ч. 2 ст. 394 КПК України шляхом подачі апеляційної скарги до Івано - Франківського апеляційного суду через Долинський районний суд Івано - Франківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Копію вироку негайно вручити обвинуваченій та прокурору після його проголошення, інші учасники судового провадження мають право отримати його копію в суді.

Суддя: ОСОБА_1