Єдиний унікальний № 946/9233/19
Провадження № 1-кп/946/116/21
ІЗМАЇЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА
Іменем України
про закриття кримінального провадження

08 вересня 2021 року м. Ізмаїл

Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області
у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

провів у місті Ізмаїл Одеської області відкрите підготовче судове засідання у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі ЄРДР) за № 0000023, за обвинуваченням

ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ізмаїл Одеської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 3 ст. 309, ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 263 Кримінального кодексу України (далі КК),

ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м.Ізмаїл Одеської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 , проживає за адресою: АДРЕСА_4 ,

у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 2631, ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 263 КК,

сторона обвинувачення: прокурори ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

сторона захисту: обвинувачені ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , захисники ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 .

Суть питання, що вирішується
1.Обвинувальний акт з додатками у цьому кримінальному провадженні повторно надійшов до Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області 19 лютого 2020 року, ухвалою від 20 лютого 2020 року було призначено підготовче судове засідання, в якому підлягають вирішенню ряд питань відповідно до вимог ст. ст. 314 315 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК).

2.Захисниця ОСОБА_4 ОСОБА_8 звернулася з клопотаннями про повернення обвинувального акту прокурору, посилаючись на його невідповідність вимогам КПК, в якому захисниця просить зобов`язати уповноважену службову особу Ізмаїльського ВП ГУНП в Одеській області прийняти рішення про закриття кримінального провадження. Крім того, захисниця ОСОБА_4 ОСОБА_8 подала клопотання про порушення кримінального провадження за перешкоджання громадській діяльності ОСОБА_4 за ст. 170 КК, а також клопотання про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді від 17.09.2019 р., а саме: 451 патрон калібру 7,62 мм, 40 патронів калібру 7,62 мм, мисливський нарізний карабін «АКМС МФ» калібру 7,62 мм, мисливський нарізний карабін «LWRC MK11 CREEMOORE 6/5» № НОМЕР_1 , 15 патронів калібру 6,5 мм, 5 гільз від патронів калібру 6,5 мм з маркувальним позначенням «CREEMOORE», зазначаючи, що підстави для подальшого застосування арешту майна відпали, у зв`язку з тим, що на даний час досудове розслідування завершено та всі експертизи проведено.

3.Обвинувачений ОСОБА_4 звернувся зі скаргою на бездіяльність слідчого СВ Ізмаїльського ВП ГУНП в Одеській області щодо неповернення вилученого майна, в якій просив також зобов`язати слідчого або іншу уповноважену особу СВ Ізмаїльського ВП ГУНП в Одеській області повернути йому вилучене майно у цьому кримінальному провадженні, а саме мисливську рушницю з маркувальним позначенням «Н 6443» (Іж Бєлка), калібру 5,6 / 28, 1960 року випуску. При цьому обвинувачений ОСОБА_4 зазначив, що слідчий в порушення вимог КПК після вилучення вказаного майна не звернувся до суду з клопотанням про його арешт, винісши постанову про визнання його речовим доказом, у зв`язку з чим вказане майно мало бути йому повернуте. З клопотанням про повернення вказаної мисливської рушниці обвинуваченому ОСОБА_4 також звернулася і захисниця ОСОБА_8 , яка також зазначила, що вказана рушниця відповідно до висновку експерта є спортивно-мисливською без внесення конструктивних змін і предметом інкримінованого ОСОБА_4 злочину не являється.

4.Обвинувачений ОСОБА_3 звернувся з клопотанням про закриття кримінального провадження відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 314 КПК на підставі п. 10 ч. 1 ст.284 КПК, у зв`язку із затвердженням обвинувального акту після спливу строків досудового розслідування.

5.Захисник ОСОБА_7 подав клопотання про виклик під час судового розгляду свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 .

Встановлені судом обставини
6.ОСОБА_3 , згідно обвинувальному акту, обвинувачується у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 263 КК, тобто у незаконному зберіганні та придбанні вибухових речовин та бойових припасів без передбаченого законом дозволу, ч. 3 ст. 309 КК, тобто у незаконному придбанні та зберіганні наркотичних засобів без мети збуту в особливо великих розмірах, особою, яка раніше вчинила злочин, передбачений ст. 307 КК, та ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 263 КК, тобто у незаконному зберіганні вогнепальної зброї без передбаченого законом дозволу, групою осіб за попередньою змовою.

7.ОСОБА_4 , згідно обвинувальному акту, обвинувачується у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 263 КК, тобто у незаконному придбанні та зберіганні вогнепальної зброї, бойових припасів без передбаченого законом дозволу, ч. 1 ст. 2631 КК, тобто у незаконній переробці вогнепальної зброї, ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 263 КК, тобто у незаконному придбанні та зберіганні вогнепальної зброї без передбаченого законом дозволу, групою осіб за попередньою змовою.

8.Отже, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 обвинувачуються у вчиненні тяжких злочинів, які не відносяться до злочинів проти життя та здоров`я особи.

9.У підготовчому судовому засіданні прокурор ОСОБА_6 висловив думку про можливість призначення судового розгляду, заперечивши проти повернення обвинувального акту та проти закриття кримінального провадження. При цьому прокурор зазначив, що обвинувальний акт відповідає вимогам КПК, оскільки ст. 263 КК захищає інтереси суспільства, а тому потерпілих за таким обвинуваченням не може бути, а також не може бути і матеріальної шкоди. Що стосується посилань в обвинувальному акті на наявність мети незаконного збагачення, то це лише свідчить про наявність корисливого мотиву. Що стосується строків досудового розслідування, то вони не порушені, оскільки первісний обвинувальний акт був складений у грудні 2019 року, після чого направлений до суду. У лютому 2020 року суд прийняв цей обвинувальний акт, не закрив провадження, а повернув його для усунення встановлених недоліків. Якби були підстави для закриття кримінального провадження, то суд мав би спочатку вирішити питання про закриття провадження, а вже потім вирішувати питання про відповідність обвинувального акту вимогам КПК. В подальшому прокурор, погодившись з явними недоліками обвинувального акту, не оскаржував рішення суду, а виправив їх та повторно направив до суду новий обвинувальний акт, складений в межах розумного строку, встановленого судом. Тому розглядуваний обвинувальний акт складений без порушення встановлених строків, у зв`язку з чим кримінальне провадження не може бути закрите з цих підстав.

Крім того, у письмових запереченнях проти закриття кримінального провадження прокурор також зазначив, що строк досудового розслідування у цьому кримінальному провадженні спливав 14.12.2019 р. Під час досудового розслідування 11.12.2019 р. стороні захисту було повідомлено про завершення досудового розслідування та надано доступ до матеріалів кримінального провадження, а, отже, відповідно до ч. 5 ст. 219 КПК строк ознайомлення з матеріалами досудового розслідування не включається у строки, передбачені цією статтею. Так стороною захисту проводилося ознайомлення з матеріалами досудового розслідування з 11.12.2019 р., а 16.12.2019 р. від обвинуваченого ОСОБА_4 надійшло клопотання про повернення йому паспорту громадянина України для виїзду за кордон, яке розглядалося до 21.12.2019 р., про що йому надано відповідь, та у цей день фактично закінчено ознайомлення стороною захисту з матеріалами кримінального провадження. Крім того, 23.12.2019 р., тобто у строк досудового розслідування, обвинувальний акт у даному кримінальному провадженні направлено до суду, що підтверджується витягом з ЄРДР про рух кримінального провадження. Однак, у зв`язку з підготовкою щорічного звіту в Ізмаїльському міськрайонному суді Одеської області протягом 20 25 грудня 2019 року обвинувальні акти канцелярією суду не приймалися та не реєструвалися, у зв`язку з чим обвинувальний акт подано до суду 26.12.2019 р. Також у запереченнях прокурор зазначив, що відповідно до ч. 2 ст. 284 КПК суд не наділений правом на закриття кримінального провадження на підставі п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК, таке право суду закріплене у п. 2 ч. 3 ст. 314 КПК, що створює правову колізію з вказаного питання, яка Верховною Радою України до теперішнього часу не вирішена.

10.Обвинувачені ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , їх захисники ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 заперечували проти призначення судового розгляду, обвинувачений ОСОБА_4 та захисниця ОСОБА_8 просили суд повернути обвинувальний акт прокурору.

11.При цьому у клопотаннях про повернення обвинувального акту прокурору та про порушення кримінального провадження захисниця ОСОБА_8 посилається на те, що:

обвинувальний акт складено після спливу строків досудового розслідування;

в порушення ч. 4 ст. 291 КПК разом з обвинувальним актом до початку судового розгляду суду надані постанова прокурора від 17.07.2019 р. про призначення групи прокурорів та фото паспорта ОСОБА_4 ;

формулювання обвинувачення містить зазначення про вчинення правопорушення «з метою збуту» та з метою «незаконного збагачення», що не відповідає правовій кваліфікації;

ОСОБА_4 інкримінується порушення Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів, затвердженої наказом МВС № 622 від 21.08.1998 р. (далі Інструкція), за що передбачена адміністративна відповідальність;

реєстр матеріалів досудового розслідування не містить відомостей про дату складання обвинувального акту;

в обвинувальному акті не зазначений розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

12.Обвинувачений ОСОБА_3 у клопотанні про закриття кримінального провадження, яке підтримав у судовому засіданні посилається на те, що обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яке має бути прийняте прокурором в межах строку досудового розслідування, тобто в строк до 14.12.2019 р., у зв`язку з чим кримінальне провадження має бути закрите судом на підставі п. 2 ч. 3 ст. 314 та п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК.

13.Захисник ОСОБА_9 , якого також підтримав і захисник ОСОБА_7 у судовому засіданні також просив закрити кримінальне провадження на підставі п. 2 ч. 3 ст.314, п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК, у зв`язку із закінченням строку досудового розслідування після повідомлення особі про підозру. При цьому захисник ОСОБА_9 послався на те, що відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань у цьому кримінальному провадженні були внесені 07.05.2019 р., 13.09.2019 р. ОСОБА_4 та ОСОБА_3 були затримані за підозрою у вчиненні кримінальних правопорушень, а тому з цього дня почав спливати строк досудового розслідування, 14.09.2019 р. їм було повідомлено про підозру, 06.11.2019 р. строк досудового розслідування продовжений до трьох місяців, тобто до 13.12.2019 р., а обвинувальний акт був направлений до суду тільки 17.02.2020 р., тобто після закінчення строку досудового розслідування, у зв`язку з тим, що він обчислюється до дня звернення з обвинувальним актом до суду.

14.Відповідно до п. п. 31, 34 розділу І реєстру матеріалів досудового розслідування, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 повідомлено про підозру 14 вересня 2019 року.

15.З п. 33 розділу ІІ реєстру матеріалів досудового розслідування вбачається, що постановою керівника Ізмаїльської місцевої прокуратури від 06.11.2019 р. строк досудового розслідування цього кримінального провадження продовжено. А відповідно до вказаної постанови, строк досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000023 від 07.05.2019 р. продовжений до трьох місяців, тобто до 14.12.2019 р. (т. 2 а.п. 151 153).

16.Підозрюваним ОСОБА_4 і ОСОБА_3 та їх захисникам було повідомлено про завершення досудового розслідування та надано доступ до матеріалів досудового розслідування 11.12.2019 р. (п.п. 111, 113 розділу І реєстру матеріалів досудового розслідування). У цей же день, 11.12.2019 р., в період часу з 11:00 до 12:57 год. та з 14:00 до 15:30 год. відповідно підозрюваному ОСОБА_4 і його захиснику та підозрюваному ОСОБА_3 і його захиснику фактично було надано доступ до матеріалів досудового розслідування та підозрювані із захисниками ознайомилися з ними в порядку, передбаченому статтею 290 КПК, що підтверджується відповідними протоколами (п.п. 112, 114 розділу І реєстру матеріалів досудового розслідування).

17.Обвинувальний акт відносно ОСОБА_3 та ОСОБА_4 був складений та затверджений 13 грудня 2019 року (т. 2 а.п. 155 165, судове провадження № 1-кп/946/336/20), після чого відповідно до супровідного листа за вих. №14.41-52-11000ВИХ-19 вперше був направлений до суду Ізмаїльською місцевою прокуратурою Одеської області 26 грудня 2019 року, в той же день обвинувальний акт і надійшов до суду (т. 2 а.п. 154, судове провадження № 1-кп/946/336/20).

18.Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 04.02.2020 р. обвинувальний акт був повернутий прокурору Ізмаїльської місцевої прокурату для усунення протягом розумного строку вказаних в ухвалі виявлених недоліків (т. 1 а.п. 119 121, т. 2 а.п. 136 140, судове провадження № 1-кп/946/336/20).

19.З реєстру матеріалів досудового розслідування вбачається, що досудове розслідування у цьому кримінальному провадженні після повідомлення ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про підозру не зупинялось.

20.Відповідно до даних реєстру матеріалів досудового розслідування, ухвалою слідчого судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 16.09.2019 р. був застосований запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, строк якого продовжувався ухвалою слідчого судді від 07.11.2019 року та сплив 14 грудня 2019 року. Крім того, ухвалою слідчого судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 16.09.2019 р. був застосований запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання з покладанням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК, строк яких продовжувався ухвалою слідчого судді від 07.11.2019 р. та сплив 14.12.2019 р.
21.Крім того, ухвалами слідчого судді від 17.09.2019 р. був накладений арешт на певне майно.
22.У зв`язку з необхідністю вирішити клопотання сторони захисту про майно, на яке було накладено арешт, судом також досліджені висновки судових експертиз, зміст яких буде наведений нижче.

Мотиви, з яких суд виходив при постановлені ухвали, і положення закону, яким суд керувався
23.Суд, заслухавши думку учасників судового провадження, дослідивши обвинувальний акт з додатками та надані сторонами документи, дійшов висновку про закриття кримінального провадження з таких підстав.

24.Так, суд вважає, що кримінальне провадження підсудне Ізмаїльському міськрайонному суду Одеської області. Підстав для повернення обвинувального акта прокурору не вбачається, оскільки він повністю відповідає вимогам КПК, як такий, що містить основні елементи, визначені ст. 291 КПК. Суд не погоджується з наведеними захисницею ОСОБА_8 доводами, як підстави для повернення обвинувального акту, оскільки час складання обвинувального акту, а саме після спливу строків досудового розслідування, не свідчить про його невідповідність за змістом положенням закону. Долучення прокурором до обвинувального акту постанови про призначення групи прокурорів, а також копій документів, що посвідчують особу обвинуваченого, та інших документів, що не є доказами в розумінні ст. 84 КПК, а що необхідні для проведення підготовчого судового засідання, у тому числі, що стосуються повноважень та осіб учасників судового провадження, не можна вважати порушенням заборони, встановленої абз. 7 ч. 4 ст.291 КПК, оскільки є необхідними для вирішення кола питань, що підлягають вирішенню під час підготовчого судового засідання. Незгода зі змістом формулювання обвинувачення стороною захисту та твердження про вчинення обвинуваченим не злочину, а адміністративного правопорушення, також не може бути підставою для повернення обвинувального акту, і така незгода та твердження про вчинення іншого виду правопорушення не можуть бути перевірені судом під час підготовчого судового засідання. Питання щодо доведеності чи недоведеності сформульованого обвинувачення може бути вирішено тільки лише за наслідками судового розгляду. Що стосується не зазначення розміру шкоду, завданої кримінальним правопорушенням, то з урахуванням характеру обвинувачень, та наслідків, що настали, то вона може бути і відсутня, а тому з об`єктивних причин відомості про неї не можуть бути відображені в обвинувальному акті. Відсутність у реєстрі матеріалів досудового розслідування відомостей про дату складання обвинувального акту само по собі також не може бути підставою для повернення обвинувального акту, за умови його відповідності положенням закону.

25.Угоди про визнання винуватості до суду не надійшло.

26.Але судом встановлені підстави для закриття кримінального провадження, у зв`язку з чим судовий розгляд не може бути призначений.

27.Зі змісту ч. 4 ст. 110 КПК випливає, що досудове розслідування завершується складанням обвинувального акту, як процесуального рішення, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення.

28.Про завершення досудового розслідування має бути повідомлений підозрюваний та його захисник, яким має бути наданий доступ до матеріалів досудового розслідування, після того як сторона обвинувачення визнає зібрані під час досудового розслідування докази достатніми для складання обвинувального акта (ч. 1 ст. 290 КПК).

29.Однак завершення досудового розслідування не є тотожним його закінченню.

30.Так, відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 3 КПК, досудове розслідування закінчується закриттям кримінального провадження або направленням до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності.

31.Статтею 283 КПК визначені загальні положення саме закінчення (а не завершення) досудового розслідування, одним із способів якого відповідно до п. 3 ч. 2 цієї статті є звернення до суду з обвинувальним актом. Іншим способом закінчення досудового розслідування відповідно до п. 1 ч. 2 вказаної статті є закриття кримінального провадження. При цьому, зазначеною нормою на прокурора покладений обов`язок здійснити одну з вказаних дій у найкоротший строк після повідомлення особі про підозру. А ч. 1 ст. 283 КПК особі гарантоване право на розгляд обвинувачення проти неї в суді в найкоротший строк або на його припинення шляхом закриття провадження.

32.Відповідно до ч. 1 ст. 219 КПК, строк досудового розслідування обчислюється до дня звернення до суду з обвинувальним актом. Цією ж статтею визначені строки, протягом яких повинно бути саме закінчено (а не завершено) досудове розслідування з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину.

33.Системний аналіз зазначених норм КПК свідчить про те, що визнання зібраних під час досудового розслідування доказів достатніми для складання обвинувального акта та, власне, складання самого обвинувального акта означає завершення досудового розслідування, тобто завершення проведення слідчих (розшукових) дій, спрямованих на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні.

34.Однак закінчення досудового розслідування, як кінцевий момент строку здійснення досудового розслідування, визначеного у статті 219 КПК, безпосередньо пов`язане саме зі зверненням до суду з обвинувальним актом (направленням його до суду), а не з його складанням.

35.Вказані висновку суду повністю співпадають з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 17.02.2021 р. у справі № 344/6630/17. У цій постанові Верховний Суд звернув увагу на те, що закон містить поняття «завершення» як проміжний етап досудового розслідування. Досудове розслідування, яке має наслідком звернення до суду з обвинувальним актом або з клопотанням про застосування примусових заходів, має три ключові віхи: початок визначається внесенням відомостей до ЄРДР; завершення пов`язується з фактом відкриття матеріалів досудового розслідування підозрюваному, його захиснику, законному представнику, захиснику особи та іншим особам відповідно до положень ст. 290 КПК; закінчення фіксується направленням до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру. Тобто, кінцевим моментом строку досудового розслідування є його закінчення, як це передбачено у ст. 219 КПК, та не має точок дотику із завершенням досудового розслідування.

36.Враховуючи, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 були повідомлені про підозру 14.09.2019 р. (п.п. 31, 34 розділу І реєстру матеріалів досудового розслідування, п. 14 ухвали), те, що строк досудового розслідування у даному кримінальному провадженні був продовжений до 14 грудня 2019 року (т. 2 а.п. 151 153, п. 33 розділу ІІ реєстру матеріалів досудового розслідування, п. 15 ухвали), а також те, що строк досудового розслідування цього кримінального провадження не зупинявся (весь реєстр матеріалів досудового розслідування, п. 19 ухвали), то строк досудового розслідування у цьому кримінальному провадженні закінчився 14 грудня 2019 року. Враховуючи, що сторона захисту ознайомлювалася з матеріалами досудового розслідування 11 грудня 2019 року протягом декількох годин того ж дня (п.п. 112, 114 розділу І реєстру матеріалів досудового розслідування, п. 16 ухвали), то положення першого абзацу ч. 5 ст. 219 КПК, згідно якому строк ознайомлення з матеріалами досудового розслідування сторонами кримінального провадження в порядку, передбаченому статтею 290 цього Кодексу, не включається у строки досудового розслідування, не можуть буди застосовані.

37.Тому суд відкидає посилання прокурора на те, що ознайомлення сторони захисту з матеріалами досудового розслідування проводилося з 11 до 21 грудня 2019 року, оскільки вони не відповідають наявним матеріалам справи. Крім того, розгляд клопотання підозрюваного ОСОБА_4 , що подане ним 16.12.2019 р., до 21.12.2019 р. не зупиняє строк досудового розслідування. Крім того, норми чинного КПК, зокрема, ч. 5 ст. 219 КПК, не містить положень щодо не включення у строки досудового розслідування розгляд клопотань сторони захисту. А тому розгляд прокурором клопотання сторони захисту не може бути підставою та виправданням недотримання строків досудового розслідування. При цьому, з метою дотримання строку досудового розслідування, прокурор міг вирішити це питання шляхом продовження таких строків у визначеному законом порядку, проте таким правом не скористався. На цьому також наголосив Верховний Суд в ухвалі від 15.03.2021 р. у справі №676/6116/18.

38.Перший обвинувальний акт у даному кримінальному провадженні був складений 13 грудня 2019 року, тобто процесуальне рішення про висунення обвинувачення прийняте в межах строку досудового розслідування, однак прокурор звернувся з обвинувальним актом до суду лише 26 грудня 2019 року (т. 2 а.п. 154, п. 17 ухвали), тобто закінчене досудове розслідування було після спливу строку досудового розслідування. А як було вище зазначено поняття «закінчення» досудового розслідування не є тотожним поняттю його «завершення».

39.Посилання прокурора на те, що обвинувальний акт у цьому кримінальному провадженні був направлений до суду 23.12.2019 р. не відповідають дійсності та спростовуються даними супровідного листа, з якого чітко вбачається, що обвинувальний акт вперше був направлений до суду Ізмаїльською місцевою прокуратурою Одеської області за вих. №14.41-52-11000ВИХ-19 26 грудня 2019 року, та в той же день він і надійшов до суду (т. 2 а.п. 154, п. 17 ухвали). Саме цей документ підтверджує надсилання до суду обвинувального акта, а не будь-які інші, у тому числі і наданий прокурором витяг з ЄРДР про рух кримінального провадження (т. 2 а.п. 203), оскільки вищезазначені норми КПК пов`язують граничний строк досудового розслідування саме з направленням до суду безпосередньо обвинувального акту, а не з проставлянням відповідної відмітки прокурора в ЄРДР та з пересиланням до суду інших документів, у тому числі статистичних карток. До того ж, з наданого прокурором витягу з ЄРДР про рух кримінального провадження (т. 2 а.п.203) випливає те, що прокурор ОСОБА_6 23.12.2019 р. лише вніс відповідні відомості до ЄРДР про результат досудового розслідування, і з нього не вбачаються відомості про дату реального направлення до суду самого обвинувального акту.

40.Пунктом 10 ч. 1 ст. 284 КПК передбачено, що кримінальне провадження закривається в разі, якщо після повідомлення особі про підозру закінчився строк досудового розслідування, визначений статтею 219 цього Кодексу, крім випадку повідомлення особі про підозру у вчиненні тяжкого чи особливо тяжкого злочину проти життя та здоров`я особи.

41.Хоча безпосередньо ст. 284 КПК не наділяє повноваженнями суд закривати кримінальне провадження саме у зв`язку із закінченням строків досудового розслідування (п.10 ч. 1 ст. 284 КПК), але вказана норма не містить і заборони для суду закривати кримінальне провадження з цих підстав, як, наприклад, заборона, що випливає з абз. 1 ч. 7 ст.284 КПК, про закриття судом кримінального провадження, якщо будуть встановлені обставини, що передбачені п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 284 КПК, а також заборона, що випливає з ч. 8 ст.284 КПК, про закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої п. 1 ч. 2 ст.284 КПК, якщо підозрюваний, обвинувачений проти цього заперечує. Стаття 284 КПК також містить певні заборони закриття кримінального провадження і для слідчого та прокурора, наприклад, абз. 2 та абз. 4 ч. 4 ст. 284 КПК.

42.Водночас, п. 2 ч. 3 ст. 314 КПК передбачено, що у підготовчому судовому засіданні суд має право закрити провадження у випадку встановлення підстави, у тому числі передбаченої пунктом 10 частини першої цього Кодексу. Тобто інша норма п. 2 ч. 3 ст. 314 КПК наділяє суд повноваженнями закривати кримінальне провадження на підставі п. 10 ч.1 ст. 284 КПК, тоді як сама ст. 284 КПК не наділяє, але й не забороняє суду ухвалювати таке рішення.

43.Крім того, у зв`язку з тим, що ст. 284 КПК не наділяє та не забороняє суду ухвалювати рішення про закриття кримінального провадження на підставі п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК, доцільним також є застосування загальних засад кримінального провадження.

44.Так, ст. 8 КПК встановлено, що кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

45.Згідно п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів N 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» від 17.07.1997 р. №475/97-ВР, кожен має право на … розгляд його справи упродовж розумного строку … судом, … який … встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення…

46.Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово наголошував, що розумність тривалості провадження повинна оцінюватися у контексті обставин справи та з урахуванням таких критеріїв: складність справи, поведінка заявника і відповідних органів державної влади, а також важливість предмету спору для заявників (див. рішення у справах «Бевз та інші проти України» від 25.06.2020 р., заява №17955/13, п. 35; «Пелісьє та Сассі проти Франції», заява №25444/94, п. 67; «Фрідлендер проти Франції», заява №30979/96, п. 43).

47.Відповідно до ч. 1 ст. 28 КПК, яка визначає ще одну з основних засад кримінального провадження розумні строки, під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Розумними вважаються строки, що є об`єктивно необхідними для виконання процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень. Розумні строки не можуть перевищувати передбачені цим Кодексом строки виконання окремих процесуальних дій або прийняття окремих процесуальних рішень.

48.А ч. 5 вказаної статті встановлено, що кожен має право, щоб обвинувачення щодо нього в найкоротший строк або стало предметом судового розгляду, або щоб відповідне кримінальне провадження щодо нього було закрите.

49.Саме в розвиток цього положення однієї із основних засад кримінального провадження розумні строки законодавець і передбачив у п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК обов`язок слідчого, прокурора, а у п. 2 ч. 3 ст. 314 КПК суду, закрити кримінальне провадження у зв`язку із закінченням строку досудового розслідування, визначений ст. 219 КПК, після повідомлення особі про підозру, крім випадку повідомлення особі про підозру у вчиненні тяжкого чи особливо тяжкого злочину проти життя та здоров`я особи.

50.Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

51.А згідно ч. 1 ст. 9 КПК, під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

52.Отже, з урахуванням ще однієї основної засади кримінального провадження законності, слідчий, прокурор та суд зобов`язані діяти лише у відповідності до вимог КПК, і при закінченні строку досудового розслідування, визначеного ст. 219 КПК, в силу п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК зобов`язані закрити кримінальне провадження. У цьому ж кримінальному провадженні прокурором цього зроблено не було, що, безумовно, є порушенням встановленої законом процедури, на що цілком виправдано наполягає сторона захисту.

53.Як було вище наведено (п.п. 36, 38 цієї ухвали), строк досудового розслідування у цьому кримінальному провадженні закінчився 14 грудня 2019 року, а прокурор звернувся з обвинувальним актом до суду лише 26 грудня 2019 року, тобто закінчене досудове розслідування було після спливу строку досудового розслідування. Також як було вище зазначено поняття «закінчення» досудового розслідування не є тотожним поняттю його «завершенню», та закінчення досудового розслідування, як кінцевий момент строку здійснення досудового розслідування, визначеного у статті 219 КПК, безпосередньо пов`язане саме зі зверненням до суду з обвинувальним актом (направленням його до суду), а не з його складанням.

54.У зв`язку з викладеним, з урахуванням імперативних положень ст. 19 Конституції України, ст.ст. 8, 9, 28, 283, п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК, керуючись п. 2 ч. 3 ст. 314 КПК, суд зобов`язаний виконати вимоги чинного кримінального процесуального законодавства та закрити кримінальне провадження.

55.При постановленні цієї ухвали та при вирішенні питання про закриття кримінального провадження на підставі п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК суд також враховує правову позицію Верховного Суду з цього питання, викладену у постанові від 26.05.2020 р. у справі №556/1381/18, у постанові від 01.07.2021 р. у справі № 752/3218/20, в ухвалі від 26.05.2020 р. у справі №712/6375/18, в ухвалі від 13.10.2020 р. у справі №243/11589/19 та в ухвалі від 15.03.2021 р. у справі №676/6116/18. У вказаних рішеннях Верховний Суд погодився з висновками судів першої та апеляційної інстанцій про необхідність закриття судом кримінального провадження на підставі п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК, у зв`язку із закінченням строку досудового розслідування, визначеного ст. 219 КПК, після повідомлення особі про підозру, крім випадку повідомлення про підозру у вчиненні тяжкого чи особливо тяжкого злочину проти життя та здоров`я особи. При цьому в ухвалі від 26.05.2020 р. у справі №712/6375/18 Верховний Суд чітко вказав, що, зважаючи на те, що особі було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення 24 березня 2018 року, обвинувальний акт було направлено до суду поза межами строку, визначеного ст. 219 КПК, 05 червня 2018 року. А в ухвалі від 13.10.2020 р. у справі №243/11589/19 Верховний Суд зазначив, що, враховуючи вимоги ст.219 КПК, звернення до суду з обвинувальним актом мало відбутись до закінчення строків досудового розслідування.

56.Більше того, у постанові від 01 липня 2021 року у справі № 752/3218/20 Верховний Суд визнав необґрунтованими доводи прокурора про те, що строк направлення обвинувального акту до суду кримінальним процесуальним законом не визначений, та констатував, що обвинувальний акт був направлений до суду поза межами строку, визначеного ст. 219 КПК. Так, у цій справі останнім днем строку досудового розслідування був 11 лютого 2020 року, обвинувальний акт було складено 05 лютого 2020 року, 10 лютого 2020 року підозрюваній та її захиснику під розписку в межах строку досудового розслідування вручено копії обвинувального акту, тоді як згідно супровідного листа за підписом в.о. керівника місцевої прокуратури обвинувальний акт 13 лютого 2020 року направлений до суду та отриманий судом цього ж дня, згідно штампу на вказаному супровідному листі, тобто поза межами строку, визначеного ст. 219 КПК.

57.У вказаній постанові, а також в ухвалі від 15.03.2021 р. у справі №676/6116/18 Верховний Суд також визнав неприйнятними доводи прокурора про відсутність повноважень у суду першої інстанції закривати кримінальне провадження з цих підстав, оскільки це є прерогативою прокурора, зазначивши, що повноваження суду закрити кримінальне провадження на підставі п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК прямо встановлено статтею 314 КПК.

58.Саме тому суд відкидає посилання прокурора і на те, що суд не наділений правом закриття кримінального провадження на підставі п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК.

59.Також є неприйнятними доводи прокурора і про те, що у лютому 2020 року суд прийняв цей обвинувальний акт, не закрив провадження, а повернув його для усунення встановлених недоліків, а якби були підстави для закриття кримінального провадження, то суд мав би спочатку вирішити питання про закриття провадження, а вже потім вирішувати питання про відповідність обвинувального акту вимогам КПК, оскільки повернення обвинувального акта прокурору при першочерговому його надходженні до суду не змінює ті фактичні обставини, що він був надісланий до суду після закінчення строку досудового розслідування.

60.У зв`язку з тим, що це кримінальне провадження підлягає закриттю судом, то слід відмовити в задоволенні клопотання захисниці ОСОБА_8 про зобов`язання уповноваженої службової особи Ізмаїльського ВП ГУНП в Одеській області та Ізмаїльської місцевої прокуратури прийняти рішення про закриття кримінального провадження. Що стосується клопотань захисниці ОСОБА_8 про зобов`язання керівника Ізмаїльського ВП ГУНП в Одеській області порушити кримінальне провадження та про порушення кримінального провадження за перешкоджання громадській діяльності ОСОБА_4 за ст. 170 КК, то вони не можуть бути розглянуті в рамках цього судового провадження, оскільки порядок здійснення кримінального провадження чітко встановлений чинним КПК, яким суд позбавлений можливості в рамках одного кримінального провадження вирішувати питання іншого та, відповідно до ст. 337 КПК, обмежений лише обвинуваченням відповідно до обвинувального акта і лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення. Тому ці клопотання підлягають залишенню без розгляду. Роз`яснити стороні захисту, що ці питання можуть бути вирішені в порядку, встановленому КПК, в межах іншого кримінального провадження.

61.Також у зв`язку з тим, що це кримінальне провадження підлягає закриттю, клопотання захисника ОСОБА_7 про виклик певних осіб для допиту в силу ч.ч. 1, 2 ст.315 КПК підлягає залишенню без розгляду.

62.Відповідно до ч. 4 ст. 174 КПК, суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, непризначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.

63.Згідно п.п. 1, 2, 4 Переліку видів майна, що не може перебувати у власності громадян, громадських об`єднань, міжнародних організації та юридичних осіб інших держав на території України, що є додатком №1 до постанови Верховної Ради України «Про право власності на окремі види майна» від 17.06.1992 р. №2471-ХІІ (далі Постанова від 17.06.1992 р.), не може перебувати у власності громадян зброя, боєприпаси (крім мисливської і пневматичної зброї, зазначеної в додатку №2, і боєприпасів до неї, а також спортивної зброї і боєприпасів до неї, що придбаваються громадськими об`єднаннями з дозволу органів внутрішніх справ), бойова і спеціальна військова техніка, ракетно-космічні комплекси; вибухові речовини й засоби вибуху; а також наркотичні, психотропні, сильнодіючі отруйні лікарські засоби (за винятком отримуваних громадянами за призначенням лікаря).

64.А відповідно до п. «а» Спеціального порядку набуття права власності громадянами на окремі види майна, що є додатком №2 до вказаної постанови Верховної Ради України, громадяни набувають права власності на такі види майна, придбаного ними з відповідного дозволу, що надається: на вогнепальну гладкоствольну мисливську зброю органами внутрішніх справ за місцем проживання особам, які досягли 21-річного віку; на вогнепальну мисливську нарізну зброю (мисливські карабіни, гвинтівки, комбіновану зброю з нарізними стволами) органами внутрішніх справ за місцем проживання особам, які досягли 25-річного віку.

65.Згідно ж п. 1 ч. 3 ст. 961 КК у випадках, коли об`єктом спеціальної конфіскації є майно, вилучене з цивільного обороту, вона може бути застосована на підставі ухвали суду про закриття кримінального провадження з інших підстав, аніж звільнення особи від кримінальної відповідальності.

66.Так, згідно з висновком експерта № 98-В від 25.10.2019 р., два корпуси ручних осколкових гранат РГД-5 являються конструктивно оформленими зарядами вибухової речовини в металевому корпусі та належать до вибухових речовин, два запали УЗРГМ-2 призначені для ініціювання вибуху розривного заряду гранат Ф-1, РГД-5, РГ-42 являються засобами підриву та належать до бойових припасів, у сукупності надані на дослідження предмети є вибуховими пристроями промислового виготовлення та належать до бойових припасів.

67.Відповідно до висновку експерта № 551-Б від 26.09.2019 р., один наданий на дослідження спортивно-мисливський патрон кільцевого займання калібру .22Lr (5,6х15,6 мм R) призначений для проведення пострілу з нарізної вогнепальної зброї пістолетів Марголіна, гвинтівок «ТОЗ-8», «Marlin 60» та інших вказаного калібру, сім патронів являються патронами калібру 9 мм Р.А., споряджених еластичними метальними снарядами «несмертельної дії», виготовлені саморобним способом шляхом переспорядження капсульованих гільз холостих (шумових) патронів промислового виробництва метальним снарядом у вигляді полімерних куль сферичної форми та метальним зарядом бездимного пороху, можуть бути використані для проведення пострілів з гладкоствольної короткоствольної вогнепальної зброї самозахисту пістолетів «ПМР», «Форт-12Р», «АЕ-790G1» та інших вказаного калібру.

68.Відповідно до висновку експерта № 552-Б від 10.10.2019 р., надані на дослідження гільзи у кількості 5 штук є складовими частинами (стріляними гільзами) гвинтівкових патронів калібру 6,5х48 мм, (6,5 CREEDMOORE), які виготовлені промисловим способом (США), сріляні з нарізної вогнепальної зброї під патрон калібру 6,5 мм (6,5 CREEDMOORE) з одного екземпляра зброї.

69.Згідно висновку експерта № 550-Б від 26.09.2019 р., надані на дослідження 15 патронів являються боєприпасами, мисливськими патронами калібру 6,5 Creedmoore, виготовлені промисловим способом (США), конструктивних змін не мають та призначені до стрільби з мисливської нарізної вогнепальної зброї.

70.Згідно висновку експерта № 549-Б від 27.09.2019 р., надані на дослідження сорок патронів являються боєприпасами, бойовими патронами калібру 7,62х39 мм, спорядженими спеціальними кулями «БЗ» (бронебойно-запалювальні), виготовленими промисловим способом, та призначені для стрільби з бойової нарізної вогнепальної зброї автоматів Калашникова зразка 1947 року, самозарядних карабінів Симонова (СКС), іншої зброї вказаного калібру.

71.Згідно висновку експерта № 553/1-Б від 01.10.2019 р., надані на дослідження патрони у кількості 451 шт. є боєприпасами до нарізної вогнепальної зброї патронами калібру 7,62х39 мм., призначені для стрільби з військової нарізної вогнепальної зброї.

72.Згідно висновку експерта № 567-Б від 07.10.2019 р., карабін АКМС-МФ калібру 7,62х39 мм № НОМЕР_2 відноситься до категорії переробленої саморобним способом нарізної вогнепальної зброї, має конструктивні зміни, внесені саморобним способом замінено приклад, видалено механізм блокування спускового гачка при складеному прикладі, а також видалено обмежувач з прицільної планки відкритого секторного прицілу, у зв`язку з чим ним можливо проведення пострілів зі складеним прикладом. У наданому виді представлений карабін не відповідає сукупності загальних технічних вимог щодо мисливської зброї та не є такою.

73.Згідно висновку експерта № 568-Б від 09.10.2019 р., карабін з наявними на рамці буквено-цифровими позначеннями у вигляді напису: «LWRC MK II CREEMOORE 6/5 74-13074» відноситься до категорії нарізної вогнепальної зброї.

74.На усе перелічене майно ухвалами слідчого судді від 17.09.2019 р. був накладений арешт.

75.Окрім зазначеного майна, ОСОБА_4 інкримінується незаконне придбання та зберігання комбінованої двоствольної мисливської рушниці калібру НОМЕР_3 , № НОМЕР_4 , 1960 року випуску як вогнепальної зброї без передбаченого законом дозволу, яка згідно висновку експерта № 577-Б від 31.10.2019 р., є двоствольною мисливською рушницею, виготовленою промисловим способом, без внесених конструктивних змін, призначена для стрільби 5,6-мм спортивно-мисливськими патронами кільцевого запалювання з верхнього ствола і мисливськими набоями 28-го калібру з нижнього ствола. На вказану рушницю арешт у встановленому порядку не накладався. При цьому у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 зазначив, що права на її придбання та зберігання він не отримував.

76.Таким чином, враховуючи, що вилучене у ОСОБА_4 майно, на яке був накладений арешт ухвалами слідчого судді від 17.09.2019 р., відноситься до вогнепальної зброї та до бойових припасів, а також те, що, хоча комбінована двоствольна мисливська рушниця калібру НОМЕР_3 , № НОМЕР_4 , 1960 року випуску є двоствольною мисливською рушницею, виготовленою промисловим способом, без внесених конструктивних змін, що відповідно до ч. 1 ст. 263 КК не утворює склад цього злочину, але у обвинуваченого ОСОБА_4 не було та не має дозволу на її придбання та зберігання, а також на придбання та зберігання іншої зброї та бойових припасів відповідно до наведеного п. «а» Спеціального порядку набуття права власності громадянами на окремі види майна, що є додатком №2 до постанови Верховної Ради України від 17.06.1992 р., то усе перелічене майно відноситься до майна, вилученого з цивільного обігу, а тому відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 961 КК підлягає спеціальній конфіскації.

77.Отже, у зв`язку з викладеним, арешти, накладені на підставі ухвал слідчого судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 17.09.2019 р., в силу вимог ч. 4 ст.174 КПК слід залишити без змін та продовжити їх дію до виконання ухвали, а з набранням ухвалою законної сили та зі зверненням її до виконання в силу наведених ч. 1, п. 1 ч. 3 ст.961, п. 3 ч. 1 ст. 962 КК перелічене в них майно, яке було вилучено 13.09.2019 р. у ході проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_4 , власником якого є ОСОБА_4 , підлягає спеціальній конфіскації. Також з цих же підстав підлягає спеціальній конфіскації і комбінована двоствольна мисливська рушниця калібру НОМЕР_3 , № НОМЕР_4 , 1960 року випуску, що передана на зберігання в камеру речових доказів Ізмаїльського ВП ГУНП в Одеській області.

78.У зв`язку із застосуванням судом спеціальної конфіскації до вищезазначеного майна, то в задоволенні клопотань захисниці ОСОБА_8 про скасування арешту та про повернення майна та скарги обвинуваченого ОСОБА_4 на бездіяльність слідчого та про зобов`язання повернути вилучене майно слід відмовити.

79.Крім того, враховуючи, що згідно висновкам експерта № 1685-Х від 01.10.2019 р., № 1654-Х від 10.10.2019 р., № 1677-Х від 01.11.2019 р., № 1672-Х від 21.11.2019 р., № 1705-Х від 22.10.2019 р., № 1681-Х від 06.11.2019 р., № 1667-Х від 12.11.2019 р., № 1688-Х від 03.10.2019 р., № 1676-Х від 04.11.2019 р. речовина рослинного походження, що вилучена за місцем проживання ОСОБА_3 є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено канабісом, то вона відповідно до наведеного п. 4 додатку №1 до постанови Верховної Ради України від 17.06.1992 р. також відноситься до переліку видів майна, що не може перебувати у власності громадян, громадських об`єднань, міжнародних організації та юридичних осіб інших держав на території України, тобто також є майном, вилученим з цивільного обігу, а тому відносно неї в силу ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 961, п. 3 ч. 1 ст. 962 КК також має бути застосована спеціальна конфіскація.

Керуючись ст. ст. 7 9, 28, 284, п. 2 ч. 3 ст. 314, ст.ст. 370 372 КПК, суд

постановив:
1.Клопотання обвинуваченого ОСОБА_3 , захисників ОСОБА_9 та ОСОБА_7 про закриття кримінального провадження задовольнити.

2.Кримінальне провадження, відомості про яке внесені до ЄРДР за №0000023, за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 3 ст. 309, ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 263 КК, та ОСОБА_4 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 2631, ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст.263 КК, закрити на підставі п. 10 ч. 1 ст. 284, п. 2 ч. 3 ст. 314 КПК, у зв`язку із закінченням після повідомлення особам про підозру строку досудового розслідування, визначеного ст.219 КПК.

3.Відмовити у задоволенні клопотань захисниці ОСОБА_8 про повернення обвинувального акту; про зобов`язання уповноваженої службової особи Ізмаїльського ВП ГУНП в Одеській області та Ізмаїльської місцевої прокуратури прийняти рішення про закриття кримінального провадження; про скасування арешту майна та про повернення майна.

4.Клопотання захисниці ОСОБА_8 про зобов`язання керівника Ізмаїльського ВП ГУНП в Одеській області порушити кримінальне провадження; про порушення кримінального провадження за перешкоджання громадській діяльності ОСОБА_4 за ст. 170 КК; клопотання захисника ОСОБА_7 про виклик певних осіб для допиту залишити без розгляду.

5.У задоволенні скарги ОСОБА_4 на бездіяльність слідчого та про зобов`язання повернути майно відмовити.

6.Арешти, накладені на підставі ухвал слідчого судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 17.09.2019 р., залишити без змін до виконання ухвали, та застосувати спеціальну конфіскацію щодо: 1 патрону калібру 5,6 мм з маркуванням «С» та 7 патронів з калібру 9 мм з маркуванням «S&B 9mm P.A. Blanc», які поміщено та опечатано в сейф пакет білого кольору з №0010746, 2 корпуси зеленого кольору за зовнішніми ознаками схожі на корпуси від ручних осколкових гранат з маркуванням «^-98-76», які поміщено та опечатано в прозорий полімерний пакет, скріплений біркою з пояснювальним текстом та 2 запали з маркуванням «-81 УЗРГМ-2 583» та «-80 УЗРГМ-2 583», які поміщено та опечатано в прозорий полімерний пакет, скріплений біркою з пояснювальним текстом; 451 патрон 7,62 мм з маркувальним позначенням «270 70», які упаковано у сейф-пакет НПУ ГСУ № INZ4024955; 40 патронів калібру 7,62 мм з маркувальним позначенням «539 Е», які упаковано у сейф-пакет НПУ ГСУ № 7077052; мисливський нарізний карабін «АКМС МФ» калібру 7,62 мм № НОМЕР_2 , який упаковано у два сейф-пакета НПУ ГСУ № INZ4024959 та INZ4024958; мисливський нарізний карабін «LWRC MK11 CREEMOORE 6.5» № НОМЕР_1 , який упаковано у два сейф-пакета НПУ ГСУ № INZ4024956 та INZ4024954; 15 патронів калібру 6,5 мм з маркувальним позначенням «CREEMOOR FC», які упаковано у сейф-пакет НПУ ГСУ № 7077043; 5 гільз від патронів калібру 6,5 мм з маркувальним позначенням «CREEMOOR FC», які упаковано у сейф-пакет НПУ ГСУ № 7207097, які було вилучено 13.09.2019 р. у ході проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_4 , власником якого є ОСОБА_4 .

7.Застосувати спеціальну конфіскацію щодо комбінованої двоствольної мисливської рушниці калібру 5,6/28, № НОМЕР_4 , 1960 року випуску, що передана на зберігання в камеру речових доказів Ізмаїльського ВП ГУНП в Одеській області.

8.Арешт, накладений на підставі ухвали слідчого судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 17.09.2019 р., залишити без змін до виконання ухвали, та застосувати спеціальну конфіскацію щодо вилучених 13.09.2019 р. в ході проведення обшуку за місцем мешкання ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_2 : полімерний пакет синього кольору з надписом «BMW» з речовиною рослинного походження темно зеленого кольору в сухому та подробленому стані, поміщений та опечатаний в сейф пакет НПУ ЕХР0409191; полімерний пакет зеленого кольору з надписом «BMW» з речовиною рослинного походження темно зеленого кольору в сухому та подробленому стані, поміщений та опечатаний в сейф пакет НПУ ІNZ4025155; скляну банку, банку з надписом «Jacobs Monarh» з кришкою зеленого кольору, банку з надписом «Nescafe» з кришкою зеленого кольору, полімерний пакет червоного кольору з надписом «Нова пошта», банку з надписом «Nescafe Classic» з кришкою коричневого кольору, 110 паперових згортків, паперову коробка жовтого кольору з надписом «Lipton», 10 прозорих пакетів з насіннями схожими на насіння роду коноплі, поміщені та опечатані в сейф пакет НПУ ІNZ4025156; 6 паперових згортків з речовиною рослинного походження темно-зеленого кольору в сухому та подробленому стані, поміщені в сейф пакет білого кольору з №0010736; 99 гілок схожі на гілки роду коноплі у сухому стані, поміщені та опечатані в коробку білого кольору з надписом «Samsung», скріплена біркою з пояснювальним текстом; 2 полімерних пакета жовтого кольору та один полімерний пакет зеленого кольору з речовиною рослинного походження темно-зеленого кольору в сухому та подробленому стані, поміщені та опечатані в сейф пакет НПУ ЕХР0318245; 149 гілок схожі на гілки роду коноплі у сухому стані, поміщені та опечатані в коробку з надписом «Bananas», скріплена біркою з пояснювальним текстом; 31 паперовий згорток з насінням, яке за зовнішніми ознаками схоже на насіння роду коноплі поміщені та опечатані в сейф пакет білого кольору з №0010737; прозору полімерну ємність з надписом «Трансформеры» з кришкою рожевого кольору з насінням, яке за зовнішніми ознаками схоже на насіння роду коноплі, поміщена та опечатана в сейф пакет НПУ ЕХР 0318230; 7 паперових та два прозорих згортки з речовиною рослинного походження темно-зеленого кольору в сухому та подрібненому стані, поміщені та опечатані в сейф пакет білого кольору з №0010739; 6 ампул з рідиною з надписом «Налбуфін», поміщені та опечатані в сейф пакет білого кольору з № 0010738.

9.Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду через Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області протягом семи днів з дня її оголошення.

10.Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, у разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення Одеським апеляційним судом.

СУДДЯ

Ізмаїльського міськрайонного суду ОСОБА_1