1Справа № 335/9389/21 1-кп/335/720/2021
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 жовтня 2021 року м. Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суд м.Запоріжжя в складі:

Головуючого судді ОСОБА_1 ,

За участю секретаря ОСОБА_2 ,

за участю: прокурора ОСОБА_3 ,

представника потерпілого ОСОБА_4 ,

обвинувачених ОСОБА_5 ,

ОСОБА_6 ,

захисника обвинувачених ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Запоріжжя кримінальне провадження №0000845 від 14.07.2021 за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Запоріжжя, українця, громадянина України, має середню освіту, не одруженому, працевлаштованому ТОВ «Автомагістраль-Інвест» робітник будівельної ділянки м.Запоріжжя, зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимому: 22.03.2004 Комунарським районним судом м. Запоріжжя за ч. З ст. 185 КК України, до позбавлення волі строком на 3 роки 3 місяці, на підставі ст. 71 КК України частково приєднаний вирок Комунарського районного суду від 20.12.2002 року до відбуття покарання на 3 роки 6 місяців позбавлення волі, звільнений 31.08.2005 із Ковельської виправної колонії Волинської області, невідбутий строк 1 рік 8 місяців 6 днів; 08.11.2006 Комунарським районним судом м. Запоріжжя зач. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 187, ч. 5 ст. 27, ч.3 ст. 187, ст. 69, 70-1 КК України, до позбавлення волі строком на 7 років із конфіскацією майна, на підставі ч. 1 ст. 71 КК України частково приєднане покарання по вироку Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 22.03.2004 року на 7 років 1 місяць позбавлення волі з конфіскацією майна, звільнений 25.02.2013 із Оріхівської виправної колонії Запорізької області. 02.06.2014 Комунарським районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 70 КК України до позбавлення волі строком на 7 років із конфіскацією майна, звільнений 16.01.2020 із Софіївської виправної колонії Запорізької області, невідбутий строк 3 місяці 31 день,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України,

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця міста Запоріжжя, українця, громадянина України, має середню освіту, не одруженого, офіційно працевлаштованому ТОВ «Автомагістраль-Інвест» робітник будівельної ділянки м.Запоріжжя,, зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_2 , проживає: АДРЕСА_3 , має на утриманні малолітню дитину 2016 року народження, раніше судимому:22.03.2004 Комунарським районним судом м. Запоріжжя за ч. З ст. 185 КК України, до позбавлення волі строком на 3 роки 6 місяців, на підставі ст. 71 КК України частково приєднаний вирок Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 20.11.2002 року на 9 місяців позбавлення волі, звільнений 25.10.2006 із Бердянської виправної колонії Запорізької області, невідбутий строк 9 місяців 12 днів;19.05.2009 Комунарським районним судом м. Запоріжжя за ч. З ст. 187, ст. 69 КК України, до позбавлення волі строком на 5 років 6 місяців із конфіскацією майна, звільнений 09.07.2014 із Каменської виправної колонії УГПТСУ в Запорізькій області.02.03.2016 Жовтневим районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 190, ч. 1 ст. 358. ч. 4 ст. 358 КК України по обмеження волі строком на 1 рік 2 місяці, на підставі ст. 75КК України від відбуття покарання звільнити з іспитовим строком 1 рік; 15.01.2018 Покровським районним судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 289, до позбавлення волі строком на 5 років із конфіскацією майна, на підставі ст. 75,76 КК України від відбуття покарання звільнити із іспитовим строком 3 роки. Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області вирок змінено, призначено покарання за ч. 2 ст. 289 КК України у вигляді 5 років позбавлення волі без конфіскації майна. На підставі ст. 1 «Г» ЗУ «Про амністію» від відбування покарання звільнений,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

10.07.2021 року приблизно о 23:00 годині ОСОБА_5 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, за попередньою змовою з ОСОБА_6 , знаходячись на території КНП «Міська лікарня екстреної та швидкої медичної допомоги» Запорізької міської ради за адресою: м. Запоріжжя, вул. Перемоги, будинок № 80. переконавшись, що за їх злочинними діями ніхто не спостерігає, з хірургічного корпусу, таємно, за допомогою власної фізичної сили, викрали майно, що належить КНП «Міська лікарня екстреної та швидкої медичної допомоги» Запорізької міської ради, а саме: п`ять чавунних батарей, вартість яких відповідно до висновку експерта Запорізького НДЕКЦ № СЕ-19/108-21/10259-ТВ від 30.08.2021 становить 3000 гривень 00 копійок, чим спричинили КНП «Міська лікарня екстреної та швидкої медичної допомоги» Запорізької міської ради матеріальну шкоду на вказану суму.

Після чого, продовжуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_5 разом з ОСОБА_6 , зникли з місця вчинення злочину, розпорядившись в подальшому викраденим майном на власний розсуд, тим самим завдавши КНП «Міська лікарня екстреної та швидкої медичної допомоги» Запорізької міської ради матеріальну шкоду на загальну суму 3000 грн. 00 коп.

Судовий розгляд проведено в межах обвинувачення відповідно до ч.1 ст. 337 КПК України.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 не оспорюючи час, місце, спосіб, мотив і мету, форму вини за інкримінованим кримінальним правопорушенням, повністю визнав себе винуватим, щиро розкаявся та пояснив, що дійсно у липні 2021 року викрав разом із братом ОСОБА_6 п`ять чавунних батарей з 5-ї міської лікарні. Вказав, що вони з братом шукали металеві предмети у будівельному смітті на території 5-ї міської лікарні, коли побачили відчинені двері за якими були батареї та вирішили їх викрасти. Винесли батареї у кущі та сховали і пішли додому. Зранку на стовпі зірвали об`яву про вантажоперевізки та викликати автомобіль «Газель», в який завантажили батареї та відвезли їх на пл. Пушкіна де здали в пункт металобрухту, гроші використали на власні потреби. У скоєному щиро кається, зазначив, що їм потрібні були гроші, щоб прокормитися, вони на той час не працювали, однак після цього влаштувалися на роботу. Вказав, що став на шлях виправлення, усвідомив недопустимість такої поведінки та запевнив що подібного не повториться, а тому просив суд суворо його не карати.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 не оспорюючи час, місце, спосіб, мотив і мету, форму вини за інкримінованим кримінальним правопорушенням, повністю визнав себе винуватим, щиро розкаявся та пояснив, що у липні 2021 року разом із братом ОСОБА_5 вони викрали п`ять чавунних батарей з 5-ї міської лікарні. Шукали з братом метал у будівельному смітті на території 5-ї міської лікарні і побачили у відчинені двері батареї та вирішили їх викрасти. Разом вони винесли батареї у посадку, сховали їх і пішли до додому. Зранку на стовпі зірвали об`яву про вантажоперевізки та викликати автомобіль «Газель», в який завантажили батареї та відвезли їх на пл. Пушкіна де здали в пункт металобрухту, гроші використали на власні потреби. Також повідомив, що їм потрібні були гроші, щоб прокормитися, вони на той час не працювали, однак після цього влаштувалися на роботу, він має на утримані дочку п`ятирічного віку, якій допомагає. У скоєному щиро кається, усвідомив недопустимість такої поведінки та запевнив що подібного не повториться, а тому просив суд суворо його не карати.

Показання ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , є послідовними, логічними і не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченими змісту обставин злочину, добровільності та істинності їх позиції.

Представник потерпілого у судовому засіданні надав пояснення, що 11.07.2021 коли вона прибула на роботу їй було повідомлено, що виявлено крадіжку батарей, принесли відеокамеру, з якої і було встановлено як і коли вчинено злочин, бухгалтерією зроблено відповідну довідку та лікарня звернулася із заявою до поліції та надала відеозапис, за яким і встановлено винних осіб. З урахуванням тих обставин, що обвинувачені вину визнали та щиро каються просить покарання призначити на розсуд суду.

Враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники процесу не оспорюють фактичні обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позицій, суд, роз`яснивши учасникам процесу положення ст.349 КПК України, провів судовий розгляд у даному кримінальному провадженні щодо всіх фактичних обставин із застосуванням правил ч.3ст.349 КПК України, обмеживши дослідження доказів допитом обвинувачених, допитом представника потерпілого, дослідженням матеріалів кримінального провадження, які характеризують особи обвинувачених.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що винуватість ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого їм кримінального правопорушення при вищевикладених обставинах доведена повністю та кваліфікує дії ОСОБА_5 за ч.2 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, за попередньою змовою групою осіб та дії ОСОБА_6 за ч.2 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, за попередньою змовою групою осіб

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , згідно зі ст.66 КК України, суд визнає те, що ОСОБА_5 щиро розкаявся. Обставин, які обтяжують покарання, згідно ст. 67 КК України судом не встановлено.

Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.

Також при призначенні обвинуваченому ОСОБА_5 покарання, суд згідно з вимогами ст. 50, 65 КК України, враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого злочину, який згідно ст. 12 КК України є нетяжким злочином, ставлення ОСОБА_5 до вчиненого, його посткримінальну поведінку, який щиро розкаявся у вчиненому злочині; дані про особу обвинуваченого, а саме те, що він має постійне місце проживання, офіційно працевлаштований, за місцем роботи характеризується виключено позитивно, раніше судимий, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває.

За наведених обставин кримінального провадження, тяжкості вчиненого злочину, даних про особу обвинуваченого та принципу індивідуалізації покарання, враховуючи і ті обставини, що ОСОБА_5 раніше судимий, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі в межах санкції статі, що є необхідним й достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів і саме таке покарання буде мати для неї достатню превентивну роль.

З урахуванням викладеного у сукупності з відомостями про особу ОСОБА_5 , його ставлення до скоєного, наявності пом`якшуючої покарання обставини, а також того, що обвинувачений під час досудового розслідування та розгляду кримінального провадження у суді дотримувався загальноприйнятих норм і правил поведінки, встановлених у суспільстві, під час провадження досудового слідства та в ході судового розгляду сприяв у з`ясуванні обставин справи, офіційно працевлаштувався, займається суспільно-корисною працею, тяжких наслідків від його дій не настало, а також враховуючи позицію прокурора, який просив суд призначити покарання із застосуванням ст.ст.75,76 КК України, позицію потерпілого, який не наполягав на суворому покаранні, суд приходить до висновку, що забезпечити виправлення обвинуваченого ОСОБА_5 , можливо без реального відбування ним покарання, без ізоляції від суспільства, але в умовах контролю за його поведінкою та виконанням покладених на нього обов`язків органами пробації протягом іспитового строку, який сам втілює в собі погрозу реального відбування призначеного покарання у разі невиконання обвинуваченим умов випробування, що є необхідним і достатнім обмеженням прав і свобод обвинуваченого.

Таке покарання, на переконання суду, є справедливим і достатнім для виправлення ОСОБА_5 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень та відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягається до кримінальної відповідальності.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_6 , згідно зі ст.66 КК України, суд визнає те, що ОСОБА_6 щиро розкаявся. Обставин, які обтяжують покарання, згідно ст. 67 КК України судом не встановлено.

Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.

Також при призначенні обвинуваченому ОСОБА_6 покарання суд згідно з вимогами ст. 50, 65 КК України, враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого злочину, який згідно ст. 12 КК України є нетяжким злочином, ставлення ОСОБА_6 до вчиненого, його посткримінальну поведінку, який щиро розкаявся у вчиненому злочині; дані про особу обвинуваченого, а саме те, що він має постійне місце проживання, офіційно працевлаштований, за місцем роботи характеризується виключено позитивно, має на утриманні малолітню дитину 2016 року народження, раніше судимий, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває.

За наведених обставин кримінального провадження, тяжкості вчиненого злочину, даних про особу обвинуваченого та принципу індивідуалізації покарання, враховуючи і ті обставини, що ОСОБА_6 раніше судимий, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі в межах санкції статі, що є необхідним й достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів і саме таке покарання буде мати для неї достатню превентивну роль.

З урахуванням викладеного у сукупності з відомостями про особу ОСОБА_6 , його ставлення до скоєного, наявності пом`якшуючої покарання обставини, а також того, що ОСОБА_6 під час досудового розслідування та розгляду кримінального провадження у суді дотримувався загальноприйнятих норм і правил поведінки, встановлених у суспільстві, під час провадження досудового слідства та в ході судового розгляду сприяв у з`ясуванні обставин справи, офіційно працевлаштувався, займається суспільно-корисною працею, тяжких наслідків від його дій не настало, має на утриманні малолітню дитину, а також враховуючи позицію прокурора, який просив суд призначити покарання із застосуванням ст.ст.75,76 КК України, позицію потерпілого, який не наполягав на суворому покаранні, суд приходить до висновку, що забезпечити виправлення обвинуваченого ОСОБА_6 , можливо без реального відбування ним покарання, без ізоляції від суспільства, але в умовах контролю за його поведінкою та виконанням покладених на нього обов`язків органами пробації протягом іспитового строку, який сам втілює в собі погрозу реального відбування призначеного покарання у разі невиконання обвинуваченим умов випробування, що є необхідним і достатнім обмеженням прав і свобод обвинуваченого.

Таке покарання, на переконання суду, є справедливим і достатнім для виправлення ОСОБА_6 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень та відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягається до кримінальної відповідальності.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Враховуючи, що процесуальні витрати, які складаються з витрат на проведення судової експертизи у розмірі 1372,96 грн. документально підтверджені, тому суд вирішує про стягнення з обвинувачених солідарно зазначених витрат на користь держави.

Цивільний позов не пред`явлено.

Питання про долю речових доказів по даному провадженню суд вважає за необхідне вирішити відповідно до положень ст. 100 КПК України.

Запобіжний захід до обвинувачених не застосовувався і клопотання про його застосування під час судового розгляду не заявлялося.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.368, 370, 373, 374, 376 КПК України, суд,

УХВАЛИВ :

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, та призначити йому покарання за ч.2 ст.185 КК України у вигляді 3(трьох) років позбавлення волі.

На підставі ст.ст. 75, 76 КК України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звільнити від відбуття покарання у вигляді позбавлення волі з іспитовим строком, якщо він протягом 2 (двох) років іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання ; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, та призначити йому покарання за ч.2 ст.185 КК України у вигляді 3(трьох) років позбавлення волі.

На підставі ст.ст. 75, 76 КК України ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , звільнити від відбуття покарання у вигляді позбавлення волі з іспитовим строком, якщо він протягом 2 (двох) років іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Стягнути з ОСОБА_6 та ОСОБА_5 солідарно на користь держави процесуальні витрати, пов`язані з проведенням судової експертизи у розмірі 1372 грн. 96 коп.

Речові докази: оптичний диск «DVD-R «Nanotex», долучений до матеріалів кримінального провадження-залишити в матеріалах кримінального провадження.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Запорізького апеляційного суду через Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченим та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1