ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/1795/21 Справа № 199/6260/21 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2021 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого, судді-доповідача ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання про поновлення строку та апеляційну скаргу представника третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 25 жовтня 2021 року про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000376 від 14 серпня 2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 290 КК України,
ВСТАНОВИВ :
Обставини, встановлені рішенням слідчого судді, короткий зміст оскарженого рішення.
Ухвалою слідчого судді Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 25 жовтня 2021 року задоволено клопотання дізнавача СД ВП №1 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_7 , погоджене прокурором Лівобережної окружної прокуратури м. Дніпра ОСОБА_8 та накладено арешт на автомобіль «Porshe Cayenne», реєстраційний номер НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер кузова НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_9 , яким фактично користується ОСОБА_10 , шляхом заборони власнику, іншим уповноваженим власником особам відчуження, розпорядження та користування майном.
В обґрунтування прийнятого рішення слідчий суддя, зазначив, що з метою збереження вказаного майна, яке визнано речовим доказом у даному кримінальному провадженні та може бути використано для встановлення істини у справі і враховуючи доведеність необхідності арешту майна, в сукупності з підставами передбаченими п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, слідчий суддя вважав за необхідне задовольнити клопотання та накласти арешт на зазначене слідчим майно.
Короткий зміст вимог апеляційної скарги і узагальненні доводи особи, яка її подала.
В апеляційній скарзі ОСОБА_6 просить визнати поважними причини пропуску строку на апеляційне оскарження та скасувати ухвалу слідчого судді про накладення арешту на майно.
В обґрунтування своїх вимог зазначає, що строк на апеляційне оскарження було пропущено ним з поважних причин у зв`язку з тим, що у судовому засіданні, за наслідками розгляду клопотання, було проголошено лише вступну та резолютивну частину, що позбавило його можливості належним чином обґрунтувати доводи своєї апеляційної скарги, а отримавши 29 жовтня 2021 року повний текст ухвали слідчого судді, вже 02 листопада 2021 він звернувся з апеляційною скаргою.
Мотивуючи свої апеляційні вимоги зазначає, що клопотання дізнавча про накладення арешту на майно було подано, та відповідно, розглянуто з порушенням строків, визначених КПК України. Вказує, що майно було фактично вилучене 08.10.2021 року, первісне клопотання дізнавачем було подано 11.10.2021 року, яке 12.10.2021 року було повернуто прокурору для належного оформлення. В той же час, в порушення вимог ч. 3 ст. 172 КПК України, слідчим суддею було встановлено строк на усунення недоліків до 21.10.2021 року, тобто поза межами 72 годин, визначених законом, у зв`язку з чим, дізнавач повторно звернувся з клопотанням лише 21.10.2021 року та розгляд справи відбувся 25.10.2021 року, тобто фактично через 17 днів після вилучення майна, що є грубим порушенням вимог КПК України.
Крім того, вказує, що дане кримінальне провадження розпочато за фактом повідомлення експерта НДЕКЦ МВС про підробку ідентифікаційного номера кузову автомобілю Хюндай Соната, реєстраційний номер НОМЕР_3 , що жодним чином не стосується арештованого майна, не відповідає меті обшуку, а саме не є предметом, доказом, засобом чи знаряддям вчинення злочину, однак слідчим суддею залишено вказану обставину поза увагою.
Також зазначає, що копію протоколу про проведення обшуку, в порушенням вимог ч. 9 ст. 236 КПК України, не було вручено ОСОБА_11 , а, з незрозумілих підстав дізнавач направив його поштою. Разом з цим вказує, що транспортний засіб не було опечатано та вилучено за допомогою евакуатора, чим порушено вимоги Інструкції про порядок вилучення, обліку та зберігання речових доказів №51/401/649/471/23/125 від 27.08.2010 року.
Позиції учасників судового провадження.
У судове засідання апеляційного суду прокурор не з`явився, про дату, час та місце апеляційного перегляду був повідомлений належним чином, направив до суду заяву про розгляд апеляційної скарги у його відсутність. Крім цього, до вказаної заяви додав копію висновку судово-трасологічної експертизи №СЕ-19/104-21/32205-КДТЗ від 22.10.2021 року, відповідно до якої номер кузову автомобіля «Porshe Cayenne», реєстраційний номер НОМЕР_1 піддавався змінам.
Інші учасники апеляційного перегляду до зали суду не з`явились, повідомлені належним чином, від представника третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт ОСОБА_6 надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, при цьому зазначив, що вимоги апеляційної скарги підтримує у повному обсязі, що не перешкоджає проведенню апеляційного розгляду, відповідно до ч. 4 ст. 405 КПК України.
Мотиви апеляційного суду.
Щодо поновлення строку на апеляційне оскарження.
Як видно з матеріалів клопотання, в судовому засіданні Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська 25.10.2021 року за наслідками розгляду клопотання дізнавача про арешт майна було проголошено резолютивну частину ухвали від 25.10.2021 року, яку вручено ОСОБА_6 . Повний текст зазначеної ухвали було проголошено 29 жовтня 2021 року о 14 годині 30 хвилин та в цей же день видано адвокату ОСОБА_6 , який 02.11.2021 року звернувся з відповідною апеляційною скаргою.
З огляду на викладене, апеляційний суд вважає, що строк на апеляційне оскарження пропущений представником з поважних причин та такий строк підлягає поновленню.
Щодо доводів апеляційної скарги по суті.
Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Відповідно до пунктів 1, 2, 5 ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.
Перевіривши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги представника, суд апеляційної інстанції доходить висновку про належне виконання слідчим суддею зазначених вимог кримінального процесуального закону при вирішенні клопотання слідчого про арешт майна, з огляду на наступне.
З матеріалів справи слідує, що сектором дізнання ВП №1 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000376 за ст. 290 КК України, за ознаками підробки ідентифікаційного номера транспортного засобу.
В ході досудового розслідування встановлено, що 13 серпня 2021 року до ВП №1 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області надійшло повідомлення зі служби «102» про те, що 13 серпня 2021 року за адресою: м. Дніпро, пр. Слобожанський, 31Д під час перереєстрації транспортного засобу «Hyundai Sonata» д.н.з. НОМЕР_3 було виявлено підробку ідентифікаційного номеру кузова. Під час проведення слідчих та розшукових дій, на підставі ухвали слідчого судді Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 04.10.2021 року було проведено обшук домоволодіння, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 та, відповідно до протоколу обшуку, у вказаному домоволодінні було виявлено та вилучено автомобіль марки «Porshe Cayenne S», реєстраційний номер НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер кузова НОМЕР_2 та ключі від вказаного автомобіля, номерні знаки, чорнові записи, свідоцтва про реєстрацію транспортних засобів (технічні паспорта), печатки, штемпельні подушки, металеві пластини з літеро-цифровими позначеннями, автомобільні каркаси. Автомобіль «Porshe Cayenne S», реєстраційний номер НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер кузова НОМЕР_2 , відповідно до постанови дізнавача ОСОБА_12 від 08.10.2021 року, було визнано речовим доказом у даному кримінальному провадженні та передано на зберігання до стоянки ВП №1 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області.
Задовольняючи клопотання дізнавача про арешт зазначеного майна, слідчий суддя виходив з того, що з метою збереження майна вилученого в ході обшуку, яке визнано речовим доказом та може бути використано в кримінальному провадженні для встановлення істини, є предметом кримінального правопорушення та вважав доведеним необхідність арешту майна і ризиків передбачених положеннями п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, тому дійшов висновку про обґрунтованість клопотання та накладення арешту на майно.
З такими висновками слідчого судді погоджується також й апеляційний суд з огляду на таке.
Відповідно до ст. 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.
Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.
Відповідно до ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій...
З огляду на фактичні обставини (фабулу) цього кримінального провадження та попередню правову кваліфікацію кримінального правопорушення, вилучене в ході обшуку майно, яке може відноситься до розслідуваного кримінального правопорушення, має ознаки речового доказу, зберегло на собі його сліди або можуть містити інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження за ст. 246 КПК України, в тому числі може бути предметом кримінально протиправних дій, а тому є обґрунтовані підстави вважати, що зазначене майно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, що, відповідно, до п. 1 ч. 2, ч. 3 ст. 170 КПК є підставою для накладення арешту на таке майно.
Завданнями арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Апеляційний суд вважає, що наявні правові підстави та мета для застосування такого заходу забезпечення, тому для забезпечення швидкого, повного та неупередженого досудового розслідування і для запобігання ризиками приховування, перетворення та відчуження вказаних речових доказів, які об`єктивно існують у разі незастосування такого заходу, накладення арешту на вказане майно є обґрунтованим та доцільним.
Доводи представника ОСОБА_6 про порушення строків подання клопотання про арешт майна, є неприйнятними та ґрунтуються на власному тлумаченні кримінального процесуального закону, з огляду на таке.
Відповідно до ч. 7 ст. 236 КПК України, предмети, які вилучені законом з обігу, підлягають вилученню незалежно від їх відношення до кримінального провадження. Вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.
Таким чином, тимчасово вилученим під час виконання ухвали про обшук майном є вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу. З аналізу зазначеної норми вбачається, що у разі, якщо вилучене під час обшуку майно було включено до переліку майна, щодо якого проводився обшук, у такому випадку такі речі та документи не можуть вважатися тимчасово вилученим майном.
Ухвалою слідчого судді Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 04.10.2021 року було надано дозвіл на вилучення, в тому числі й транспортних засобів, які знадились за адресою: м. Дніпро, вул. Сонячногірська, буд. 6.
Відтак, оскільки дозвіл на вилучення вказаного майна прямо зазначений в ухвалі слідчого судді про проведення обушку, таке майно не може вважатись тимчасово вилученим.
В той же час, слушними є доводи апеляційної скарги представника ОСОБА_6 щодо порушень слідчим суддею положень ст. 172 КПК України.
Так, відповідно до ч. 3 ст. 172 КПК України, слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору, цивільному позивачу та встановлює строк в сімдесят дві години або з урахуванням думки слідчого, прокурора чи цивільного позивача менший строк для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу.
Як видно з матеріалів клопотання, дізнавач вперше звернувся до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту на майно 11 жовтня 2021 року та ухвалою слідчого судді Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 12 жовтня 2021 року, вказане клопотання було повернуто прокурору у зв`язку з невідповідністю його вимогам ст. 171 КПК України. Цією ж ухвалою, слідчим суддею було встановлено строк для усунення недоліків, а саме до 21 жовтня 2021 року, тобто поза межами 72 годин, визначених кримінальним процесуальним законом.
В той же час, апеляційний суд вважає, що вказане порушення не може слугувати самодостатньою підставою для скасування ухвали слідчого судді про накладення арешту на майно, оскільки воно не потягло за собою звуженню обсягу процесуальних прав власника майна та його представника.
Посилання представника ОСОБА_6 на ту обставину, що вилучене майно жодним чином не стосується розслідування кримінального провадження №0000376, оскільки воно було розпочате за фактом підробки ідентифікаційного номера кузова автомобілю Хюндай Соната, реєстраційний номер НОМЕР_3 , не ґрунтуються на матеріалах клопотання, оскільки, як видно з ухвали слідчого судді Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 04.10.2021 року, про проведення обшуку, в ході досудового розслідування кримінального провадження №0000376 було отримано інформування, яке в тому числі підтвердили й свідки про те, що за адресами: АДРЕСА_2 та АДРЕСА_1 на території вказаних земельних ділянок та розташованих на них приміщеннях вносяться зміни у номерну частину вузлів та агрегатів автомобілів кустарним способом. Таким чином, апеляційний суд вважає, що на даний час існує достатньо підстав вважати, що вилучене в ході обшуку майно містить на собі сліди кримінального правопорушення та мають значення для розслідування даного кримінального провадження.
Посилання представника на порушення органом досудового розслідування вимог ч. 9 ст. 236 КПК України та Інструкції про порядок вилучення, обліку та зберігання речових доказів №51/401/649/471/23/125 від 27.08.2010 року не спростовують правильності висновків слідчого судді про необхідність накладення арешту на вилучене майно, тим більше, що копію протоколу обшуку було направлено власнику майна засобами поштового зв`язку.
Водночас, у випадку, якщо наявність зв`язку між арештованим майном та розслідуваним кримінальним правопорушенням у межах досудового розслідування буде спростована або будуть проведені всі необхідні слідчі дії з таким майном, чи встановлено відсутність складу чи події злочину, а так само стороною обвинувачення у розумні строки, в значенні ст. 28 КПК України, не будуть вжиті належні заходи для встановлення та перевірки відповідних обставин і прийняття рішення відповідно до ст. 283 КПК України, власник майна наділений правом ініціювати, в порядку ст. 174 КПК України, питання про скасування накладеного арешту.
Враховуючи вищевикладене, а також те, що вказане в клопотанні слідчого майно може бути доказом розслідуваного злочину, існує необхідність проведення низки слідчих та інших процесуальних дій для встановлення обставин, які підлягають доказуванню відповідно до ст. 91 КПК України, апеляційний суд доходить висновку про необхідність залишення ухвали слідчого судді без змін, а апеляційної скарги представника без задоволення.
Керуючись ст. ст. 170, 172, 173, 405, 407, 419, 422 КПК України, апеляційний суд,
П О С Т А Н О В И В :
Клопотання ОСОБА_6 задовольнити та поновити йому строк на апеляційне оскарження.
Апеляційну скаргу ОСОБА_6 залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 25 жовтня 2021 року про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000376 від 14 серпня 2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 290 КК України залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

____________________ ____________________ ____________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4