Ухвала
Іменем України

25 жовтня 2021 року
м. Київ

справа № 463/6844/20
провадження № 51-5027 ска 21
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 на постанову Личаківського районного суду м. Львова від 25 вересня 2020 року та постанову Львівського апеляційного суду від 21 вересня 2021 року щодо останньої за ст. 44-3 КУпАП,

встановив:
Постановою Личаківського районного суду м. Львова від 25 вересня 2020 року

ОСОБА_5 визнано винуватою у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 44-3 КУпАП, та застосовано до неї адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17 000 грн.

Постановою Львівського апеляційного суду від 21 вересня 2021 року представнику особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_5 , адвокату ОСОБА_6 , відмовлено у поновленні строку на апеляційне оскарження постанови Личаківського районного суду м. Львова від 25 вересня 2020 року.

Зі змісту касаційної скарги вбачається, що захисник ОСОБА_4 порушує питання про перегляд вказаних судових рішень у касаційному порядку.

Проаналізувавши зміст касаційних вимог, долучені до скарги копії судових рішень, Суд встановив, що необхідно відмовити у відкритті касаційного провадження з наступних підстав.

Так, статтею 48 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» визначено, що суддя здійснює правосуддя на основі Конституції і законів України, керуючись при цьому принципом верховенства права.

Виходячи з основних засад судочинства, згідно з п. 8 ч.1 ст. 129 Конституції України, право на касаційне оскарження судового рішення забезпечується виключно у визначених законом випадках, що повністю відповідає вимогам статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практиці ЄСПЛ щодо можливості держави встановлювати певні обмеження права на перегляд судового рішення судами вищого рівня (рішення у справах: «Ашингдейн проти Сполученого Королівства» від 28.05.1985 року, «Кромбах проти Франції» від 13.02.2001 року).

Встановлюючи обмеження права на касаційне оскарження судових рішень, законодавець керувався такою складовою принципу верховенства права, як пропорційність. За правовою позицією Конституційного Суду України обмеження прав і свобод людини та громадянина є допустимим виключно за умови, що таке обмеження є домірним (пропорційним) та суспільно необхідним (абз. 6 підпункту 3.3 п. 3 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 19.10.2009 року № 26-рп/2009).

Відповідно до ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена до апеляційного суду, при цьому, постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає. Отже, Кодексом України про адміністративні правопорушення не передбачена можливість касаційного оскарження постанови суду першої інстанції у справі про адміністративне правопорушення та постанови апеляційного суду ухваленої щодо зазначеного судового рішення.
Також, необхідно зазначити, що забезпечене Конституцією України право на судовий захист і забезпечене Конвенцією про захист прав людини і основоположних свободправо на справедливий суд не порушуються такими викладеними у законах процесуальними механізмами допуску до касаційного перегляду.

Зважаючи на наведене, керуючись принципом верховенства права при здійсненні правосуддя, виходячи з основних засад судочинства, якими відповідно до ст. 129 Конституції України є забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення виключно у визначених законом випадках, а також враховуючи те, що касаційна скарга подана на судові рішення, які не підлягають оскарженню в касаційному порядку, Суд вважає, що необхідно відмовити у відкритті касаційного провадження.
Враховуючи викладене та керуючись ст. 129 Конституції України, ст. 294 КУпАП, Суд

постановив:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою захисника ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 на постанову Личаківського районного суду м. Львова від 25 вересня 2020 року та постанову Львівського апеляційного суду від 21 вересня 2021 року щодо останньої за ст. 44-3 КУпАП.

Ухвала є остаточною і оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3