Дата документу 24.11.2021 Справа № 937/2462/21
ЗАПОРІЗЬКИЙ Апеляційний суд
Провадження №11-кп/807/1582/21Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний №937/2462/21Суддя-доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
Категорія: ст.128 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2021 року м.Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участі секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу заступника керівника Запорізької обласної прокуратури на вирок Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 22 липня 2021 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Мелітополя Запорізької області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винуватим і засуджено за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст.128 КК України,

ВСТАНОВИЛА
Вказаним вироком районного суду ОСОБА_7 визнано винуватим і засуджено за те, що він 25 травня 2020 року о 20 годині 30 хвилин, знаходячись в приміщенні магазину «Скорпіон», який розташований в торговому центрі «Європа» за адресою: Запорізька область, м.Мелітополь, пр.Б. Хмельницького, 51, в ході раптово виниклого конфлікту, що виник на ґрунті неприязних відносин з ОСОБА_8 , маючи достатній життєвий досвід в силу досягнутого віку, проявляючи злочинну недбалість, а саме, не передбачаючи можливості настання суспільно небезпечних наслідків свого діяння, хоча повинен був і міг передбачити їх настання, в ході конфлікту наніс один удар ногою по правій нозі потерпілого ОСОБА_8 , внаслідок чого останній впав на поверхню тротуарної плитки та вдарився коліном правої ноги о поверхню тротуарної плитки, отримавши при цьому тілесне ушкодження: травматичний набряк м`яких тканин правого колінного суглобу, закритий осколковий перелом правого надколінка зі зміщенням відламків, що загоївся з утворенням псевдоартрозу, що кваліфікується як середньої тяжкості тілесне ушкодження, що спричинило за собою тривалий розлад здоров`я.

Дії ОСОБА_7 кваліфіковано за ст.128 КК, як спричинення необережного середньої тяжкості тілесного ушкодження. Йому призначено покарання у виді 1 року позбавлення волі.

На підставі ст.71 КК шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Запорізького апеляційного суду від 20 травня 2020 року остаточно призначено покарання у виді 3 років 6 місяців позбавлення волі.

Вирішено питання про початок строку відбування покарання.

В апеляційній скарзі прокурор просив вирок скасувати, ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 покарання за ст.128 КК у виді 1 року позбавлення волі. На підставі ст.71 КК до покарання за цим вироком частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Запорізького апеляційного суду від 20.05.2020 року та остаточно призначити покарання у виді 4 років 1 місяця позбавлення волі. В обґрунтування своїх вимог прокурор зазначив, що суд в порушення вимог ст.71 КК призначив обвинуваченому остаточне покарання за сукупністю вироків, яке є меншим від невідбутої частини покарання за попереднім вироком.

Заслухавши доповідь судді, прокурора, який повністю підтримав доводи та вимоги апеляційної скарги та наполягав на її задоволенні; обвинуваченого, який заперечив проти апеляційної скарги та просив вирок суду залишити без змін; перевіривши матеріали кримінального провадження і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Подія кримінального правопорушення, доведеність винуватості ОСОБА_7 у його вчиненні, кримінально-правова оцінка його діянь в апеляційному порядку не оскаржені. У зв`язку з чим, з огляду на положення ч.1 ст.404 КПК вирок суду в цій частині не переглядався.

З цих же підстав судова колегія вважає встановленим скоєння кримінального правопорушення обвинуваченим ОСОБА_7 за обставин, зазначених в оскарженому вироку суду.

Що стосується доводів прокурора в апеляційній скарзі про неправильне застосування судом закону України про кримінальну відповідальність, то вони є безпідставними з огляду на таке.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_7 був засуджений вироком Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 18.02.2020 року за ч.2 ст.185, ч.4 ст.186, ч.2 ст.342, ч.3 ст.345, ч.1 ст.70 КК остаточно до 4 років позбавлення волі. На підставі ст.75 КК був звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки.

Даним вироком зараховано ОСОБА_7 в строк покарання строк його попереднього ув`язнення з 26.09.2019 по 18.02.2020 року, що складає 4 місяці 12 днів.

Вироком Запорізького апеляційного суду від 20.05.2020 року вирок Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 18.02.2020 року в частині призначеного покарання скасовано та призначено ОСОБА_7 покарання у виді 4 років позбавлення волі. В частині зарахування строку попереднього ув`язнення рішення не змінювалось.

Згідно матеріалів справи ОСОБА_7 прибув до Оріхівської ВК №88 для відбування покарання за вказаним вироком 02.07.2020 року.

Таким чином, з урахуванням строку попереднього ув`язнення ОСОБА_7 з 26.09.2019 по 18.02.2020 року та щонайменше строку відбування ним покарання у виправній колонії з 02.07.2020 року по день ухвалення оскаржуваного вироку загальний невідбутий строк призначеного йому покарання за вирком Запорізького апеляційного суду від 20.05.2020 року без врахування часу від дня затримання та доправлення до колонії складає щонайменше 2 роки 6 місяців 28 днів.

Таким чином, суд, частково приєднуючи ОСОБА_7 невідбуту ним частину покарання до покарання за ст. 128 КК у виді 1 року позбавлення волі і визначаючи остаточне покарання у виді 3 років 6 місяців позбавлення волі, фактично призначив майже максимально можливий розмір такого покарання, яке в даному випадку не може перевищувати за обраним судом способом визначення остаточного покарання 3 років 6 місяців і 27 днів.

За таких обставин апеляційна вимога прокурора про призначення ОСОБА_7 покарання у виді 4 років позбавлення волі є безпідставною і необґрунтованою.

За наведених обставин вирок суду в частині призначення ОСОБА_7 покарання повністю відповідає вимогам кримінального закону, а тому апеляційна скарга прокурора підлягає залишенню без задоволення, а судове рішення без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА
Апеляційну скаргу заступника керівника Запорізької обласної прокуратури залишити без задоволення.

Вирок Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 22 липня 2021 року щодо ОСОБА_7 в цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з часу її проголошення, а обвинуваченим, який тримається під вартою, - в той самий строк з моменту вручення йому копії цієї ухвали.

Головуючий суддяСуддяСуддя
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4