Справа № 450/1624/20 Провадження № 1-кп/450/202/21
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2021 року Пустомитівський районний суд Львівської області в складі :

головуючого-судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

потерпілої ОСОБА_6

потерпілого ОСОБА_7

представника потерпілих ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Пустомити кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 001756 від 21.11.2019 р., про обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця смт. Веселе, Веселівського району Запорізької області, з середньою технічною освітою, неодружений, не інвалід, працює машиністом електровоза Локомотивного ДЕПО «Львів-Захід», зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючий за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий,

у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ч. 1,2 ст. 125 КК України, -

в с т а н о в и в:
ОСОБА_4 , 20.11.2019 року близько 13год.00хв. перебуваючи по місцю проживання потерпілої ОСОБА_6 , що за адресою: АДРЕСА_1 в ході раптово виниклого конфлікту із останньою на грунті особистих неприязних відносин умисно, з метою спричинення тілесних ушкоджень, тримаючи на руках дитину ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , усвідомлюючи, що останній є малолітнім, та може спричинити йому тілесні ушкодження, умисно кинув дитину на підлогу внаслідок чого спричинив ОСОБА_9 , як вбачається з висновку судово-медичної експертизи на спинці носа синець, забійні садна носа, забійну гематому правої щоки, які відносяться до легкого тілесного ушкодження.

Окрім цього 20.11.2019 року близько 13 год. 00 х в. перебуваючи у житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 , з метою спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_6 , на ґрунті особистих неприязних стосунків, ОСОБА_4 , умисно, схопив її правою рукою за одяг, після чого притримуючи потерпілу наніс один удар кулаком у грудну клітку та один удар в підборіддя справа. В подальшому продовжуючи конфлікт, який відбувався на кухні у житловому будинку потерпілої, ОСОБА_4 наніс декілька ударів кулаками в ділянку грудної клітки, живота та лівого стегна ОСОБА_6 , після чого намагаючись покинути місце проживання дружини, ОСОБА_4 ,знаходячись у коридорі на сходовій клітці шарпав потерпілу за руки, наносив удари в ділянки плечей, намагаючись відштовхнути її від себе, внаслідок чого спричинив ОСОБА_6 , як вбачається з висновку судово-медичної експертизи на правій щоці, підборідді, передній поверхні грудної клітки, животі, обох плечах, правому передпліччі, лівому стегні 16 синців, набряк в ділянці 4 пальця лівої кисті та 1 пальця лівої стопи, які відносяться до легкого тілесного ушкодження.

Окрім цього 20.11.2019 року близько 13год.00 хв. перебуваючи у житловому будинку, що за адресою: АДРЕСА_1 , продовжуючи свою протиправну діяльність з метою спричинення тілесних ушкоджень своєму тестеві ОСОБА_7 , в ході раптово виниклого конфлікту із останнім на грунті особистих неприязних відносин умисно, з метою спричинення тілесних ушкоджень, наніс удар головою в ділянку обличчя, а саме в ніс потерпілого чим спричинив останньому, як вбачається з висновку судово-медичної експертизи на повіках обох очей 2 синці, на спинці садно,злам кісток носа, які відносяться до легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою винуватість у вчиненому не визнав та пояснив, що 20.11.2019р. після засідання комісії з приводу побачень з дитиною прибув у місце проживання дружини, пройшов у кімнату до сина та деякий час спілкувався з дитиною. При цьому була присутня ОСОБА_6 та час від часу заходила ОСОБА_10 . Через 30-60 хв. дитина почала капризувати, ОСОБА_6 вказала, що час вкладати спати. ОСОБА_4 вийшов з кімнати та перебував за скляними дверима. ОСОБА_6 та ОСОБА_10 намагались вкласти дитину, однак син продовжував плакати. ОСОБА_4 запропонував допомогти вкласти дитину та взяв її на руки. Помітив, що ОСОБА_6 почала знімати його на мобільний телефон, та вказувала, щоб зафіксувати, що батько порушує режим. ОСОБА_4 вибив телефон в неї з рук. Тоді ОСОБА_6 та ОСОБА_10 накинулись на нього, почали наносити удари, останній відволікся та дитина випала в нього з рук. Допомоги дитині не надавав. ОСОБА_10 підняла дитину. ОСОБА_4 почав відступати до дверей. Невдовзі в будинок зайшов ОСОБА_7 , а ОСОБА_6 закрила вхідні двері. Обвинувачений звернувся до ОСОБА_7 щоб його випустили з будинку. ОСОБА_7 та ОСОБА_6 сказали, що ніхто його рухати не буде, та вказали що треба дочекатись працівників поліції, яких вони викликали. ОСОБА_4 вказав, що злякався і вийде через вікно. Побіг в коридор, та розпочав забирати вазони від вікна. До нього підійшла ОСОБА_6 почала його шарпати, наносити удари, він її відштовхнув, та остання падала. Пізніше побіг на кухню, там ОСОБА_7 схопив його за руку та виломував йому палець, а за іншу руку тримала ОСОБА_6 . Щоб звільнитись ОСОБА_4 наніс удар головою ОСОБА_7 та вирвася. Побіг до вікна в коридорі, вазони впали та вискочив на вулицю. Там побачив сусідку ОСОБА_11 , яка запитала його що він робить. Побіг до машини, та через деякий час поїхав у лікарню для освідування нанесених йому тілесних ушкоджень. Через деякий час побачив у лікарні ОСОБА_10 . Вказав, що перед потерпілими не вибачався. Шкодує, що не дочекався рішення адміністрації щодо побачень з дитиною, а дозволив втягнути себе у конфліктну ситуацію.

Незважаючи на заперечення винуватості обвинуваченим ОСОБА_4 , його винність у завданні тілесних ушкоджень малолітньому потерпілому ОСОБА_9 , потерпілим ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , стверджується наступними доказами:

-протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 20.11.2019р.

- протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 21.05.2020р.;

- протоколом огляду місця події від 20.11.2019 року;

- висновком експерта № 168/2019 від 25 .11. 2019 року судово-медичної експертизи, яким встановлено, що при огляді та з представлених медичних документів ОСОБА_6 у неї виявлено на правій щоці, підборідді, передній поверхні грудної клітки, животі, обох плечах, правому передпліччі, лівому стегні 16 синців, набряк в ділянці 4 пальця лівої кисті та 1 пальця лівої стопи. Дані тілесні ушкодження могли утворитися незадовго до звернення потерпілої за медичною допомогою, ймовірно 20 листопада 2019 року від дії тупих предметів, якими могли бути удари таким предметами, в цілому не могли утворитися при падінні з висоти власного росту, можливо при обставинах, на які вказує потерпіла, відносяться до легких тілесних ушкоджень;

- висновком експерта № 167/2019 від 25 .11. 2019 року судово-медичної експертизи, яким встановлено, що при огляді та з представлених медичних документів ОСОБА_9 виявлено на спинці носа синець, забійні садна носа, забійну гематому правої щоки. Дані тілесні ушкодження могли утворитися незадовго до звернення за медичною допомогою, ймовірно 20 листопада 2019 року від дії тупих предметів, можливо при обставинах, на які вказує мати дитини, які відносяться до легкого тілесного ушкодження;

- висновком експерта № 92/2020 від 26.05. 2020 року судово-медичної експертизи, яким встановлено, що при огляді ОСОБА_7 будь-яких тілесних ушкоджень не виявлено. З представлених медичних документів злам кісток носа. Дане тілесне ушкодження могло утворитися незадовго до звернення потерпілого за медичною допомогою, ймовірно 20 листопада 2019 року від дії тупого предмету, яким міг бути удар таким предметом, не характерне для ушкодження при падінні з висоти власного росту, відноситься до легкових тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я;

-протоколом проведення слідчого експерименту з фототаблицею від 26.05.2020 року, яким встановлено, що потерпілий ОСОБА_7 детально показав і описав, яким чином обвинувачений наніс йому удар головою в обличчя;

-протоколом проведення слідчого експерименту з фототаблицею від 26.05.2020 року, яким встановлено, що потерпіла ОСОБА_6 детально показала і описала, яким чином обвинувачений наніс удар головою в обличчя її батькові ОСОБА_7 ;

-протоколом проведення слідчого експерименту з фототаблицями від 23.05.2020 року, яким встановлено, що потерпіла ОСОБА_6 детально показала і описала, яким чином обвинувачений кинув на підлогу малолітного ОСОБА_9 та наносив їй удари та шарпав;

-протоколом проведення слідчого експерименту з фототаблицями від 23.05.2020 року, яким встановлено, що свідок ОСОБА_10 детально показала і описала, де саме і як обнувачений кинув на підлогу малолітного ОСОБА_9 та як саме обвинувачений схопив потерпілу ОСОБА_6 та наносив удари;

-протоколом проведення слідчого експерименту з фототаблицями від 23.05.2020 року, яким встановлено, що потерпілий ОСОБА_7 детально показав і описав, де саме і як обнувачений на кухні наносив удари та штовхав потерпілу ОСОБА_6 , а пізніше на сходовій клітці зірвавши жалюзі вистрибнув у вікно;

- показаннями потерпілої ОСОБА_6 , наданими у судовому засіданні про те, що 20.11.2019 року приблизно о 12год 15хв. зателефонував ОСОБА_4 та повідомив, що приїде до дитини. Невдовзі приїхав за їх місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 і там перебував у спальні. Приблизно о 12год.50хв. у спальню зайшла мати ОСОБА_10 та принесла для дитини яблуко, ОСОБА_4 вирвав його та викинув. Невдовзі дитина почала капризувати та потерпіла вказала, щоб віддав дитину їй, бо необхідно вкладати спати, однак ОСОБА_4 не реагував. Тоді ОСОБА_6 витягнула телефон та почала знімати, на що ОСОБА_4 негативно відреагував, кинув дитину на землю з висоти свого росту та почав виривати телефон, схопив правою рукою за одяг та наніс удар в підборіддя, відібрав телефон та вибіг на коридор. В цей час в коридор зайшов батько, ОСОБА_6 зачинила вхідні двері та сказала батькові, що викликає поліцію. В подальшому підійшла до ОСОБА_4 та намагалась витягнути свій телефон з його кишені, останній відштовхував її, наносив удари в різні частини тіла. Батько почав заступатись за доньку, ОСОБА_4 наніс батькові удар головою в ніс. На кухні ОСОБА_4 штовхнув потерпілу, від чого остання впала біля холодильнику. Пізніше ОСОБА_4 зірвав жалюзі в коридорі на сходовій клітці та вистрибнув з вікна на вулицю та поїхав на своєму автомобілі. Викликали швидку, та поїхали в лікарню. ОСОБА_4 здоров`ям дитини не поцікавився.

- показами потерпілого ОСОБА_7 , наданими у судовому засіданні, який вказав, що 20.11.2019 року після повернення з м. Пустомити перебував у себе вдома за адресою: АДРЕСА_1 . Бачив, що приїхав ОСОБА_4 провідати дитину. Невдовзі його покликала до хати дружина, коли зайшов до будинку, побачив дружину із внуком на руках, в якого біля носа побачив кров. Дочка сказала, що ОСОБА_4 забрав її телефон. Потерпілий попросив останнього повернути телефон. ОСОБА_6 намагалась забрати свій телефон, однак ОСОБА_4 його не повертав, відштовхував її. Потерпілий ОСОБА_7 хотів заступитись за дочку, однак ОСОБА_4 вдарив його в ніс головою, в нього запаморочилось в голові. Бачив, як ОСОБА_4 в кухні наносив удари рукою в груди та по руках доньки ОСОБА_6 , кинув цукерницю в напрямку доньки, яка розбилась. Пізніше вискочив через вікно та побіг до машини.

- показами свідка ОСОБА_12 , наданими у судовому засіданні, яка повідомила, що 20.11.2019р. приблизно о 13год 45хв. зателефонувала мати та попросила приїхати. По дорозі бачила як їй назустріч їхав ОСОБА_4 на машині. Коли вона приїхала до батьків додому, то побачила батька з розпухлим носом, перебував у шоковому стані, дитина ОСОБА_9 дуже плакав та мав набряк біля носа,у сестри ОСОБА_13 бачила кілька синяків. В будинку побачила розбите скло на кухні, кров на коридорі, обірвані жалюзі в коридорі, перекинутий дитячий візок. Приїхали поліцейські та швидка допомога;

- показами свідка ОСОБА_11 , яка в судовому засіданні повідомила, що проживає по сусідству від ОСОБА_6 та ОСОБА_7 20.11.2019 року близько 14год до неї зателефонувала ОСОБА_10 , яка попросила терміново прийти до їхнього будинку. Коли свідок піійшла до будинку, то двері такого були зачиненні, чутно було крики ОСОБА_7 та ОСОБА_6 . Відкрилось вікно і з нього вистребнув ОСОБА_14 . З будинку вийшов ОСОБА_7 , обличчя якого було в крові, ОСОБА_6 в якої були побиті руки та ноги. Бачила дитину в якої була кров на носі;

- показами свідка ОСОБА_10 , наданими в судовому засіданні, яка вказала що є дружиною потерпілого ОСОБА_7 та матір`ю потерпілої ОСОБА_6 . Зазначила, що 20.11.2019 року в їхній будинок приїхав зять до дитини. Коли ОСОБА_4 перебував в кімнаті з дитиною свідок зайшла, щоб дати дитині яблуко, однак останній кинув яблуко на підлогу. Пізніше вийшла з кімнати. Через деякий час почула плач дитини та повернулась у кімнату. Бачила, що ОСОБА_4 тримав дитину на руках, а донька тримала телефон. ОСОБА_4 кинув дитину, яка впала лицем до підлоги, тримав ОСОБА_6 за комір светра, а другою рукою забирав телефон. Свідок підняла дитину та намагалась її заспокоїти, пішла в іншу кімнату. Покликала на допомогу чоловіка ОСОБА_7 . Зателефонувала дочці ОСОБА_12 , щоб остання допомогла викликати швидку та поліцію, а також зателефонувала сусідці ОСОБА_11 та попросила її прийти. Через деякий час, коли свідок вийшла з кімнати побачила чоловіка ОСОБА_7 з розбитим носом та безлад у будинку. Невдовзі прибула швидка та поліція. Пізніше свідок поїхала в лікарню та в приймальному віділенні лікарні по вул.Топольна зустріла ОСОБА_4 ;

- показами свідка ОСОБА_15 , який у судовому засіданні вказав, що являється працівником поліції та 20.11.2019 року виїжджав за викликом у с.Сороки-Львівські разом з інспектором ОСОБА_16 . Пригадує, що прибувши за викликом у будинку бачив порушену обстановку, розбиті вазони. Чоловік був із розбитим лицем;

- показами експерта ОСОБА_17 , який в судовому засіданні підтвердив надані висновки судово-медичних експертиз потерпілих, вказав, що тілесні ушкодження утворились від дії тупих предметів, та їх утворення можливе при обставинах на які вказують потерпілі.

Щодо показів обвинуваченого ОСОБА_4 , що 20.11.2019 року він не наносив удари потерпілій ОСОБА_6 , а лише відштовхував її, удар потерпілому ОСОБА_7 наніс з метою самозахисту, дитина ОСОБА_9 випав йому з рук, оскільки відволікся, коли ОСОБА_6 та ОСОБА_10 налетіли на нього та наносили удари, то суд ставиться до них критично та вважає, що останній дає такі з метою уникнення від відповідальності за скоєне. Покази обвинуваченого повністю спростовуються показами потерпілих, свідків, експерта, покази останніх є послідовними та підтверджуються іншими доказами, зокрема висновками судово-медичних експертиз.

Таким чином, аналізуючи в сукупності зібрані по кримінальному провадженні докази, суд вважає доведеною винуватість обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення щодо потерпілої ОСОБА_6 та малолітнього потерпілого ОСОБА_9 і його діяння слід кваліфікувати за ч. 1 ст. 125 КК України, оскільки він умисно завдав їм легкі тілесні ушкодження, та доведеною винуватість обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення щодо потерпілого ОСОБА_7 і його діяння слід кваліфікувати за ч. 2 ст. 125 КК України, оскільки він умисно завдав йому легкі тілесні ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

За вчинене кримінальне правопорушення ОСОБА_4 підлягає покаранню, при визначенні виду та міри покарання, суд бере до уваги суспільну небезпеку вчинених кримінальних правопорушень, характер вчинених діянь, особу обвинуваченого, обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання.

Обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченого не встановлено.

Обставинами, що обтяжує покарання обвинуваченого суд вважає, вчинення кримінального правопорушення щодо малолітньої дитини, щодо особи похилого віку.

Обираючи обвинуваченому ОСОБА_4 міру покарання, суд бере до уваги ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особу обвинуватого, який раніше не судимий, на наркологічному і психіатричному обліках не перебуває, задовільно характеризується за місцем реєстрації, обставини, що обтяжують покарання, та суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому покарання в межах санкції ч. 1 ст. 125 КК України у виді 100 (ста) годин громадських робіт та в межах санкції ч.2 с.125 КК України у виді 200 (двохсот) годин громадських робіт, із застосуванням ч. 1 ст. 70 КК України остаточну міру покарання визначити шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим.

Щодо заявлених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 цивільних позовів суд зазначає наступне.

Із змісту позовної заяви вбачається, що позивач ОСОБА_6 , в зв`язку із нанесенням їй легких тілесних ушкоджень, просить суд стягнути з ОСОБА_4 відшкодування завданої їй моральної шкоди в розмірі 50 000 грн. У позовній заяві ОСОБА_6 вказує, що обвинувачений наніс їй легкі тілесні ушкодження, його дії спричинили порушення нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження ведення звичного життєвого ритму, потерпіла перенесла значний фізичний біль, пережила стрес, який супроводжувався почуттям розгубленості, тривоги, зазнала від відповідача зневагу та приниження її гідності. У судовому засіданні потерпіла цивільний позов підтримала та просила його задоволити.

У позовній заяві ОСОБА_7 вказав, що у момент побиття переніс значний фізичний біль, пережив емоційний стрес, який супроводжувався почуттям розгубленості, тривоги. В подальшому був змушений проходити лікування з періодичним відвідуванням медичного закладу, був змушений пристосовуватись до негативних умов існування, було порушено нормальні життєві зв`язки, бо не міг з`являтись на людях у зв`язку з побиттям. Був змушений неодноразово відвідувати правоохоронні органи. Просить суд стягнути з ОСОБА_4 відшкодування завданої йому моральної шкоди в розмірі 50 000 грн. У судовому засіданні потерпілий цивільний позов підтримав та просив його задоволити.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 заявлені вимоги цивільних позовів заперечив. У письмових відзивах на цивільні позови вказав, що позивачем до позовної зави не долучено жодного доказу на підтвердження обставин, викладених у цивільних позовах, що суперечить ст. 81 ЦПК України, тому вважає, що вимоги викладені в цивільних позовах є недоведеними.

Статтею 127 КПК України визначено, що шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Виходячи зі змісту 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової та моральної шкоди, має право пред`явити цивільний позов до обвинуваченого, котрий вчинив суспільно небезпечне діяння.

Вимогами ст.23 ЦК України встановлено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв"язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім"ї чи близьких родичів. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

За змістом п.5 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 р. "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", обов"язковому з"ясуванню при вирішенні справ про відшкодування моральної шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв"язку між шкодою та протиправними діяннями її заподіювача та вина останнього в її заподіянні. Зокрема, суд повинен з"ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин та якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі позивач оцінює заподіяну шкоду та з чого він виходив при цьому.

Враховуючи наведені вище обставини, оглянувши консультативний висновок спеціаліста № 16098, а також висновок судово-медичної експертизи, суд вважає, доведеним, факт спричинення потерпілому ОСОБА_7 моральної шкоди внаслідок фізичних страждань викликаних завданими йому з вини обвинуваченого тілесними ушкодженнями, що виразились у тривалому переживанні з приводу спричинення їй легких тілесних ушкоджень, порушенні нормального та сталого режиму життєдіяльності викликаних вказаними подіями.

Враховуючи наведені вище обставини, оглянувши консультативний висновок спеціаліста № 16096, а також висновок судово-медичної експертизи, суд вважає, доведеним, факт спричинення потерпілій ОСОБА_6 моральної шкоди внаслідок фізичних страждань викликаних завданими їй з вини обвинуваченого тілесними ушкодженнями, що виразились у тривалому переживанні з приводу спричинення їй легких тілесних ушкоджень, порушенні нормального та сталого режиму життєдіяльності викликаних вказаними подіями.

Враховуючи спричинення потерпілій ОСОБА_6 моральної шкоди, яка полягала у душевних стражданнях, порушення звичного способу життя, суд приходить до переконання про часткове задоволення позовних вимог, а саме в сумі 5 000,00 грн., що в цілому відповідає вимогам розумності і справедливості заподіянню такої.

Вирішуючи питання про розмір відшкодування моральної шкоди заподіяної потерпілому ОСОБА_7 від протиправних дій ОСОБА_4 , пов`язаних із заподіянням легких тілесних ушкоджень потерпілому, суд бере до уваги ступінь та глибину душевних страждань, яких він зазнав у зв`язку із цими діями, а також негативні зміни в його житті, які сталися у зв`язку із цим. З урахуванням цього, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд вважає, що потерпілому заподіяно моральну шкоду на суму 15 000 гривень, яка повинна бути стягнута з обвинуваченого по справі.

Процесуальні витрати по справі та речові докази відсутні, заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.

Керуючись ст.ст. 369, 370, 371, 373, 374, 376 КПК України, суд, -

у х в а л и в:
Визнати ОСОБА_4 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, та призначити йому покарання у виді 100 (ста) годин громадських робіт.

Визнати ОСОБА_4 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, та призначити йому покарання у виді 200 (двохсот) годин громадських робіт.

Відповідно до ч.1 ст.70 КК України остаточну міру покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді 200 (двохсот) годин громадських робіт.

Позов потерпілої ОСОБА_6 задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 моральну шкоду в розмірі 5000,00 (п`ять тисяч гривень 00 коп.).

Позов потерпілого ОСОБА_7 задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_7 моральну шкоду в розмірі 15000,00 (п`ятнадцять тисяч гривень 00 коп.).

В задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_6 , ОСОБА_7 - відмовити.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

На вирок може бути подана апеляція до Львівського апеляційного суду через Пустомитівський районний суд Львівської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копію вироку вручити негайно після його проголошення.

СуддяОСОБА_1