Справа № 743/283/20 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/634/21
Категорія - ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115, ч. 1 ст.129 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 листопада 2021 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

Суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

Секретаря судового засідання ОСОБА_5

За участю учасників судового провадження:

Прокурора ОСОБА_6

Потерпілих ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9

Представника потерпілого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_10

Захисника ОСОБА_11

Обвинуваченого ОСОБА_12

Розглянула у відкритому судовому засіданні в порядку апеляційного розгляду кримінальне провадження, внесене в єдиний реєстр досудових розслідувань № 0000460, за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_13 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_12 на вирок Чернігівського районного суду Чернігівської області від 14 червня 2021 року

В С Т А Н О В И Л А:

Цим вироком суду ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець селища Баришівка, Київської області, громадянин України, з середньою освітою, розлучений, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, не працюючий, раніше не судимий, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючий за адресою: АДРЕСА_2

засуджений за:

- за ч.2 ст.15 ч.1 ст.115 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 8 (вісім) років.

- за ч.1 ст.129 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік.

На підставі ч.1 ст.70, ст.72 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно, призначено ОСОБА_12 покарання за ці кримінальні правопорушення у виді позбавлення волі на строк 8 (вісім) років.

Запобіжний захід ОСОБА_12 до набрання вироком законної сили залишено у виді тримання під вартою.

У строк відбування покарання ОСОБА_12 зараховано час його затримання та перебування під вартою у період з 12.10.2019 по 11.02.2020 та рахувати строк відбування покарання з часу його повторного затримання з 04.11.2020.

Скасовано арешти на майно, накладені ухвалами слідчого судді Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 15.10.2019 .

Стягнуто з ОСОБА_12 на користь держави 7850,50 грн процесуальних витрат на залучення.

Стягнуто з ОСОБА_12 витрати понесені на лікування потерпілого ОСОБА_7 та обвинуваченого ОСОБА_12 в розмірі 6174,85 грн (до місцевого бюджету Ріпкинського району Чернігівської області).

Питання про речові докази вирішено у порядку ст.100 КПК України.

Вироком суду ОСОБА_12 визнаний винним в тому, що 11.10.2019, у вечірній час, ОСОБА_12 та ОСОБА_7 відпочивали в приміщенні лазні, яка розташована на території господарства АДРЕСА_3 , де ОСОБА_12 вживав спиртні напої. Того ж дня, близько 22 години 30 хвилин, ОСОБА_7 та ОСОБА_12 вийшли на двір, де ОСОБА_12 з багажного відділення автомобіля ОСОБА_7 , який знаходився біля лазні, дістав карабін «IZH-18 МН», калібру .30-06 Springfield (7,62x63 мм), який належить йому на праві приватної власності, щоб в подальшому їхати на нічне полювання. ОСОБА_7 був проти такої поїздки у результаті чого між ними виникла словесна перепалка, у ході якої на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин у ОСОБА_12 виник умисел на вбивство ОСОБА_7 . З метою реалізації свого злочинного умислу, направленого на позбавлення життя ОСОБА_7 , ОСОБА_12 передбачаючи можливість настання суспільно-небезпечних наслідків, у вигляді смерті потерпілого та бажаючи їх настання 11.10.2019, близько 22 години 35 хвилин, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходячись біля лазні на території господарства АДРЕСА_3 , умисно здійснив один постріл з карабіну «IZH-18 МН», калібру .30-06 Springfield (7,62x63 мм) в живіт ОСОБА_7 , який в цей час знаходився на відстані від ОСОБА_12 , чим спричинив йому тілесні ушкодження, у вигляді проникаючого наскрізного поранення живота з ушкодженням круглої зв`язки печінки, великого чіпця, шлунково-ободової зв`язки з наявністю в м`яких тканинах передньої поверхні грудної клітки і черевної порожнини множинних дрібних сторонніх тіл металевої щільності, ускладненого внутрішньочеревною кровотечею, які згідно висновку судово-медичної експертизи №3 від 22.01.2020 відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя в момент заподіяння.

ОСОБА_12 виконав усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, однак, злочин не було закінчено з причин, що не залежали від його волі, оскільки був затриманий на місці вчинення злочину, а потерпілому була надана своєчасна медична допомога.

Продовжуючи свої злочинні дії ОСОБА_12 , 11.10.2019, близько 22 години 40 хвилин, одразу після пострілу в живіт ОСОБА_7 , продовжував знаходитись поблизу лазні, яка розташована на території господарства АДРЕСА_3 , де перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин, умисно усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, демонструючи карабін «IZH-18 МН», калібру .30-06 Springfield (7,62x63 мм) ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , які знаходились від нього на відстані, висловлював погрозу вбивством на їх адресу. У свою чергу ОСОБА_9 та ОСОБА_8 спостерігаючи в руках ОСОБА_12 карабін «IZH-18 МН», калібру .30-06 Springfield (7,62x63 mm) мали реальні підстави побоюватися такої погрози, оскільки намагаючись, відвернути настання можливих тяжких наслідків після пострілу в ОСОБА_7 , вчиняли дії спрямовані на затримання та вилучення у ОСОБА_12 зброї.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_13 просить вирок суду скасувати, ухвалити новий в якому перекваліфікувати дії ОСОБА_12 з ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України на ст. 128 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки. Закрити кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_12 за ч. 1 ст. 129 КК України за п.2 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку із відсутністю в його діянні складу кримінального правопорушення.

Посилається на те, що судове рішення не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, оскільки висновки суду не підтверджуються доказами дослідженими під час судового розгляду, а саме, не було встановлено мотиву вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_12 . Звертає увагу на те, що ОСОБА_12 досить тривалий час безконфліктно спілкувався з потерпілими, а отже наміру вбивати ОСОБА_7 у нього не було і в його діях був відсутній умисел на вбивство потерпілого, що виключає кваліфікацію його дій як замах на вбивство. З карабіну постріл міг відбутися через несправність механізму, про який зазначав експерт, а тому дії слід кваліфікувати як необережне спричинення тяжких тілесних ушкоджень. Крім того, органом досудового розслідування та судом не було встановлено місцезнаходження кулі, яка була стріляна з гвинтівки ОСОБА_12 по ОСОБА_7 . Вказує, що покази потерпілих спростовуються показами свідка ОСОБА_14 , тому даний факт викликає сумнів у правдивості показів потерпілих щодо вчинених ОСОБА_12 кримінальних правопорушень. Крім того, сторона захисту до показів потерпілих ОСОБА_8 та ОСОБА_9 ставиться критично, оскільки останні є родичами та є заінтересованими особами в даному кримінальному провадженні та заяви по факту погрози їм вбивством, були написані через досить тривалий період після інциденту, тому в діях ОСОБА_12 також відсутня подія та склад кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 129 КК України Також, на аудіозаписі, який судом не було досліджено, чутно, як ОСОБА_8 під час розмови з дружиною ОСОБА_12 шантажує останню та вказує їй скільки необхідно надати потерпілим коштів для вирішення даної справи.

Крім того, просить поновити строк на апеляційне оскарження вироку суду, як пропущений з поважних причин, оскільки він у період з 14.06.2021 по 12.072021 перебував у щорічній відпустці і лише 19.07.2021 ознайомився з матеріалами кримінального провадження, у зв`язку з чим не міг своєчасно подати апеляційну скаргу.

В судовому засіданні обвинувачуваний та його захисник ОСОБА_11 підтримали апеляційну скаргу, та просили задовольнити її у повному обсязі.

Прокурор та потерпілі ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 заперечили проти задоволення апеляційної скарги захисника, вважав вирок суду обґрунтованим та просили залишити його без змін.

Заслухавши доповідача, думки учасників судового засідання, дослідивши матеріали кримінального провадження та доводи, що викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Вина ОСОБА_12 у вчиненні інкримінованих правопорушень, при обставинах, наведених у вироку суду повністю підтверджується сукупністю доказів, які досліджені в суді першої інстанції.

В суді апеляційної інстанції обвинувачений ОСОБА_12 вину не визнав та показав, що 11.10.2019, коли він, будучи тверезим, проводив ремонтні роботи, йому телефонував ОСОБА_7 та наполегливо пропонував їхати на охоту. Зателефонувавши в черговий раз ОСОБА_7 спитав чи не заперечує він щоб з ними поїхав ОСОБА_8 . Вони вдвох приїхали до нього додому та сказали взяти рушницю і тепловізор - пристрій який значно скорочує тривалість полювання до 20 хвилин, та коштував йому 4200 доларів США. ОСОБА_7 взяв з собою дрібнокаліберну зброю і сказав, що якщо вполюють щось велике то мав стріляти обвинувачений, а якщо буде щось поменше то тоді стріляти має він. Вони їхали, розмовляли і він сказав ОСОБА_8 , що у нього на рахунку немає грошей і у разі чого, то він не зможе їм зателефонувати. ОСОБА_15 зупинився біля магазину поповнив йому рахунок та купив пляшку пива, яку він дорогою випив, потім у знайомого ще випили по чарці горілки. Далі вони приїхали до бані, де був накритий стіл і сиділо чотири чоловіки, яких до того вечора він не знав і жодного разу не бачив. Зараз він може сказати, що одними з тих людей був ОСОБА_9 та ОСОБА_14 та ще двоє про яких вони не кажуть. Вони сиділи спілкувались і мабуть ОСОБА_9 йому сказав показати, що там у нього за пристрій. Так як карабін, тепловізор і глушник знаходились у сумці, яка була у ОСОБА_7 в машині, то він попросив останнього її принести. ОСОБА_7 до бані заніс сумку в якій знаходився карабін з прикрученим тепловізором та поруч лежав глушник. Він повністю зібрав карабін, хлопці подивились, казали, що гарна річ і він поставив його біля стінки в такому ж зібраному стані. Далі він пам`ятає, що випив, іще одну чарку і все. Коли він прокинувся за столом то в бані вже нікого не було, а його рушниця стояла без ременя, глушника та тепловізора. Вийшовши на вулицю він побачив по праву сторону ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , а зліва був ОСОБА_7 , в руках у них нічого не було. Він запитав у ОСОБА_7 де тепловізор, на що останній сказав, ти не хвилюйся, хлопці з`їздять постріляють і все. Знаючи, що тепловізор «пристрелений» і його неможливо просто поставити на іншу зброю, у нього з ОСОБА_8 почався словесний конфлікт, а потім він помітив у його руках свій тепловізор, наказав його повернути та намагаючись його забрати між ним почалась «возня», в результаті чого елементи тепловізора випали на землю, а саме «наглазник» та кришка. Далі він зайшов до бані, в якій на той час нікого не було, взяв рушницю і так як з ОСОБА_7 , конфлікту не мав, сказав йому: «Саня поїхали додому, мені це полювання не цікаве». Це відбувалось біля входу до бані, він тримав рушницю за приклад, до нього підійшов ОСОБА_7 і коли останній взявся за дуло та тягнувся до прапорця аби розрядити рушницю, відбувся постріл. Відстань між курком рушниці і клавішею яка її розряджає незначна, і як так трапилось, що відбувся постріл пояснити не може, однак на курок він не натискав. Відстань між ними в момент пострілу була до одного метра, на довжину рушниці. Дуло рушниці в момент пострілу було направлено повз ОСОБА_7 і випущена з нього куля могла потрапити як у землю так і піти вгору. Після цього ОСОБА_7 відійшов, стояв рівно, не падав і поранення у нього він також не бачив. Вважає, що дана куля не могла прострелити ОСОБА_7 і взагалі вона ні в кого не потрапила. Він також відступив назад, де стояли ОСОБА_8 з ОСОБА_9 , та відразу відчув удар ззаду по голові, від якого втратив рівновагу і його почали бити. Більше він нічого не пам`ятає, вперше до свідомості він прийшов біля райвідділку поліції, коли його викинули з багажника «Ниви», а далі вже пам`ятає, що відкрив очі в лікарні, був роздягнутий, і хірург наказував аби зробили знімки голови, оскільки він був дуже побитий. Як з нього знімали одяг він не пам`ятає і не може сказати де він зараз. Рушницю, яку брав з собою ОСОБА_7 , того вечора він не бачив. Пострілів він більше не чув і хто поранив ОСОБА_7 сказати не може. Згідно висновку експерта, у ОСОБА_16 було дробове поранення, а у нього рушниця стріляє лише кулями, постріл дробовим зарядом здійснити неможливо. В нього карабін «ИЖ 18ММ» і калібр кулі 30.06 при потраплянні в живу мішень робить маленький отвір, і не розривається, а все висвердлює і на виході вже утворюється здоровенна дірка. Це дуже потужний постріл і навіть при дотичному пораненні від нього б нічого не залишилось. Стріляти він ні в кого не хотів, умислу не мав, в ОСОБА_7 він не цілився і не стріляв, і нікому із потерпілих він не погрожував. Того, що кажуть потерпілі не було. Після звільнення з СІЗО в лютого 2020 року, з погрозами нікому з потерпілих він не телефонував. Вину визнає лише в тому, що з його рушниці відбувся постріл. Відшкодування витрат на лікування ОСОБА_7 здійснював за фінансової можливості, через адвоката, який сказав дати кошти. Свою рушницю він не заряджав. Як гільза та патронташ з патронами потрапив до кишені його штанів, сказати не може, по приїзду в баню їх там не було. Коли їхали на полювання, то він брав патронташ з 9 чи 10 набоями, який знаходився в його сумці, оскільки в нього на той час закінчився дозвіл і він не мав права на носіння зброї. Вважає, що йому підмішали якийсь препарат, так як того дня він випив лише пляшку пива, одну чарку в дорозі та дві за столом в бані і від даної кількості спиртного не міг заснути за столом. Думає, що ті події були сплановані аби забрати тепловізор і тому його адвокат подав заяву до поліції з приводу крадіжки тепловізора та нанесення йому тілесних ушкоджень, на даний час проводиться досудове розслідування в смт. Ріпки. Після тих подій тепловізора він більше не бачив, з звукозапису розмови з ОСОБА_8 , який його дружина здійснила на диктофон, йому відомо, що він зараз у ОСОБА_9 .

Незважаючи на невизнання вини обвинуваченим у вчиненні кримінальних правопорушень, його вина знайшла своє підтвердження в судовому засіданні, вона відображена низкою доказів, яким суд дав належну оцінку.

У суді пршої інстанції потерпілий ОСОБА_7 показав, що з обвинуваченим ОСОБА_12 знайомий близько двох місяців і вони пару разів у двох ходили на полювання. У ОСОБА_7 було щеня мисливської собаки, яке він мав відвезти батьку ОСОБА_9 , а так як ОСОБА_17 були родичами ОСОБА_8 , то він 11.10.2019 року з ним зібрався відвезти щеня. ОСОБА_8 в телефонному режимі запропонував йому забрати їх спільного знайомого, ОСОБА_12 , щоб заодно сходити з ним на полювання. Він особисто зателефонував ОСОБА_12 та запропонував поїхати з ними на полювання. У нього особисто цілі піти на полювання не було, оскільки наступного дня він мав вийти на роботу, а тому збирався повернутись додому або того ж вечора, або ж наступного дня вранці. Коли він вже заїхав за ОСОБА_12 , то побачив що той же випивший, але оскільки ОСОБА_12 погодився їхати на полювання, то він також сказав йому взяти з собою зброю і все з чим останній ходив на полювання. Після цього, по дорозі заїхали в с. Бучу за ОСОБА_8 та поїхали до Булашів. Спочатку заїхали до батька ОСОБА_9 , віддали щеня, а той в гаражі налив їм по чарці, чи пив у нього ОСОБА_8 не пам`ятає, однак може сказати, що ОСОБА_12 пару чарок там випив. Після цього поїхали у баню до ОСОБА_9 . Коли зайшли до бані то там було два чоловіки: ОСОБА_9 та ОСОБА_14 , які щойно вийшли з лазні. Вони принесли з собою сумку з нарізкою і сиділи відпочивали. Всі випивали, спілкувались, він особисто не вживав спиртні напої, так як мав їхати на роботу. За столом ОСОБА_12 спочатку підтримував розмову, а через хвилин тридцять він почав себе неадекватно поводити, жарти вже не сприймав і виказував незрозумілу агресію. Він пропонував ОСОБА_12 перестати вже пити, так як той був вже неабияк п`яний, однак конфлікту за столом ніякого не було. Потім ОСОБА_12 наполегливо попросив його відкрити йому машину. Він удвох з обвинуваченим вийшов на вулицю, відкрив йому багажник, у якому знаходилась сумка з особистими речами ОСОБА_12 та розібраним мисливський карабін марки «IZH» калібру 3006, 762х63 мм. Чи була в його сумці оптика, сказати не може. ОСОБА_12 біля машини почав збирати карабін, на що він йому зауважив, що вже ніхто на полювання не поїде, адже він в стані сильного алкогольного сп`яніння. На його зауваження обвинувачений не відреагував, а коли йому здалося, що ОСОБА_12 поклав патрон до патронника, то він йому знову сказав, що тут не місце для стрільби і спробував натиснути прапорець для відкриття замка каналу ствола, щоб тихенько забрати патрон і на цьому розійтись, а оскільки ОСОБА_12 тримав ствол, то канал не відкрився, і тоді він вирішив з ним не сперечатись. Він відійшов від машини метрів на 3-4 до ОСОБА_8 , який також вийшов на вулицю слідом за ними. ОСОБА_8 стояв лицем до обвинуваченого, а він стояв боком, і тут ОСОБА_12 якось з полуприседи щось нецензурно сказав і відбувся постіл, він відчув хлопок і відразу біль. Він відразу присів як від удару і в такому положення зайшов за свій автомобіль, який стояв через пару кроків та впав на коліна. ОСОБА_8 відразу не зрозумів, що трапилось і тоді він йому сказав, що ОСОБА_12 стріляє. Після цього він піднявся і ОСОБА_8 за плечі завів його до сауни, і сказав чекати, а вони підуть спробують відібрати зброю. Хвилин через 10 забігли хлопці, сказали що зброю відібрали і треба їхати в лікарню. ОСОБА_8 сів за кермо його автомобіля, він сів на переднє сидіння, а позаду нього сів ОСОБА_14 і відвезли його до Ріпкинської центральної районної лікарні. Коли приїхали, то сили він вже втрачав, але в лікарню зайшов сам. Коли він заїхав по ОСОБА_12 додому, то той був випивший, але себе контролював, а потім по дорозі Синиця купував йому ще пиво, також пару чарок горілки він випив у батька ОСОБА_9 , а згодом ще випивав у бані за столом, то в момент пострілу він мав сильне алкогольне оп`яніння. Пам`ятає, що по дорозі на Ріпки ОСОБА_12 щось говорив, що тільки спробуйте його обібрати, але на це ніхто не звернув увагу, чи брав він з собою глушник та тепловізов, які він раніше бачив у ОСОБА_12 на полюванні, сказати не може. Він підтверджує, що дружина ОСОБА_12 через його адвоката передавала 500 доларів США, однак позов він підтримує у повному обсязі, так як він заявлений з урахуванням відшкодованої шкоди. В момент пострілу він був одягнений в куртку, яка була застібнута, її зняли коли заводили його до лікарні. На куртці з однієї сторони був вхід він куля, а з другої сторони розрив так як і по його животу.

У суді першої інстанції потерпілий ОСОБА_8 суду показав, що в жовтні 2019 року вони з ОСОБА_7 домовились відвезти собаку до його родичів у с. Присторонь Ріпкинського району і за можливості пополювати. З ОСОБА_12 на той час він знайомий близько місяця, їх познайомив ОСОБА_7 . ОСОБА_7 сам зателефонував ОСОБА_12 і запропонував поїхати на полювання та сказав взяти зброю. ОСОБА_7 заїхав за ним разом з ОСОБА_12 , який вже був випивший і вони поїхали в село. Їхавши з Києва до Ріпок вони планували піти на полювання. По дорозі він купував ще ОСОБА_12 пиво, а також коли вони завозили собаку батьку ОСОБА_9 то випили у нього ще по пару чарок. Потім вони поїхали до ОСОБА_9 , який їх чекав та у двох з ОСОБА_14 парився. В бані вони випили по 2-3 чарки, конфлікту між ними ніякого не було. Близько 21.00 год. ОСОБА_7 разом з ОСОБА_12 вийшли на вулицю, а хвилин через 5-10 вийшов і він. Коли він вийшов з лазні, то підійшов до ОСОБА_7 і ОСОБА_12 , які стояли біля автомобіля і розмовляли. В цей момент ОСОБА_12 привстав на одне коліно і складав мисливський карабін «IZH» на якому вже був приціл, а ОСОБА_7 стояв поруч. Він підійшов до них і почав казати, що вже нема сенсу їхати на полюванню, адже ОСОБА_18 добряче п`яний і полювання потрібно відмінити. Потім ОСОБА_7 на пару метрів відійшов у туалет, і він прослідував за ним, але той сказав щоб він простежив за ОСОБА_12 , аби він не вставив в карабін патрона. Повернувшись назад, він побачив що ОСОБА_12 залишався в тому ж положенні і щось робив зі зброєю, але чи зарядив її не бачив. Коли ОСОБА_7 повернувся і знову підійшов до нього, то ОСОБА_12 почав підводитись, відходячи назад, підняв, направив рушницю, щось буркнув та пролунав постріл. Чи мав він можливість у той момент забрати у ОСОБА_12 зброю, так як відстань між ними була близько 3-4 метрів сказати не може, відразу не змитикував, адже намагався допомогти ОСОБА_7 . Він відразу кинувся до ОСОБА_7 , який почав падати на землю, підвів його та повів до бані. Що в той час робив ОСОБА_12 сказати не може, адже знаходився до нього спиною, лише чув що він кричав ніби всіх постріляє. Вони з ОСОБА_7 зайшли до приміщення бані, де знаходились ОСОБА_14 з ОСОБА_9 і розповіли ситуацію. Він сказав ОСОБА_9 що потрібно забрати у ОСОБА_12 зброю та відвезти ОСОБА_7 до лікарні. Спочатку він разом з ОСОБА_9 вийшли до коридорчику перед банею, який не мав дверей і він побачив, що ОСОБА_12 вже стояв і цілився на них та щось іще казав, у зв`язку з чим вони повернулись назад, а ОСОБА_12 в слід їм кричав, що їх постріляє. Потім вони через запасний вихід, який знаходився з іншої сторони бані вийшли на подвір`я, ОСОБА_9 переліз через паркан, а він побіг на ліво по низу озера, щоб обійти ОСОБА_12 з іншої сторони і забрати рушницю. Коли він біг по низу озера, то ОСОБА_12 з ОСОБА_9 не бачив, лише чув як обвинувачений ОСОБА_9 наказував стати на коліна, а потім коли він обійшов вагончик і висунувся, то ОСОБА_12 його помітив і вже мовчки почав цілитися на нього. Він відразу сховався за кущем, що ріс біля озера. Коли обвинувачений відволікшись направив на нього зброю, то ОСОБА_9 підбіг та збив ОСОБА_12 з ніг. Тоді він також виліз, підбіг до ОСОБА_9 з ОСОБА_12 , які вже боролись та забрав карабін. Потім з бані вийшов ОСОБА_14 і вони удвох з ОСОБА_9 зв`язали обвинуваченого. Коли зв`язали ОСОБА_12 то він скоріш за все карабін відкинув під баню і там залишив. Карабін був у той час заряджений і відходячи з ним до бані, він карабін розрядив, вийнявши патрон з патронника. Куди потім дів патрон вже не пам`ятає. Далі він пішов до бані щоб відвезти ОСОБА_7 до лікарні. До лікарні вони поїхали в трьох, він за кермом автомобіля ОСОБА_7 , який сидів спереду та ОСОБА_14 , сидів на задньому сидінні. ОСОБА_9 своїм автомобілем «Ніва» повіз ОСОБА_12 до райвідділку. У кого на даний час знаходиться тепловізор сказати не може, того вечора він бачив на карабіні якийсь приціл, але що саме то було сказати не може. В той час коли він з ОСОБА_9 вийшов щоб зупинити ОСОБА_12 у нього були реальні підстави побоюватись за своє життя, оскільки той кричав, що всіх постріляє і наводив на них зброю. До поліції з заявою звернувся лише 14 жовтня 2019 року, так як в такій ситуації опинився вперше і першочергово переживав за життя ОСОБА_7 .

Потерпілий ОСОБА_9 у суді першої інстанції показав, що 11.10.2019 року його родич ОСОБА_8 разом з ОСОБА_7 , якого він до того добре знав, мали приїхати до нього в гості на полювання. Також йому повідомили, що з ними буде ще одна людина, як потім він дізнався ОСОБА_12 . Приїхали вони в трьох до нього в баню, за адресою АДРЕСА_3 близько 20-21 години вечора, в той час як він зі своїм знайомим ОСОБА_14 парились в бані. Вони зайшли до приміщення бані з одним чи двома пакетами, дістали горілку та нарізку і сіли з ними за стіл. ОСОБА_12 по зовнішньому вигляду був випивший, але зайшов нормально, за першою чаркою сказав гарний тост, а вже після 2 чи 3 чарки «поплив», почав поводити себе неадекватно, тобто його щось стало не влаштовувати і він почав обурюватись, у зв`язку з чим ОСОБА_7 забрав його та вивів на подвір`я. Він особисто йому зауважень не робив. Це пройшло хвилин 15-20. Згодом до них пішов і ОСОБА_8 , а він з ОСОБА_14 залишились в бані. Через деякий час до бані забіг ОСОБА_7 держачись за черевну порожнину, де було видно кров, а за ним ОСОБА_8 . Вони повідомили, що ОСОБА_12 стріляє і потрібно щось робити. ОСОБА_7 з ОСОБА_14 залишились у бані, а він з ОСОБА_8 почали виходити, але побачивши, що ОСОБА_12 стоїть перед банею і цілиться на них та кричить, що він всіх постріляє, повбиває, повернулись назад. З бані вони вийшли через задній вихід і він особисто пішов на ліво та перестрибнув через паркан, а куди на той час пішов ОСОБА_8 йому відомо не було. Він намагався обійти ОСОБА_12 поза бочкою, але той його побачив і почав кричати щоб він став на коліна та що зараз його застрелить, наводячи та цілячись в його сторону зброєю, яку він бачив, адже датчик руху то вмикався, то вимикався. Це тривало від 3 до 5 хвилин, відстань між ними була близько 10 м, ОСОБА_12 весь час перебував у русі в межах 3 метрів, ходив туди суди та крутвися. І раптом він відволікся в сторону озера, як він вже згодом зрозумів на ОСОБА_8 , і в цей час він підвівся, підбіг, збив ОСОБА_12 з ніг, сів на його зверху та наніс пару ударів щоб заспокоїти. Рушниця відлетіла в сторону. Після цього вони почали вдвох боротися, а потім підбіг ОСОБА_8 і вони його скрутили та зв`язали. Після цього ОСОБА_12 погрузили до його автомобіля «Нива Тайга», який не мав задніх сидінь, у зв`язку з чим обвинуваченому здалось, що його до поліції везли в багажнику. З ким грузив ОСОБА_12 до автомобіля вже не пам`ятає, адже згодом на вулицю вийшов і ОСОБА_14 . ОСОБА_8 розрядив рушницю і викинув її під баню, де вона і залишилась лежати до приїзду працівників поліції. На рушниці він бачив приціл, але чи був то саме тепловізор сказати не може. Першими територію бані залишили ОСОБА_8 , ОСОБА_7 та ОСОБА_14 , які поїхали до лікарні, а за ними виїхав він з ОСОБА_12 до поліції. Додому він повернувся один, бо ОСОБА_12 з поліції забрала швидка допомога. Заяву до поліції писав 16.10.2019 року, оскільки ОСОБА_12 почав погрожувати ОСОБА_8 з приводу зникнення тепловізора. Чому ОСОБА_12 того вечора себе так повів сказати не може, однак він мав реальні підстави побоюватись за свою життя, адже обвинувачений говорив стати йому на коліна, а також цілячись рушницею казав що застрелить. Яка марка карабіну була в руках ОСОБА_12 сказати не може. Господарство на якому розміщена баня належить йому і він давав дозвіл працівникам поліції на його огляд, а також був присутній при огляді, однак на вулиці, перед банею, вилучили просто карабін, зараз вже він вже знає, що то був «IZH-18». Коли вони всі залиши господарство, то карабін залишився лежати на вулиці. Працівники поліції вилучали карабін, але він вже був без прицілу і глушника.

Під час апеляційного розгляду потерпілі ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 підтримали свої показання.

Свідок ОСОБА_14 у суді першої інстанції показав, що точної дати та часу він не пам`ятає, але може сказати, що в 2019 році ОСОБА_9 його запросив попаритись в лазні в с. Присторонь Ріпкинського району Чернігівської області. Ввечорі після роботи вони вдвох з ОСОБА_9 відпочивали в лазні, де парились та випивали горілку. Згодом до бані зайшло ще троє чоловік, один з них був ОСОБА_8 , а двох інших він не знав, зараз може сказати, що то був обвинувачений ОСОБА_12 та потерпілий ОСОБА_7 . З собою вони мали пакети з продуктами і також щось поклали їм на стіл. В лазні конфлікту між новими людьми не було, вони в п`ятьох сиділи за столом випивали та розмовляли. Потім він разом з ОСОБА_9 зайшли до парилки, а коли вийшли то в лазні вже нікого не було. Пострілу він не чув. Згодом до бані зайшов ОСОБА_8 , а за ним ОСОБА_7 , який тримався за живіт. До лазні ОСОБА_7 заходив сам, був удягнений і видимих пошкоджень він у нього не бачив. Зі слів ОСОБА_8 , він зрозумів, що відбувся постріл і потрібно везти рятувати людину, однак вони не знають де в смт. Ріпки знаходиться лікарня. Хто саме здійснив постріл ОСОБА_8 не повідомляв. Все відбувалось в суєті, він швидко вдягся, всі вийшли на вулицю, сіли в автомобіль і поїхали в лікарню. Обвинуваченого на вулиці він не бачив, криків ніяких не чув і як скручували ОСОБА_12 він також не бачив. В лікарню поїхали на автомобілі ОСОБА_8 , який був за кермом, ОСОБА_7 сидів боком на передньому сидінні, а він позаду. Відстань від лазні до лікарні була 5 км і всі їхали мовчки, ОСОБА_7 періодично втрачав свідомість, але крові у нього він не бачив. З автомобіля ОСОБА_7 виходив сам, йому лише допомогли піднятись по сходах, а там вже його забрали медичні працівники, які на його думку і викликали поліцію. Після лікарні він з ОСОБА_8 поїхали до районного відділення поліції.

У суді першої інстанції свідок ОСОБА_19 показав, що він працює в КП Ріпкинська ЦРЛ та з приводу даного кримінального правопорушення може пояснити, що в ночі, точної дати він вже не пам`ятає, жовтня 2019 року до лікарні був доставлений ОСОБА_7 з ознаками проникаючого поранення з випадінням внутрішніх органів. В операційній було встановлено, що у пацієнта в черевній порожнині мається два отвори, один з яких він оцінив, як вхідне вогнепальне поранення зліва і з права було вихідне поранення, через яке і було випадіння внутрішніх органів. Важкий шок, внутрішньочеревна кровотеча. Вхідний отвір зліва був десь 2-2,5 см, а з права отвір 4-5 см, і випадіння органів на 10-15 см. Під час обробки рани, вилучено з черевної порожнини, декілька металічних предметів різної форми сірого та жовтого кольору, розмір яких він описував, але на даний час не пам`ятає. Дані металічні предмети він трактував як елементи заряду. На його думку та з його практики такі фрагменти бувають при кульових пораненнях, при входженні кулі. На його думку, такий характер поранень, не міг залишити дробовий заряд. Металеві частини передали працівникам поліції, які це оформили процесуальними документами. Обвинуваченого в ту ніч він не бачив і не оглядав.

Вина ОСОБА_12 також підтверджується іншими доказами, які досліджені у суді першої інстанції: даними протоколів огляду місця події від 12.10.2019 з фототаблицями до нього ( т.2 а.с.21-35, 46-59); даними протоколів огляду предметів вилучених під час ОМП від 12.10.2019 року з фото таблицями до нього (т. 2 а.с.42-45, 64-66,69-71).

Даними протоколів слідчих експериментів з потерпілим та свідками ОСОБА_9 та ОСОБА_8 підтверджується, що в ході проведення слідчого експерименту останні розповіли про обставини, які передували заподіянню вогнепального поранення в область черевної порожнини ОСОБА_20 та як свідки ОСОБА_9 та ОСОБА_8 обеззброювали ОСОБА_12 який також погрожував їм рушницею (т. 2 а.с75-78, 93-99, 102-108) .

Згідно висновку експерта №560 від 06.11.2019, кров громадянина ОСОБА_12 , 1970 року народження, відноситься до групи 0(І) з ізогемаглютинінами анти-А, анти-В за ізосерологічною системою АВ0 (т. 2 а.с.150).

Відповідно до висновків судово-психіатричного експерта №633 від 26.11.2019, та № 634 від 26.11.2019 у ОСОБА_12 на час кримінального правопорушення, у вчиненні якого він підозрюється, психічних розладів не виявлено, в стані тимчасового хворобливого розладу психічної діяльності він не знаходився, за своїм психічним станом він міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. У ОСОБА_12 під час теперішнього судово-психіатричного експертного дослідження психічних розладів не виявлено, за своїм психічним станом він може вірно сприймати обставини, які мають значення для справи, та давати про них правильні показання, у нього не виявлено психіатричних протипоказань до участі у проведенні досудового розслідування та судовому розгляді кримінального провадження, йому не показане застосування примусових заходів медичного характеру. У ОСОБА_12 клінічних ознак психічних та поведінкових розладів внаслідок вживання алкоголю з синдромом залежності не виявлено і протиалкогольне лікування йому не показане ( а.с т. 3 а.с. 6-10, 13-16).

Згідно висновку експерта №31від 22.01.2020 карабін, наданий на дослідження є вогнепальною зброєю - карабіном «IZH-18 МН» № НОМЕР_1 , калібру .30-06 Springfield (7,62x63 мм), в якому саморобним способом укорочено ствол до довжини 567 мм та приєднано прицільну планку до стволу. Карабін придатний до проведення пострілів. Сім патронів, що надані на дослідження, є боєприпасами мисливськими гвинтівочними патронами калібру .30-06 Springfield (7,62x63 мм) до нарізної мисливської вогнепальної зброї відповідного калібру. Патрони до стрільби придатні. Гільза, надана на дослідження, вилучена в ході огляду місця події з кишені штанів підозрюваного ОСОБА_12 , в приміщенні КЗ «Ріпкинська центральна районна лікарня» стріляна з карабіну «IZH-18 МН» № НОМЕР_1 , калібру .30-06 Springfield, наданого на дослідження. Відповісти на питання: «Чи стріляні фрагменти заряду, які добровільно видані ОСОБА_19 , з карабіну «ІЖ-18МН» 11.10.2019» - не представляється можливим в зв`язку з тим, що на фрагментах металу, наданих на дослідження відсутні сліди від частин зброї. Відповісти на питання: «Чи можливо вказати, скільки пострілів здійснено з наданого на дослідження карабіну «ІЖ-18 МН» 11.10.2019» - не представляється можливим, в зв`язку з відсутністю методики, яка досліджує визначення кількості пострілів. На стволі карабіну, наданого на дослідження, біля дулового зрізу наявна різьба, що свідчить про можливе використання пристрою для без шумової стрільби, полум`ягасника тощо ( т. 2 а.с.155-165).

Експерт ОСОБА_21 у судовому засіданні місцевого суду підтвердив висновки проведеної ним експертизми та зазначив, що надані на дослідження п`ять фрагментів металу могли до цього складати кулю, а саме чотири фрагменти металу сірого кольору, які виготовленні зі свинцю могли бути сердечником кулі, а найбільший фрагмент металу світлокоричневого кольору, міг бути оболонкою кулі. Експансивні кулі діють в залежності від їх виду та перешкоди в яку вони потрапляють: сама куля може просто розкритись, а можлива деформація та фрагментація кулі на маленькі металеві уламки. На деформації кулі можуть впливати надрізи на головній частині кулі, довжина ствола. З наданого на дослідження карабіну можливо здійснити постріл лише саморобним дробовим зарядом, промисловим це не передбачено. Швидкість кулі зі ствола калібру 30.06 на відстані одного метра від дулового зрізу ствола складає 825-827 м/с. На відстані одного метру, при потраплянні в перешкоду куля розкривається в будь-якому випадку, але в залежності в яку саме перешкоду вона потрапляє, вона може просто розкритись і полетіти далі, а може фрагментуватись на маленькі частини, це потрібно встановлювати експериментально. У наданому на дослідження карабіні база запирання і спускова скоба знаходяться поруч, при цьому у нього є несправність ударного спускового механізму, тобто при запиранні каналу ствола здійснюється зрив курка з боєвого взводу і відбувається постріл. При запиранні каналу ствола він сам може вистрелити не натискаючи на спусковий гачок. При цьому придатний для проведення пострілу і є вогнепальною зброєю. Чи міг відбутися постріл коли людина потягнувшись щоб розрядити карабін випадково нажала на спусковий крючок категорично відповісти не може, не виключає дану можливість.

Відповідно до висновку експерта №1334(х) від 10.02.2020, на наданій на експертизу куртці ОСОБА_7 слідів продуктів пострілу в межах чутливості використаних методів не виявлено (т.3 а.с 57-60).

Експерт ОСОБА_22 у суді першої інстанції зазначив, що відсутність на одязі слідів пороху від пострілу, відповідно до методичних рекомендацій, може свідчити про велику відстань, тобто відстань для карабіну зразка 1944 року має перевищувати 60-100 см. На одязі потерпілого слідів незгорівшого пороху він не знайшов, а тому не може дати категоричний висновок, якби постріл був би ближче метру, з рушниці 1944 року, то вони могли б бути.

Як вбачається з висновку експерта №3 від 20.12.2019 у ОСОБА_7 , 1987 р.н., згідно наданої на судово - медичну експертизу медичної документації, виявлено комплекс тілесних ушкоджень у вигляді: проникаючого наскрізного поранення живота з ушкодженням круглої зв`язки печінки, великого чіпця, шлунково - ободової зв`язки з наявністю в м`яких тканинах передньої поверхні грудної клітки і черевної порожнини множинних дрібних сторонніх тіл металевої щільності, ускладненого внутрішньочеревною кровотечею, котрі відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя в момент заподіяння. Виходячи з кількості зовнішніх ушкоджень, описаних в наданій на експертизу медичній документації на ім`я ОСОБА_7 , їх характеру та розташування, вважає, що виявлений у потерпілого комплекс тілесних ушкоджень виник в результаті одного пострілу. Судово-медичні дані, що давали б змогу судити про конкретне взаєморозташування особи яка спричинила тілесні ушкодження ОСОБА_7 та про конкретне взаєморозташування потерпілого до особи, яка спричинила йому тілесні ушкодження, відсутні. Комплекс тілесних ушкоджень, виявлений у ОСОБА_7 , виник від дії дробового снаряду, випущеного з вогнепальної зброї. Тілесні ушкодження, виявлені у ОСОБА_7 , є вогнепальними. Виходячи з кількості зовнішніх ушкоджень, описаних в наданій на експертизу медичнім документації на ім`я ОСОБА_7 , їх характеру та розташування, вважає, що у нього має місце одне проникаюче наскрізне вогнепальне поранення живота. Вогнепальне тілесне ушкодження, виявлене у ОСОБА_7 , є наскрізним. Виявлене у ОСОБА_7 вогнепальне тілесне ушкодження, не відноситься до кульового та/або осколочного. При проведенні судово-медичної експертизи не виявлено судово-медичних даних, які б могли свідчити про неодноразовість пострілів, виконаних в бік потерпілого, а тому вирішення питання даної постанови щодо послідовності спричинення вогнепальних поранень немає логічного сенсу. Приймаючи до уваги характер та локалізацію тілесних ушкоджень, виявлених у ОСОБА_7 , вважає, що після їх отримання, у разі ненадання своєчасної медичної допомоги, він міг померти через проміжок часу тривалістю від декількох годин до декількох діб, по мірі розвитку та наростання загрозливих для життя явищ. Висловитись щодо індивідуальних властивостей вогнепального снаряду та виду зброї, пострілом з якої заподіяне поранення живота, що має місце у ОСОБА_7 , не надається можливим через відсутність відповідних судово - медичних даних. Тілесне ушкодження, виявлене у ОСОБА_7 , знаходиться в зоні досяжній для власної руки, однак конкретні умови заподіяння вищевказаного тілесного ушкодження, в тому числі і заподіяння його власноручно, встановлюються, виключно, слідчими діями. При проведенні судово - медичної експертизи не виявлено даних, які б давали змогу однозначно висловитись щодо відстані, з якої було здійснено постріл. Тілесне ушкодження, виявлене у ОСОБА_7 , по давності утворення може відповідати даті 11.10.2019 р. Згідно протоколу операції, що має місце в наданій на експертизу медичній карті стаціонарного хворого №3715 хірургічного відділення Ріпкинської ЦРА на ім`я ОСОБА_7 , «рановий канал в поперечному напрямку від лівої до правої реберної дуги». При лабораторному дослідженні крові на алкоголь, взятої 11.10.2019 року у ОСОБА_7 при надходженні його до Ріпкинської ЦРЛ, алкоголь не виявлено. Тілесні ушкодження виявлені у потерпілого ОСОБА_7 не могли утворитися при падінні з висоти власного зросту як при попередньому наданні тілу прискорення, так і без такого. Вирішення питання щодо можливості утворення тілесного ушкодження, виявленого у ОСОБА_7 , при необережному поводженні з мисливським нарізним карабіном виходить за межі компетенції судово - медичного експерта і може бути вирішене слідчими діями ( т. 2 а.с137-145)

Судово-медичний експерт ОСОБА_23 , яка проводила судово-медичну експертизу відносно громадянина ОСОБА_7 , суду роз`яснила, що на момент проведення експертизи, на підставі морфологічних характеристик описаних в наданих на експертизу медичних документах, а саме історії хвороби Ріпкинської ЦРЛ та військового шпиталю м. Києва, в яких було вказано про наявність в області живота декількох отворів, за описом вхідна та вихідна рани досить великі, раневий канал з ліва на право не протяжний, невелика руйнація внутрішніх органів, наявність в м`яких тканинах множинних дрібних сторонніх тіл металевої щільності, а також характеристик металевих часток, вона прийшла до висновку та була впевнена, що комплекс тілесних ушкоджень наявних у ОСОБА_7 причинений дробовим зарядом. Маючи уже дані балістичної експертизи, що це могла бути оболонкова куля, яка при попаданні в організм розривається/розпадається і створює додаткові елементи снаряду то вона не виключає можливість утворення описаних в експертизі ушкоджень від оболонкової кулі. Відповідаючи на одинадцяте питання у висновку, а саме: «висловитись щодо індивідуальних властивостей вогнепального снаряду та виду зброї, пострілом з якої заподіяне поранення живота, що має місце у ОСОБА_7 , не надається можливим через відсутність відповідних судово-медичних даних» - це була технічна описка. Беручи до уваги, що в медичних документах було зазначено про наявність в м`яких тканинах множинних металевих частини, то виходить що куля розірвалася. Ідентифікація раневого снаряду, це прерогатива балістичної експертизи і маючи її висновок, вона не виключає, що мало місце кульове поранення.

Дослідженні у суді першої інстанції докази підтверджують ті обставини, що обвинувачуваний ОСОБА_12 , на грунті раптово виниклих особистих неприязних відносин умисно здійснив один постріл з карабіну в живіт потерпілому, чим спричинив йому тілесні ушкодження у вигляді проникаючого поранення живота з ушкодженням у вигляді проникаючого наскрізного поранення живота з ушкодженням круглої зв`язки печінки, великого чіпця, шлунково-ободової зв`язки з наявністю в м`яких тканинах передньої поверхні грудної клітки і черевної порожнини множинних дрібних сторонніх тіл металевої щільності, ускладненого внутрішньочеревною кровотечею, які відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя в момент заподіяння. ОСОБА_12 виконав усі дії, як вважав необхідними для доведення злочину до кінця, проте злочин не було закінчено з причин, що не залежали від його волі.

Отже, суд першої інстанції, дослідивши, перевіривши та проаналізувавши в судовому засіданні всі вищевказані докази в їх сукупності, як такі, що узгоджуються між собою та не викликають сумніву, правильно дійшов висновку про необхідність кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_12 за ч. 2 ст. 15 ч.1 ст.115, ч. 1 ст. 129 КК України, як закінчений замах на умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині ОСОБА_7 та у погрозі вбивством ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , з чим погоджується і колегія суддів.

Що стосується вимог апеляційної скарги захисника, в частині незгоди з кваліфікацією органами досудового розслідування та судом дій ОСОБА_12 за ч.2 ст.15, ч. 1 ст. 115 КК України у зв`язку з відсутністю в обвинуваченого умислу на протиправне заподіяння смерті потерпілому ОСОБА_7 та необхідності перекваліфікації дії ОСОБА_12 за ст. 128 КК України, як необережне тяжке або середньої тяжкості тілесне ушкодження та призначення покарання саме за санкцією цієї статті, апеляційний суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Як убачається з роз`яснень Верховного суду України щодо правильного та однакового застосування норм матеріального та процесуального законодавства, які містяться в пункті 18 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про виконання судами України законодавства і Постанов Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироків» зі змінами та доповненнями, суд вказав, що мотивування у вироку висновків щодо кваліфікації злочину полягає у зіставленні ознак установленого судом злочинного діяння і ознак злочину, передбаченого тією чи іншою статтею кримінального закону, його частиною або пунктом, і формулюванні висновку про їх відповідність.

Відповідно до ст. 15 КК України та п.п.4, 22 постанови Пленуму Верховного Суду України « Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи» №2 від 07 лютого 2003 року, закінчений замах на умисне вбивство особи може бути вчинено лише з прямим умислом, тобто коли винна особа усвідомлювала суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачала його суспільно небезпечні наслідки і бажала їх настання.

Відповідно до положень пунктів 4, 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 07 лютого 2003 року № 2 « Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи» вирішуючи питання про те, з прямим чи непрямим умислом діяв винуватий (спрямованість умислу винуватого), необхідно зважати на сукупність всіх обставин вчиненого діяння і враховувати не тільки поведінку винуватого до, під час і після злочину, його взаємини з потерпілим, що передували події, характер поранень (поранення життєво важливих органів), заподіяних потерпілим, а й спосіб вчинення злочину, засоби і знаряддя злочину.

Слід мати на увазі, що спосіб відображає насамперед причинний зв`язок між діяннями і наслідками (у матеріальних складах злочину).

Певна залежність між способом і метою вчинення тих чи інших діянь виявляється в тому, що спосіб і засоби вчинення злочинів обираються особою відповідно до поставленої цілі. Ціль є передумовою усвідомлення особою результатів і наслідків своїх діянь, що проявляє свою конкретизацію в способі вчинених діянь.

Про наявність прямого умислу можуть свідчити, зокрема, конкретні діяння винуватого, які завідомо для нього повинні були потягти смерть потерпілого, і які, або дійсно потягли смерть потерпілого, або не привели до смертельного наслідку лише в силу обставин, які не залежали від його волі.

Виходячи з обставин даного кримінального провадження, між обвинуваченим ОСОБА_12 та потерпілим ОСОБА_7 конфлікт виник миттєво, в ході якого обвинувачений, умисно здійснив один постріл з карабіну, після чого не намагався допомогти потерпілому, а продовжив погрожувати зброєю іншим потерпілим.

Крім того, з досліджених в суді першої інстанції доказів вбачається, що між обвинуваченим та потерпілим протягом всього вечора взагалі ніяких конфліктних ситуацій не виникало, проте обвинувачений здійснив постріл з карабіну у ОСОБА_7 ..

Вказана поведінка обвинуваченого та потерпілого ОСОБА_7 до конфлікту та під час нього, той факт, що конфлікт розпочався не тільки за відсутності навіть малозначного приводу, а й взагалі безпричинно, тяжкість отриманих потерпілим тілесних ушкоджень, їх локалізація, спосіб завдання, а також відсутність даних про наявність конфлікту з потерпілим до безпосередньої події, свідчать про те, що обвинувачений не відчував реальної загрози з боку ОСОБА_7 та свідчать про наявність в діях обвинуваченого прямого умислу на заподіяння смерті потерпілому ОСОБА_7 .

Враховуючи характер, послідовність, рішучість і динамічність дій, вчинених обвинуваченим, спосіб нанесення тілесних ушкоджень, використання у якості знаряддя злочину вогнепальної зброї, тілесні ушкодження, які потерпілому завдані, а також поведінку обвинуваченого, який швидку допомогу потерпілому ОСОБА_7 не викликав, припинив свої дії лише після того, як вчинив усі дії, які вважав необхідними для вбивства потерпілого ОСОБА_7 - усе це в сукупності свідчить про те, що ОСОБА_12 мав прямий умисел на позбавлення життя потерпілого.

Діяння, до яких вдався обвинувачений, не дають підстав вважати, що він мав намір спричинити потерпілому будь-які тілесні ушкодження, вони (діяння) були завідомо для нього такими, що потягнуть смерть потерпілого, які в одному випадку досягли своєї мети, а в іншому не привели до смертельного наслідку лише в силу обставин, які не залежали від його волі, оскільки потерпілому ОСОБА_7 було своєчасно надано медичну допомогу.

Апеляційний суд вважає, що в даному випадку характер, послідовність та динамічність дій ОСОБА_12 , його поведінка до, під час і після вчинення злочину, локалізація та тяжкість тілесних ушкоджень у потерпілого, механізм їх спричинення, знаряддя злочину свідчать про те, що ОСОБА_12 мав умисел саме на позбавлення життя потерпілого ОСОБА_7 , і вчинив для цього всі необхідні дії, які були для нього завідомо такими, що потягнуть смерть потерпілого, однак смерть ОСОБА_7 не настала з причин, які не залежали від його волі. За своїми ознаками це діяння становить склад злочину, передбачений ч.2 ст. 15, ч.1 ст.115 КК України, що виключає кваліфікацію його дій за ст. 128 КК України.

Відсутність кулі не спростовує доведеність вини ОСОБА_12 у вчинення інкримінованих йому кримінальних правопорушень.

Твердження обвинуваченого, що постріл в ОСОБА_7 міг відбутися через несправність механізму спростовуються наведеною вище сукупністю доказів, а саме висновками судово-медичних експертиз, показаннями потерпілих та свідків, які узгоджуються між собою та не мають протиріч.

Безпідставними також є й доводи апеляційної скарги захисника про відсутність в діях ОСОБА_12 складу кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 129 КК України.

Враховуючи обстановку, що склалася після поранення ОСОБА_7 , а також дії обвинуваченого, який направляв заряджений карабін на ОСОБА_24 та ОСОБА_9 лаявся у їх бік та вимагав стати на коліна, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що у них були реальні побоювання здійснення погроз їх вбивства.

На переконання колегії суддів не знайшли підтвердження у ході апеляційного розгляду й твердження апелянта щодо критичної оцінки ним показань потерпілих ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , оскільки останні є родичами та є заінтересованими особами в даному кримінальному провадженні та заяви по факту погрози їм вбивством, були написані через досить тривалий період після інциденту.

Так, колегією суддів з`ясовано, що показання потерпілих ОСОБА_8 та ОСОБА_9 є послідовними, логічними та узгоджуються з іншими матеріалами кримінального провадження. Підстав обмовляти обвинуваченого у них немає.

Крім того, з показань потерпілих встановлено, що конфлікт між ними та обвинуваченим відбувся у дворі і тому свідок ОСОБА_14 його не бачив. Крім того, сам свідок ОСОБА_14 вказував на те, що обставин виникнення конфлікту та здійснення пострілу він не бачив. Отже підстав для повторного допиту свідка ОСОБА_14 як про це клопотала сторона захисту об`єктивно не було.

Інші доводи скарги повторюють лінію захисту в суді першої інстанції, а тому є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

Суд апеляційної інстанції розцінює не визнання обвинуваченим своєї провини у скоєнні інкримінованих кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115, ч. 1 ст. 129 КК України, як обраний засіб захисту від пред`явленого обвинувачення і бажання уникнути відповідальності за скоєне.

Вирішуючи питання про призначення міри покарання обвинуваченому, суд першої інстанції врахував обставини та тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, який раніше не судимий, на обліку у лікарів наркологів та психіатра не перебуває, перебував на обліку в ГУНП м. Києва, як власник мисливського нарізного карабіну «ИЖ-18МН» к-р НОМЕР_2 на мав дозвіл на зберігання зброї терміном дії до 27.02.2019 року, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, за відсутності обставин, які б пом`якшували покарання, та з урахуванням обставини, яка його обтяжує вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.

Отже, коли кримінально процесуальний та кримінальний закон застосовані правильно і покарання призначено відповідно до вимог ст. 65 КК України, колегія суддів не знаходить підстав для скасування вироку суду перекваліфікації дій винного та закриття кримінального провадження, як про це просить сторона захисту.

Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає, що апеляційні скарги захисників підлягають до часткового задоволення, а вирок суду зміні.

Керуючись ст., ст. 371, 404, 407, 418, 419 КПК України судова колегія,-

У Х В А Л И Л А:

Захиснику ОСОБА_13 поновити строк на апеляційне оскарження.

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_13 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_12 - залишити без задоволення, а вирок Чернігівського районного суду Чернігівської області від 14 червня 2021 року щодо ОСОБА_12 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців, а засудженим, який утримується під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_25 ОСОБА_4