Кримінальне провадження № 194/1499/20
Номер провадження № 1-кп/194/26/21
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
01 жовтня 2021 року м. Тернівка

Тернівський міський суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Тернівського міського суду Дніпропетровської області кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 28 жовтня 2020 року за № 0000332 за обвинуваченням
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Пластун, Тернейського району, Приморського краю, громадянина України, з загальною середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, інваліда ІІ групи, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого: АДРЕСА_2 , раніше судимого:
- 25.06.1996 р. Центрально-міським районним судом м.Горлівки Донецької області за ч.ч.2,3 ст.140, ч.3 ст.193, ч.2 ст.145, ст.42 КК України до позбавлення волі на строк 4 роки з конфіскацією майна;

- 30.04.1999 р. Центрально-міським районним судом м.Горлівки Донецької області за ч.3 ст.140, ч.2 ст.141, ч.2 ст.42, ст.43 КК України до позбавлення волі на строк 6 років з конфіскацією майна;

-04.12.2007 р. Центрально-міським районним судом м.Горлівки Донецької області за ч.2 ст.186, ч.2 ст.190, ст.353, ч.1 ст.309, ч.1 ст.70 КК України до позбавлення волі на строк 4 роки 6 місяців;

- 30.07.2008 р. Микитовським районним судом м. Горлівки Донецької області за ч.1 ст.15, ч.3 ст.289, ч.3 ст.289, ч.1 ст.70, ч.4 ст.70 КК України до позбавлення волі на строк 10 років з конфіскацією майна;

- 24.03.2010 р. Центрально-міським районним судом м.Горлівки Донецької області за ст.198, ч.4 ст.70 КК України до позбавлення волі на строк 10 років з конфіскацією майна;

- 23.12.2019 р. Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч.1 ст.309 КК України до позбавлення волі на строк 1 рік 6 місяців, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік. Ухвалою Павлоградського міськрайонного суду від 28 липня 2020 року пом`якшено покарання призначене вироком Павлоградського міськрайонного суду від 23 грудня 2019 року та призначено покарання ОСОБА_3 у вигляді 3 років обмеження волі;

- 02.09.2020 р. Першотравенським міським судом Дніпропетровської області за ч.1 ст.309, ч. 4 ст. 70 КК України до обмеження волі на строк 3 років 6 місяців, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік;

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,
за участю: прокурора ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 ,
В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_3 27 жовтня 2020 року, перебуваючи біля магазину «Калоша», розташованого по вул. Харківська, буд. 62-а в м. Тернівка Дніпропетровської області, приблизно о 13-10 годині побачив, що з правого боку від входу до вищевказаного магазину стоїть на підніжці велосипед марки «Titan» моделі «Tornado 26», який належить ОСОБА_5 , та яким на той час користувався його малолітній син ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який залишив велосипед, зайшовши до приміщення магазину. Після чого, ОСОБА_3 , по раптово виниклому злочинному умислу, спрямованому на незаконне збагачення шляхом таємного викрадення чужого майна, скориставшись тим, що поруч з велосипедом нікого немає та за його злочинними діями ніхто не спостерігає, з метою доведення свого злочинного умислу до кінця, підійшов до вказаного велосипеду та знявши з підніжки сів на нього та поїхав по вул. Харківська м. Тернівка Дніпропетровської області. З місця злочину зник, чим заподіяв ОСОБА_5 майнову шкоду на суму 3728,08 грн.

Обвинувачений ОСОБА_3 , допитаний у судовому засіданні, винним себе у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України не визнав, однак пояснив, що визнає себе винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України. Пояснив, що дійсно 27.10.2020 року біля магазину «Калоша», розташованого по вул. Харківська, буд. 62-а в м. Тернівка, Дніпропетровської області, взяв велосипед та поїхав на ньому. При цьому, зазначив, що він впевнився, що малолітній зайшов до магазину, а дві особи, які стояли напроти магазину відволіклися, один з яких ОСОБА_7 , та перестали звертати увагу на нього, тоді він підійшов до велосипеду, сів на нього та поїхав на ньому, і повернув в провулок Кренкеля. Також, зазначив, що за ним ніхто не біг, уваги на нього не звертав та не кричав щоб він повернув велосипед, наміру на відкрите викрадення велосипеду у нього не було. В подальшому потерпілий прийшов до нього додому, та сказав щоб він повернув йому велосипед, на що він віддав потерпілому велосипед. Потім вони усі разом проїхала до відділку поліції, де він в усьому зізнався. Також, зазначив, що він вважає, що дитина не мала можливості за дві хвилини, як остання зазначає, зайти до магазину, скупитися і вийти з нього. Крім того, при слідчому експерименті видно, що по дорозі по якій показує дитина, що він їхав на велосипеді, постійно рухаються автомобілі і стоїть шум, що спростовує той факт, що він нібито міг почути крик дитини, яка кричала не голосно. З переліком та вартістю викраденого майна згоден. Просив застосувати до нього ст. 69 КК України.
Винуватість обвинуваченого в скоєнні інкримінованого йому діяння знайшла своє підтвердження та підтверджується наступними дослідженими у судовому засіданні доказами.

Потерпілий ОСОБА_5 , допитаний в судовому засіданні, суду показав, що 27.10.2020 року він попросив свого сина з`їздити в магазин за покупками та у сина біля магазину «Калоша», розташованого по вул. Харківська в м. Тернівка Дніпропетровської області, вкрали велосипед марки «Titan». Син прийшов додому та розповів, що бачив як обвинувачений їхав на його велосипеді, син йому кричав та біг за ним, але обвинувачений не зупинився. Потім він з сином поїхали машиною шукати велосипед та знайшли його у сараї на території домоволодіння обвинуваченого ОСОБА_3 , який на його вимогу сам викотив велосипед та віддав їм, після чого вони разом з обвинуваченим поїхали до поліції. Просив призначити ОСОБА_3 не суворе покарання.

Малолітній свідок ОСОБА_6 , допитаний у судовому засіданні в присутності педагога та законного представника, суду показав, що йому батько подарував на день народження велосипед. Восени він поїхав на велосипеді до магазину «Калоша», який розташований по вул. Харківська в м. Тернівка Дніпропетровської області, та бачив біля магазину обвинуваченого ОСОБА_8 , який сидів і пив пиво. Велосипед він залишив біля магазину та зайшов в середину магазина, а коли вийшов з магазину, то велосипеда не було. В подальшому, побачивши в метрах тридцяти обвинуваченого, який їхав на його велосипеді по вул. Харківська, він побіг за ним і почав кричати йому та просити віддати велосипед, але ОСОБА_8 показав йому палець. Потім ОСОБА_8 на його велосипеді біля кафе повернув наліво та уїхав. Також, свідок зазначив, що прийшовши додому він розповів все батькові і вони разом пішли шукати велосипед, який знайшли в сараї домоволодіння, розташованого по АДРЕСА_2 .

Свідок ОСОБА_9 , допитана в судовому засіданні, суду показала, що вона бачила свідка один раз на АДРЕСА_3 , коли обвинувачений під`їхав на велосипеді. Свідок зазначила, що номеру телефону та місце його проживання вона не знає.

Свідок ОСОБА_10 , допитана в судовому засіданні, суду показала, що вона не пам`ятає точної дати та часу коли сталася подія, однак пам`ятає, як до магазину зайшов хлопчик, скупився та вийшов з магазину. Більше нічого не бачила. Вже від батька хлопчика, вона дізналася, що вкрали велосипед. Обвинувачений в той день в магазині не скуплявся.

Свідок ОСОБА_11 , допитаний у судовому засіданні, суду показав, що він є сусідом обвинуваченого, восени 2020 року бачив ОСОБА_3 по АДРЕСА_3 , який тримав в руках велосипед марки «Україна», зеленого кольору, щоб велосипед був спортивний він не пам`ятає.

Свідок ОСОБА_7 , допитаний у судовому засіданні, суду показав, що він не є близьким родичем обвинуваченого та знає його поверхнево. Десь в листопаді 2020 року, близько полудня, у приватному секторі біля магазину «Калоша» по вул. Харківська в м. Тернівка, Дніпропетровської області, бачив обвинуваченого, який сидів за столиком. Він ще з одним чоловіком стояли напроти магазину та пили каву, та в процесі чого він звернув увагу на те, що дитина під`їхала на велосипеді до магазину « ІНФОРМАЦІЯ_3 » і зайшла у магазин. Через деякий час, обвинувачений підійшов до підліткового спортивного велосипеду темно червоного кольору (темно вишневого кольору) та сів нього і поїхав на велосипеді вгору. Свідок також зазначив, що коли він відволікся, обвинувачений зник з його зору. Тому він вважає, що останній повернув у перший провулок від магазину. Дитина, 11-12 років, невисокого зросту, середньої статури, вийшла з магазину та почала шукати велосипед і тоді йому стало зрозуміло, що обвинувачений вкрав велосипед. Також, свідок зазначив, що коли дитина вийшла з магазину, обвинуваченого вже не було. Потім дитина пішла пішком за магазин вниз і повернула у провулок, при цьому дитина не бігла за обвинуваченим та не кричала. Він не знає чи бачив обвинувачений їх.

-витягом з ЄРДР № 0000332 за ч. 2 ст. 185 КК України, з якого видно, що 27.10.2020 року приблизно о 13-10 годині, ОСОБА_3 , знаходячись біля магазину «Калоша», розташованого по вул. Харківська, 62-а в м. Тернівка, Дніпропетровської області, повторно, таємно, шляхом вільного доступу скоїв крадіжку майна ОСОБА_5 , спричинивши тим самим майнову шкоду на суму 4800 грн. ( т. 2 а.с. 1);

- протоколом огляду від 27.10.2020 року та доданої до нього фототаблиці, з яких вбачається, що об`єктом огляду було місце події, а саме ділянка місцевості, розташована перед входом в магазин « ІНФОРМАЦІЯ_3 » по вул. Харківська, буд. 62-а в м. Тернівка, Дніпропетровської області. Зі слів ОСОБА_5 велосипед марки «Titan» стояв під першим вікном від входу в магазин (т. 2 а.с. 7-9);

- протоколом огляду предмету від 02.11.2020 року та доданої до нього фототаблиці, з яких вбачається, що предметом огляду був велосипед марки «Titan», моделі «Tornado», чорного кольору із вставками червоного,на рамі велосипеда маються надписи «Titan Tornado» supersport, який ОСОБА_5 добровільно надав для огляду (т. 2 а.с. 17-18);

- постановою слідчого СВ Тернівського ВП ПВП ГУНП в Дніпропетровській області від 02.11.2020 р. про визнання речовими доказами і долучення до провадження речового доказу, з якого видно, що речовим доказом по кримінальному провадженню № 0000332 визнано велосипед «Titan Tornado», який повернуто під зберігальну розписку потерпілому (т. 2 а.с. 19);

- зберігальною розпискою ОСОБА_5 від 02.11.2020 р., з якої видно що ОСОБА_5 отримав від працівників поліції велосипед «Titan Tornado» та зобов`язався його зберігати (т. 2 а.с. 20);

- висновком судової товарознавчої експертизи № 19/104-17/2/12.1/473 від 04.11.2020 року, з якого вбачається, що ринкова вартість велосипеду марки «Titan» моделі «Tornado 26» на момент вчинення злочину, а саме на 27.10.2020 року, могла складати 3728,08 грн. (т. 2 а.с. 25-27);
- протоколом слідчого експерименту від 06.11.2020 р. з відеозаписом до протоколу, з якого вбачається, що малолітній свідок ОСОБА_6 показує, де він біля магазину «Калоша», бачив обвинуваченого ОСОБА_8 , який сидів за столом. Також, показав, де він залишив біля магазину велосипед, а коли вийшов з магазину, то велосипеда не було.

Однак суд, не бере як доказ слідчий експеримент в частині, де дитина, показала, де він (в метрах тридцяти) побачив обвинуваченого, який їхав на його велосипеді по вул. Харківська, за яким він побіг і почав кричати йому та просити віддати велосипед, але ОСОБА_8 показав йому палець. Потім показав куди повернув ОСОБА_8 на його велосипеді та уїхав. Також, відтворив яким чином він кричав обвинуваченому. Так, слідчий експеримент в цій частині протирічить свідченням обвинуваченого ОСОБА_3 та свідка ОСОБА_7 , які дають послідовні та аналогічні покази (т. 2 а.с. 31-33);

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 26.11.2020 р., з якого видно, що ОСОБА_5 за загальними рисами обличчя впізнає особу зображену на знімку під № 2 ( ОСОБА_3 ) (т. 2 а.с. 63-66);

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 26.11.2020 р., з якого видно, що неповнолітній ОСОБА_6 за загальними рисами обличчя впізнає особу зображену на знімку під № 4 ( ОСОБА_3 ) (т. 2 а.с. 67-70);

- постановою слідчого СВ Тернівського ВП ПВП ГУНП в Дніпропетровській області від 26.11.2020 року про зміну кваліфікації, згідно з якою дії ОСОБА_3 по кримінальному провадженню перекваліфіковані з ч. 2 ст. 185 КК України на ч. 2 ст. 186 КК України (т. 2 а.с. 75).

Судом з`ясовано фактичні дані, що містяться у показах обвинуваченого, потерпілого, допитаних у справі свідків, а також дані, які відображені у протоколах слідчих дій, висновку експерта і письмових доказах, оцінено такі докази на предмет їх належності, допустимості, достовірності та достатності для вирішення питань, передбачених ст. 368 КПК України.
Судом також врахована позиція ЄСПЛ, викладена у рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978 р., «Кобець проти України» від 14.02.2008 р., «Коробов проти України» від 21.10.2011 р., що при оцінці доказів суд застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.
Одним із завдань кримінального провадження є повний та неупереджений судовий розгляд з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений (ст. 2 КПК України).
Як вбачається з обвинувального акту, дії ОСОБА_3 кваліфіковані за ч.2 ст.186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений повторно.
Прокурором в судовому засіданні таке обвинувачення підтримано, зміна обвинувачення, відповідно до ст.ст. 338,341 КПК України, до суду не надходила.
За ч. 1 ст. 337 КПК України, судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею.
З метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження (ч. 3 ст. 337 КПК України).
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України не визнав, стверджував, що визнає вчинення ним крадіжки, оскільки наміру на відкрите викрадення велосипеду у нього не було, та коли він викрав велосипед, на нього ніхто не звертав уваги, за ним ніхто не біг та не кричав.

Крім того, суд приймає до уваги покази свідка ОСОБА_7 , який попереджений про кримінальну відповідальність за ст.ст. 384, 385 КК України, з яких видно, що він бачив обвинуваченого, який біля магазину «Калоша», розташованого по вул. Харківська в м Тернівка, Дніпропетровської області, сів на велосипед та поїхав на ньому вгору. Коли дитина вийшла з магазину і почала крутитися та шукати велосипед, він зрозумів, що велосипед вкрали, обвинуваченого вже не було. Дані покази свідка ОСОБА_7 спростовують покази малолітнього свідка ОСОБА_6 надані у судовому засіданні за участю соціального педагога та законного представника, а також проведений за його участі слідчий експеримент в частині, що дитина вийшла з вказаного вище магазину, побачила обвинуваченого і побігла за ним та почала кричати обвинуваченому щоб той повернув йому велосипед, а обвинувачений показав йому палець і уїхав.

Стороною обвинувачення не надано суду переконливих доказів, які б спростували вищевказані доводи обвинуваченого ОСОБА_3 , та покази свідка ОСОБА_7 , які один від одного не відрізнялися та протирічать показам малолітнього свідка ОСОБА_6 і частково проведеному слідчому експерименту.

Згідно з ч.ч. 2, 4ст. 17 КПК України, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.

Виходячи з положень ст. 186 КК України, грабіж це відкрите викрадення чужого майна. При цьому викрадення вважається відкритим, якщо воно вчиняється у присутності власника майна або особи, у віданні чи під охороною якої перебуває майно, і винний усвідомлює, що ці особи розуміють сутність його злочинних дій. Грабіж вважається закінченим злочином з моменту заволодіння майном і таким моментом визнається поява у злочинця реальної початкової можливості розпоряджатися вилученим майном.

Суб`єктивна сторона злочину, передбаченого ст. 186 КК України, характеризується наявністю у винної особи прямого умислу на протиправне заволодіння чужим майном і корисливим мотивом. Змістом умислу грабіжника охоплюється усвідомлення того факту, що вчинювані ним дії здійснюються в умовах очевидності - вони мають відкритий для потерпілого або інших осіб характер. При цьому винний ігнорує цю обставину.

З об`єктивної сторони грабіж характеризується відкритим способом викрадення чужого майна, що здійснюється у присутності інших осіб, які розуміють протиправний характер дій винного, а він, у свою чергу, усвідомлює цю обставину.

Крім того, згідно з п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України № 10 від 06.10.2009 р., крадіжка (таємне викрадення чужого майна) - це викрадення, здійснюючи яке, винна особа вважає, що робить це непомітно для потерпілого чи інших осіб.

Грабіж - це відкрите викрадення чужого майна у присутності потерпілого або інших осіб, які усвідомлюють протиправний характер дій винної особи, яка у свою чергу усвідомлює, що її дії помічені і оцінюються як викрадення.

Розрізняючи крадіжку і грабіж, слід виходити зі спрямованості умислу винної особи та даних про те, чи усвідомлював потерпілий характер вчинюваних винною особою дій.

Так, будь-яких ознак об`єктивної сторони кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України судом не встановлено.

При цьому, встановлені у судовому засіданні обставини свідчать, що дії ОСОБА_3 , які були розпочаті так і закінчені як крадіжка, вчинена повторно, повністю охоплюються диспозицією ч. 2 ст. 185 КК України.

Отже, суд вважає за необхідне перекваліфікувати дії обвинуваченого ОСОБА_3 з ч.2 ст. 186 КК України на ч. 2 ст. 185 КК України, оскільки кваліфікуюча ознака як відкрите викрадення не знайшла своє підтвердження.

Аналізуючи дослідженні в судовому засіданні докази, показання обвинуваченого, потерпілого та свідків, суд приходить до висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_3 в скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.

Відповідно до вимог ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Згідно з ст. 65 КК України суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до ч. 4 ст. 12 КК України обвинувачений ОСОБА_3 скоїв злочин невеликої тяжкості.

Дослідженням особи обвинуваченого ОСОБА_3 встановлено, що він громадянин України, раніше судимий, у тому числі і за корисливі кримінальні правопорушення, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, не працює, за місцем проживання характеризується посередньо, має хронічне захворювання та є інвалідом другої групи внаслідок загального захворювання.

Відповідно до вимог ст. 66 КК України обставинами, пом`якшуючими покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд визнає наявність хронічних захворювань.
Суд вважає, що у обвинуваченогоОСОБА_3 щирого каяття не має, оскільки така обставина носить лише формальний характер. Так, розкаяння передбачає, окрім визнання особою факту вчинення кримінального правопорушення, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому певному кримінальному правопорушенні, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинно виражатися в намаганні особи відшкодувати завдані кримінальним правопорушеннямзбитки, бажанні виправити наслідки вчиненого. Факт щирого каяття особи у вчиненні кримінального правопорушенняповинен знайти своє відображення в матеріалах кримінального провадження. Однак, всупереч твердженням обвинуваченого щодо щирого каяття, у матеріалах справи відсутні дані на підтвердження того, що обвинувачений добровільно з власної ініціативи повернув потерпілому майно, а навпаки останній повернув майно на вимогу потерпілого.

Відповідно до вимог ст. 67 КК України, обставинами, які обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд визнає рецидив злочинів.
Суд приходить до висновку про неможливість застосування до обвинуваченого ст. 69 КК України, внаслідок тільки однієї обставини, яка пом`якшує покарання.

Реалізуючи принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, враховуючи ступень тяжкості скоєного кримінального правопорушення, особи обвинуваченого, який неодружений, за місцем мешкання охарактеризований посередньо, раніше судимий, у тому числі і за корисливі кримінальні правопорушення, на шлях виправлення не став та вчинив нове, корисливе кримінальне правопорушення в період іспитового строку, на обліку у лікаря психіатра та лікаря нарколога не перебуває, не працює, має хронічне захворювання, є інвалідом другої групи, обставин, які пом`якшують покарання: наявність хронічних захворювань, та обставин, яка обтяжує покарання: рецидив злочинів,обставин скоєння кримінального правопорушення та відношення до скоєного, думки потерпілого, який просив призначити не суворе покарання, суд призначає покарання ОСОБА_3 в межах санкції за ч. 2 ст. 185 КК України із застосуванням положень ч. 1 ст. 71 КК України у виді позбавлення волі на певний строк, як необхідне і достатнє для його виправлення і перевиховання.
Крім того, оскільки обвинувачений ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення після винесення вироку Першотравенським міським судом Дніпропетровської області від 02.09.2020 року, тому суд призначає остаточне покарання у відповідності до ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків, та до призначеного покарання за цим вироком частково приєднує невідбуту частину покарання за вироком Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 02.09.2020 р. іостаточно призначає покарання у виді позбавлення волі.

Відповідно до п. 2 ч. 4 ст. 374 КПК України, передбачено прийняття рішення щодо заходів забезпечення кримінального провадження, узв`язку з чим, з метою необхідності запобігання спробам переховуватися від суду, суд вважає за доцільне клопотання прокурора задовольнити та запобіжний захід, до набрання вироком законної сили, ОСОБА_3 залишити раніше обраний тримання під вартою. При цьому судом враховується те, що обвинувачений не працює, офіційного джерела доходу не має, неодружений, стан здоров`я обвинуваченого не перешкоджає його перебуванню у місці попереднього ув`язнення.
Строк відбуття покарання обвинуваченому ОСОБА_3 обчислювати з моменту фактичного затримання - з 27.11.2020 року.
Цивільний позов не заявлений.

Питання про судові витрати суд вирішує відповідно до ст.ст. 118, 122 КПК України.
Долю речових доказів суд вирішує у відповідності зі ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 369-371, 373, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Визнати ОСОБА_3 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.71 КК України за сукупністю вироків, до призначеного покарання частково приєднати не відбуте покарання за вироком Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 02.09.2020 року, та остаточно призначити ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки 4 місяці.

Запобіжний захід, до набрання вироком законної сили, ОСОБА_3 залишити раніше обраний тримання під вартою.
Строк відбуття покарання обвинуваченому ОСОБА_3 обчислювати з моменту фактичного затримання - з 27.11.2020 року.
Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженця с. Пластун, Тернейського району, Приморського краю, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого: АДРЕСА_2 , на користь держави витрати, пов`язані із залученням експерта на проведення судової товарознавчої експертизи (одержувач платежу: УК у Чечелівському районі м. Дніпра/24060300, номер рахунку: UA0004008, , найменування установи банку: Казначейство України (ЕАП), код бюджетної класифікації доходу: інші надходження, призначення платежу: за експертизу № 19/104-17/2/12.1/473 від 04.11.2020 року у розмірі 653,80 грн..
Речовий доказ - велосипед марки «Titan Tornado», який знаходиться на зберіганні у потерпілого ОСОБА_5 , залишити останньому за належністю.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.
Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду через Тернівський міський суд Дніпропетровської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Головуючий суддя: ОСОБА_1