Номер провадження: 11-кп/813/1205/21
Номер справи місцевого суду: 500/7925/18
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.09.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу обвинуваченогоОСОБА_7 на вирок Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 02.02.2021 року відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ізмаїл Одеської області, громадянина України, не одруженого, із середньо-спеціальною освітою, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, а в останнє:
-01.10.2018 року Ізмаїльським міськрайонним судом Одеської області за ч.3 ст.15, ч.3 ст.185 КК України до позбавлення волі на строк 3 роки, на підставі ст.ст.75,76 КК України від відбуття покарання звільнений з випробувальним терміном 1 рік 6 місяців,
визнаного винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 185, ч.3 ст.185, ч.1 ст.162 КК України та призначити йому покарання:
-за ч.2 ст.185 КК України у вигляді позбавлення волі строком на 2 роки;
-за ч.3 ст.185 КК України у вигляді позбавлення волі строком на 4 роки;
-за ч.1 ст.162 КК України у вигляді обмеження волі строком на 1 рік;
Відповідно до ч.1 ст.70 КК України ОСОБА_7 визначено покарання за сукупністю злочинів поглинення менш суворого покарання більш суворим за сукупністю злочинів, вчинених до постановлення вироку Ізмаїльським міськрайонним судом Одеської області від 01.10.2018 року у вигляді 4 років позбавлення волі.
На підставі ч.1 ст. 71 КК України до покарання за цим вироком частково приєднано з невідбутої частини покарання за вироком Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 01.10.2018 року і остаточно призначено покарання у вигляді 4 років 6 місяців позбавлення волі.
Строк покарання ОСОБА_7 у виді позбавлення волі обчислюється з дня фактичного його затримання та взяття під варту, зарахувавши йому таким чином у строк покарання строк попереднього ув`язнення, згідно ч.5 ст.72 КК України, виходячи з розрахунку день за день, з 17.12.2019 року до набрання вироком Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 02.02.2021 року законної сили.
Також даним вироком вирішено питання речових доказів та судових витрат,-

установив

Зміст оскарженого судового рішення.
Відповідно до вироку місцевого суду, 14.06.2018 року приблизно о 12 годині ОСОБА_7 , знаходячись у АДРЕСА_2 шляхом вільного доступу через незачинену хвіртку пройшов до подвір`я багатоквартирного будинку АДРЕСА_3 , та, усвідомлюючи злочинний характер своїх дій, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, з метою таємного викрадення чужого майна, пройшов через відчинені двері до приміщення квартири АДРЕСА_4 та, скориставшись відсутністю господарки ОСОБА_8 , в одній з кімнат виявив та таємно викрав мобільний телефон марки «Nokia 5230» вартістю 500 гривень з сім-картою мобільного оператора «Київстар» вартістю 50 гривень, на рахунку якої грошових коштів не було, завдавши потерпілій ОСОБА_9 матеріальну шкоду на загальну суму 550 гривень.
06.10.2018 року приблизно о 10 годині ОСОБА_7 , знаходячись у АДРЕСА_5 шляхом вільного доступу через незачинену хвіртку пройшов до подвір`я багатоквартирного будинку АДРЕСА_6 , та, усвідомлюючи злочинний характер своїх дій, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, з метою таємного викрадення чужого майна, пройшов через відчинені двері до приміщення квартири АДРЕСА_7 та, скориставшись відсутністю господарки ОСОБА_10 , в одній з кімнат виявив та таємно викрав мобільний телефон марки «Samsung GT-E1200» вартістю 320 гривень з сім-картою мобільного оператора «Київстар» вартістю 50 гривень, на рахунку якої грошових коштів не було, та мобільний телефон марки «Nokia 1280» вартістю 300 гривень з сім-картою мобільного оператора «Vodafone» вартістю 50 гривень, на рахунку якої грошових коштів не було, завдавши потерпілій ОСОБА_10 матеріальну шкоду на загальну суму 720 гривень.
06.10.2018 року приблизно о 12 годині ОСОБА_7 , знаходячись у АДРЕСА_8 , усвідомлюючи злочинний характер своїх дій, діючи умисно, без дозволу господарки ОСОБА_11 , незаконно проник до приміщення будинку АДРЕСА_9 , де був помічений власницею будинку.
18.08.2019 року в обідній час доби ОСОБА_7 , знаходячись у АДРЕСА_10 , шляхом вільного доступу проник до підвального приміщення зазначеного будинку, та, скориставшись відсутністю сторонніх осіб, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, з метою таємного викрадення чужого майна, таємно викрав велосипед торгової марки «Супутник» вартістю 862 грн. 50 коп., який належав потерпілій ОСОБА_12 , завдавши їй матеріальну шкоду на загальну суму 862 грн. 50 коп.
30.09.2019 року приблизно о 07.00 годині ОСОБА_7 , знаходячись у АДРЕСА_11 , скориставшись відсутністю сторонніх осіб, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, з метою таємного викрадення чужого майна, з вуличного столу таємно викрав мобільний телефон марки «Samsung GN-C3322» вартістю 251 грн. 66 коп., який належав потерпілій ОСОБА_13 , завдавши їй матеріальну шкоду на загальну суму 251 грн. 66 коп.
Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.
Не погоджуючись із вироком місцевого суду, обвинувачений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій не погоджується із вироком місцевого суду в частині не зарахування йому строку тримання під вартою з 04.08.2018 року по 01.10.2018 року за попереднім вироком Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 01.10.2018 року.

Крім того, просить пом`якшити йому покарання, визначене оскаржуваним вироком, посилаючись на наявність на його утриманні матері похилого віку.

На підставі викладеного просить вирок відносно нього змінити в частині призначеного йому покарання.

Позиції учасників судового розгляду стосовно поданої апеляційної скарги.
В своїй апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 просить його апеляційну скаргу розглядати без його участі.

Потерпілі, будучи належним чином повідомленими, в судове засідання апеляційного суду не з`явились, причин своєї неявки не повідомили, а тому апеляційний розгляд здійснюється без їх участі.
Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив вирок місцевого суду залишити без змін; дослідивши матеріали судового провадження та перевіривши доводи апеляції, апеляційний суд дійшов таких висновків.

Мотиви суду апеляційної інстанції.
Частина 1 ст.404 КПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду 1-ї інстанції в межах апеляційної скарги.
Згідно з вимогами ч. 1 ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Системний аналіз вироку суду першої інстанції показав, що оскаржуване судове рішення відповідає приписам наведеної норми кримінального процесуального закону.
Мотивуючи доведеність вини обвинуваченого у вчиненні злочину, що йому інкримінується, суд першої інстанції послався у вироку на його показання, у яких він повністю визнав свою вину та підтвердив фактичні обставини справи, наведені у обвинувальному акті.
В апеляційній скарзі обвинуваченого питання щодо його невинуватості у інкримінованому йому злочині не ставиться, а тому апеляційним судом не переглядається.
Статтею 50 КК України передбачено, що покарання є заходом примусу та полягає в передбаченому законом обмеженні прав та свобод засудженого та має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Відповідно до приписів ст.65 КК України, суд призначає покарання: 1) у межах, установлених у санкції статті Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, за винятком випадків, передбачених ч. 2 ст. 53 цього Кодексу; 2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; 3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів.
Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого, згідно з положеннями ст. 66 КК України, суд першої інстанції визнав щире каяття ОСОБА_7 та його активне сприяння розкриттю злочинів.
Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченого, з числа передбачених ст. 67 КК України, судом першої інстанції не встановлено.
Суд апеляційної інстанції вважає, що врахувавши сукупність зазначених обставин, суспільну небезпеку вчинених кримінальних правопорушень, особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий, обвинувачується у вчиненні злочинів корисної спрямованості.
Апеляційний суд вважає безпідставним доводи обвинуваченого про призначення йому надто суворого покарання та можливості зміни вироку в частині покарання, оскільки при призначенні покарання, суд 1-ої інстанції, із урахуванням особи обвинуваченого, тяжкості вчиненого, а також наслідків злочинів, вже врахував усі обставини, на які посилається у апеляційній скарзі обвинувачений та призначив покарання наближені до мінімальних меж, відповідно до санкції ч.2 ст.185 та ч.3 ст.185 КК України.
За таких обставин, апеляційний суд вважає, що цілі виправлення та перевиховання обвинуваченого будуть досягнуті призначенням йому основного покарання у вигляді позбавлення волі на строк 4 років 6 місяців.
Отже, колегія суддів вважає, що суд 1-ої інстанції призначив обвинуваченому покарання, відповідно до правил, визначених положеннями ст. 65 КК України, тому колегія суддів вважає, що підстав для зміни вироку - немає.
Що стосується доводів обвинуваченого про необхідність зарахування в строк відбування покарання терміну його попереднього ув`язнення, апеляційний суд вважає їх необґрунтованими, з огляду на наступне.
Як вбачається із матеріалів провадження, (вимога від 21.11.2019 року т.1 а.п.99), ОСОБА_7 з 04.08.2018 року по 01.10.2018 року перебував в умовах ДУ «Ізмаїльський слідчий ізолятор», та відповідно до вироком Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 01.10.2018 року був засуджений за ч.3 ст.15 ч.3 ст.185 КК України (т.2 а.п. 92-94).
Таким чином, апеляційний суд вважає неприйнятними доводи апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_7 про необхідність зарахування в строк відбування покарання за даним вироком строку його перебування в умовах слідчого ізолятору, оскільки обвинувачений з 04.08.2018 року перебуває в ДУ «Ізмаїльський слідчий ізолятор» в рамках іншого кримінального провадження.
Аналогічні висновки викладені в Постанові Верховного Суду від 05.03.2020 року (№51-3068ки19), з якої вбачається, що розрахунок строку попереднього ув`язнення має проводитись у тому кримінальному провадженні, у якому воно було застосовано.
Відповідно до приписів п. 1 ч. 1 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції має право залишити вирок без змін.
Таким чином, апеляційний суд вважає оскаржуваний вирок законним і обґрунтованим, у зв`язку з чим апеляційна скарга не підлягає задоволенню.
Керуючись ст.ст. 376, 395, 404, 405, 407, 409, 419, 424, 532 КПК України, апеляційний суд, -
постановив

Апеляційну скаргу обвинуваченогоОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 02.02.2021 року відносно ОСОБА_7 , обвинуваченого за ч.2 ст. 185, ч.3 ст.185, ч.1 ст.162 КК України залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою з моменту отримання її копії.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4