Справа № 545/1458/21
Провадження № 1-кп/545/159/21
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16.11.2021 року Полтавський районний суд Полтавської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтава в режимі відеоконференції кримінальне провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Сєвєродонецьк Луганської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , офіційно не працюючого, засудженого:
- вироком Полтавського районного суду Полтавської області від 21 січня 2021 року за ч. 4 ст. 407 КК України до покарання у виді трьох років позбавлення волі та на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбуття покарання з іспитовим строком один рік,-
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України,

в с т а н о в и в :

І. Викладення обставин справи, встановлених судом
03 травня 2019 року ОСОБА_4 уклав контракт про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України на посадах осіб рядового складу з Міністерством оборони України терміном на шість місяців.
Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №229 від 06 вересня 2019 року (по особовому складу) старшого солдата ОСОБА_4 зараховано до списків особового складу частини, поставлено на всі види забезпечення та призначено на посаду водія-кулеметника інженерно-саперного взводу військової частини НОМЕР_1 .
Згідно вимог ст.ст. 65, 68 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст.ст. 1, 2, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 11, 16, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 року № 548-XIV, ст.ст. 1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 року № 551-XIV та умов укладеного контракту військовослужбовці зобов`язані свято і непорушно дотримуватись Конституції та законів України, військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів, захищати суверенітет і територіальну цілісність України, забезпечувати її економічну та інформаційну безпеку, віддано служити українському народу, сумлінно, чесно та зразково виконувати військовий обов`язок, дорожити честю і гідністю військовослужбовця, не допускати негідних вчинків.
У відповідності до Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливий період це період функціонування національної економіки, Збройних Сил України та інших державних органів, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, яки настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію та закінчується прийняттям рішення про демобілізацію. Демобілізація комплекс заходів спрямованих, крім іншого, на планомірне переведення Збройних Сил України на організацію і штати мирного часу.
Відповідно до ст.11 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» рішення про демобілізацію приймає Президент України, і на теперішній час відповідних рішень не прийнято.
Тобто особливий період розпочався з моменту набрання чинності Указом Президента України від 17 березня 2014 року № 303 на визначених територіях України та продовжується на цих територіях до оголошення (набрання) чинності окремого рішення Президента України про демобілізацію, яке станом на 28 липня 2020 року оголошено не було.
14 вересня 2019 року старший солдат ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом, проходячи військову службу в умовах особливого періоду, у порушення вимог ст.ст. 1, 2, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 11, 16, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст. 1, 3, 4 Дисциплінарного Статуту Збройних Сил України» та умов укладеного контракту, не маючи на те поважних причин, діючи з прямим умислом, з мотивів небажання виконувати обов`язки військової служби та з метою тимчасово незаконно ухилитися від неї, 28 липня 2020 року не з`явився вчасно на службу без поважних причин до розташування військової частини НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_3 , при цьому перебував вдома за адресою: АДРЕСА_2 , де проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби, не вживаючи жодних заходів до повернення у війську частину або звернення до правоохоронних, інших державних органів чи органів військового управління за наявності реальної можливості для цього.
У подальшому, 13 травня 2021 року старший солдат ОСОБА_4 , усвідомивши протиправність та помилковість своїх дій щодо ухилення від військової служби, побоюючись кримінальної відповідальності за вчинений злочин, добровільно та з власної ініціативи прибув до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтава за адресою: м. Полтава, вул. Соборності,37, де заявив про себе як військовослужбовця та скоєний ним злочин.
Враховуючи те, що кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 407 КК України є триваючим, воно вважається припиненим, зокрема, з моменту з`явлення особи із зізнанням до органів досудового розслідування або військового управління, таким чином злочинне діяння останнього припинено, а злочин завершено у місті Полтаві.
Отже, ОСОБА_4 був незаконно відсутній на місці служби у військовій частині НОМЕР_1 у період з 28 липня 2020 року по 13 травня 2021 року.
ІІ. Кваліфікація дій обвинуваченого судом
Суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_4 за ч. 4 ст. 407 КК України, які виразилися у нез`явленні вчасно на службу без поважних причин військовослужбовцем (крім строкової служби), вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.

ІІІ. Докази на підтвердження встановлених судом обставин
Допитаний в ході судового розгляду справи обвинувачений ОСОБА_4 визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, підтвердивши факти його скоєння за обставин, викладених вище. Щиро розкаявся у вчиненому та просив його суворо не карати.

Оскільки обставини справи ніким із учасників судового розгляду не оспорюються, обвинувачений та інші учасники судового розгляду правильно розуміють зміст цих обставин, сумнівів у добровільності їх позиції немає та їм роз`яснено про позбавлення права оспорювати ці обставини справи у апеляційному порядку, суд відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України визнав за недоцільне дослідження доказів стосовно цих обставин справи.

Обставин, які пом`якшують покарання ОСОБА_4 , відповідно до ст. 66 КК України суд визнає з`явлення із зізнанням, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, безпосередня участь у проведення Антитерористичної операції.

Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_4 , відповідно до ст. 67 КК України не встановлено.

ІV. Позиції учасників судового розгляду
Прокурор, вважаючи доведеною вину обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, пропонував суду призначити обвинуваченому покарання за ч. 4 ст. 407 КК України у вигляді чотирьох років позбавлення волі та відповідно до ст. 75 КК України звільнити його від відбування призначеного покарання з випробуванням.

Обвинувачений, визнаючи вину у вчиненні інкримінованого йому злочину, просив його суворо не карати.

Захисник в судовому засіданні вказала, що обвинувачений визнав свою протиправну поведінку, щиро розкаявся, просила не застосовувати до обвинуваченого покарання пов`язане з позбавленням волі.
V. Мотиви призначення покарання
Виходячи з загальних засад призначення покарання, визначених статтею 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого та обставини, що впливають на призначення покарання.

Беручи до уваги викладене, дані про особу обвинуваченого, який щиро розкаявся у вчиненому, раніше судимий, суд приходить до висновку про призначення йому покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 4 ст. 407 КК України.

Також суд враховує, що ОСОБА_4 вироком Полтавського районного суду Полтавської області від 21 січня 2021 року був засуджений за ч. 4 ст. 407 КК України до позбавлення волі строком на три роки, і на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбуття покарання з іспитовим строком на один рік з покладенням обов`язків, передбачених ч. 1 ст. 76 КК України.

Кримінальне правопорушення, відповідальність за яке передбачене ч. 4 ст. 407 КК України, за вчинення якого ОСОБА_4 притягується до кримінальної відповідальності, скоєно ним до ухвалення вищезазначеного вироку Полтавського районного суду Полтавської областівід 21 січня 2021 року.

Враховує конкретні обставини справи і те, що обвинувачений ОСОБА_4 , приймав участь в АТО, по місцю проходження військової служби характеризується посередньо, не є особою, небезпечною для суспільства, а тому його виправлення можливе без ізоляції від суспільства із застосуванням положень ст. ст. 75, 76 КК України в умовах звільнення його від відбування основного покарання з випробуванням.

VІ. Мотиви інших рішень
Судові витрати відсутні, заходи забезпечення не застосовувалися.

Керуючись статтями 373 та 374 КПК України, суд,

у х в а л и в :
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, та призначити йому покарання за ч. 4 ст. 407 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки 5 (п`ять) місяців.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного за вироком Полтавського районного суду Полтавської області від 21 січня 2021 року, більш суворим покаранням призначеним за цим вироком остаточно визначити ОСОБА_4 покарання у виді 3 (трьох) років 5 (п`яти) місяців позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання та визначити іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік 3 (три) місяця.

Відповідно до п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Згідно ч. 4 ст. 76 КК України нагляд за ОСОБА_4 , звільненим від відбування покарання з випробуванням покласти на уповноважений орган з питань пробації за місцем його проживання.

Вирок може бути оскаржено в Полтавський апеляційний суд через районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім у судовому засіданні.

Суддя: ОСОБА_1