Справа № 729/1010/20 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/909/21
Категорія - Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 грудня 2021 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,,

при секретарі ОСОБА_5 ,

З участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника-адвоката ОСОБА_7 ,

обвинуваченого - ОСОБА_8 (в режимі відеоконференції),

розглянувши у закритому судовому засіданні в м. Чернігові в порядку дистанційного провадження матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 на ухвалу Бобровицького районного суду Чернігівської області від 17 грудня 2021 року,

В С Т А Н О В И Л А:

Цією ухвалою, яку було винесено під час розгляду кримінального провадження внесеного 7 липня 2021 року за № 0000238 до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі ЄРДР) відносно:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Кобижча, Бобровицького району, Чернігівської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не одруженого, тимчасово непрацюючого,

який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 152 КК України, ч. 2 ст. 186 КК України, було задоволено клопотання прокурора про продовження міри запобіжного заходу обвинуваченим у виді тримання під вартою на 60 днів до 15 лютого 2022 року включно з утриманням його в державній установі "Чернігівській слідчий ізолятор".

Суд першої інстанції, дійшовши до висновку про необхідність продовження запобіжного заходу відносно ОСОБА_8 у вигляді тримання під вартою, мотивував це рішення тим, що встановлені судом обставини при обранні та продовженні обвинуваченим запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не змінилися, продовжують існувати ризики, які існували на момент обрання та продовження обвинуваченим запобіжного заходу, а також те, що судове провадження не завершене до спливу строку тримання під вартою.

Не погоджуючись з ухвалою суду обвинуваченим ОСОБА_8 було подано апеляційну скаргу в якій останній просить її скасувати. В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що прокурором не було надано належних доказів на обґрунтування заявлених ризиків. Обвинувачений вважає, що продовження дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою є недотримання норм КПК України, якими встановлено, що вказаний запобіжний захід не може перевищувати 18 місяців, однак йому було обрано цей вид запобіжного заходу з 10 липня 2020 року.

Заслухавши доповідача, обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника-адвоката ОСОБА_7 , які підтримали подану апеляційну скаргу, думку прокурора, який просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги сторони захисту, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи, наведені в апеляційній скарзі, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Судом першої інстанції під час судового розгляду кримінального провадження за №0000238 від 07.07.202о року, за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 152, ч. 2 ст. 186 КК України, ОСОБА_8 продовжено строк тримання його під вартою до 15 лютого 2022 року включно.

Враховуючи Рішення Конституційного суду України від 13 червня 2019 року, яким визнано неконституційним закріплене статтею 392 КПК України обмеження права учасників кримінального провадження окремого апеляційного оскарження ухвали суду про продовження строку тримання під вартою, постановленої під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, постановлені судом першої інстанції на стадії судового розгляду, до ухвалення судового рішення по суті, підлягають перегляду в апеляційному порядку.

На даний час нормативне регулювання положень кримінального процесуального закону ще не здійснено і порядку розгляду таких скарг не передбачено. Тому, при вирішенні питання щодо строків та порядку розгляду цих справ, суд керується загальними засадами кримінального провадження.

Для забезпечення перевірки законності та обґрунтованості тримання обвинуваченого ОСОБА_8 під вартою, суд вважає за необхідне провести апеляційний розгляд даного провадження у порядку, передбаченому для оскарження ухвали слідчого судді про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою під час досудового розслідування.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Вказані вимоги закону судом першої інстанції дотримані.

Суд першої інстанції дійшов правильного висновку про неможливість завершення судового розгляду з ухваленням судового рішення по суті у вказаному кримінальному провадженні до закінчення строку дії обраного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, який спливав 20 грудня 2021 року.

Є безпідставним доводи обвинуваченого відносно необґрунтованості висновків суду першої інстанції щодо наявності достатніх підстав вважати про існування ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України.

Про наявність зазначених ризиків свідчать матеріали кримінального провадження, з яких вбачається, що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, за які передбачені покарання виключно у виді позбавлення волі, в зв`язку з чим, розуміючи невідворотність покарання, що йому загрожує в разі визнання винуватим у інкримінованих кримінальних правопорушеннях, може переховуватись від суду, чи уникнути від відбування реального строку покарання. При цьому, враховуються мотив та спосіб вчинення інкримінованих кримінальних правопорушень, їх тяжкість, вік, сімейний та матеріальний стан, характеризуючи дані особи, який за місцем проживання характеризується виключно негативно, як особа, схильна до вчинення правопорушень, раніше судимий, після відбуття покарання у місцях позбавлення волі на шлях виправлення не став та вчинив нові злочини, не має міцних, сталих соціальних зв`язків, можливість незаконного впливу на потерпілу чи свідків, тобто ризики, які існували на час обрання запобіжного заходу не минули на даний час.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі про те, що в матеріалах справи відсутні посилання на ризики, які стали підставою для обрання та продовження обвинуваченому ОСОБА_8 строку тримання під вартою, є безпідставними і жодним чином не обґрунтованими, та спростовуються відомостями, викладеними в мотивувальній частині судового рішення.

Крім того, твердження апеляційної скарги обвинуваченого про недотримання судом першої інстанції вимог п. 2 ч. 3 ст. 197 КПК України, якою встановлено, що сукупний строк тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого під час досудового розслідування у кримінальному провадженні щодо тяжких або особливо тяжких злочинів не повинен перевищувати дванадцяти місяців, а він перебуває у під вартою у вказаному кримінальному провадженні з 10 липня 2020 року, колегія суддів вважає неспроможними, з огляду на те, що положення вищевказаної норми Кримінального процесуального закону поширюються лише на стадію досудового розслідування кримінального провадження.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку про відсутність достатніх підстав для зміни раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_8 на інший, більш м`який, з огляду на наявність обґрунтованої підозри у вчиненні тяжких злочинів, наявності ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а також тяжкості покарання, що йому загрожує у разі визнання винним у вчиненні інкримінованих злочинів, та не вбачає за доцільне змінити обраний запобіжний захід відносно обвинуваченого з тримання під вартою на інший, не пов`язаний з позбавленням волі, про що він просить в поданій апеляційній скарзі.

З огляду на наведене, апеляційний суд не вбачає підстав для скасування ухвали суду першої інстанції.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419, 422-1 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу Бобровицького районного суду Чернігівської області від 17 грудня 2021 року, якою було продовжено строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_8 без змін.

Ухвала набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4