Справа № 342/1237/20
Провадження № 1-кп/342/98/2021
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 листопада 2021 року м. Городенка

Городенківський районний суд Івано-Франківської області в складі:
Головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретарів судового засідання ОСОБА_2 ,

учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_3
обвинувачений ОСОБА_4
захисник ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Городенка об`єднані кримінальні провадження №0000116 від 13.05.2020 та № 0000023 від 04.02.2021 про обвинувачення
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Глушків Городенківського району Івано-Франківської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, з середньою освітою, неодруженого, пенсіонера, який депутатом не обирався раніше судимого, востаннє 18.07.2019 року Городенківським районним судом Івано-Франківської області за ч.1ст.185 КК України до покарання у вигляді штрафу в розмірі 1020 грн.00 коп.,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.389, ч.2 ст.185 КК України,
ВСТАНОВИВ :
ОСОБА_4 ухилився від сплати штрафу, а також вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку) повторно.
Кримінальні правопорушення вчинено при наступних обставинах:
Згідно вироку Городенківського районного суду Івано-Франківської області від 18.07.2019 року ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України та засуджено до покарання у виді штрафу в розмірі 60 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1020,00 грн. 05 вересня 2019 року на виконання вказаного вироку до Городенківського РС філії ДУ «Центр пробації» в івано-Франківській області надійшов вирок Городенківського районного суду Івано-Франківської області від 18.07.2019 року щодо засудженого ОСОБА_4 . Цього ж дня, Городенківським РС філії ДУ «Центр пробації» в Івано-Франківській області надано повідомлення ОСОБА_4 про неохідність сплати штрафу за вироком Городенківського районного суду Івано-Франківської області від 18.07.2019 року у місячний строк після набрання вироком законної сили (вирок Городенківського районного суду Івано-Франківської області набрав законної сили 19.08.2019 року). При цьому ОСОБА_4 , усвідомлюючи протиправний характер свого діяння, за відсутності будь-яких упущень чи упереджень з боку посадових осіб Городенківського РС філії ДУ «Центр пробації» в Івано-Франківській області, вирішив стати на шлях злочинної діяльності проти правосуддя та не сплатити призначений йому згідно вироку суду штраф у місячний строк після набрання вироком законної сили. У зв`язку з цим на підставі ч.3ст.26 КВК України Городенківським РС філії ДУ «Центр пробації» в Івано-Франківській області 19.09.2019 до Городенківського районного суду Івано-Франківської області було направлено подання про розстрочку ОСОБА_4 виплати несплаченої суми штрафу в розмірі 1020,00 грн., яке згідно ухвали Городенківського районного суду Івано-Франківської області від 11.12.2019 року задоволено та розстрочено виплату призначеного вироком Городенківського районного суду Івано-0Франківської області від 18.07.2019 року штрафу, на 5-ть рівних платежів по 204,00 грн. строком на 5 місяців, зобов`язавши його сплачувати зазначену суму до 20 числа кожного місяця, починаючи з січня 2020 року по травень 2020 року включно, який ОСОБА_4 не сплатив у встановлений строк. Враховуючи вищевикладене ОСОБА_4 діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, в порушення вимог ч.1, 2 ст.26 КВК України, за відсутності будь-яких упущень чи упереджень з боку посадових осіб Городенківського РС філії ДУ «Центр пробації» в Івано-Франківській області, не сплатив призначений йому згідно вироку суду штраф у розмірі 60 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1020,00 гривень.
Крім того, 25.01.2021 приблизно о 18:30 год. ОСОБА_4 через незачинену вхідну хвіртку зайшов на територію господарства ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що за адресою АДРЕСА_2 відповідно до постанови Верховної Ради України №807-ІХ) Івано-Франківської області щоб попросити в господаря алкогольних напоїв. Після цього, ОСОБА_4 , підійшов до житлового будинку та через вхідні двері, що не були зачинені на замок, зайшов в середину будинку, а саме коридор. Перебуваючи у коридорі будинку, ОСОБА_4 виявив відсутність власника господарства у вказаному будинку та побачив, що на тумбочці у вказаному коридорі, знаходиться мобільний телефон марки «Xiaomi» моделі «Redmi 8T M1908C3XG» в прозорому силіконовому чохлі. Тоді, в ОСОБА_4 виник умисел на таємне викрадення даного мобільного телефону. При цьому, ОСОБА_4 , діючи умисно усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, користуючись вигідною для себе обстановкою, а саме тим, що за його діями ніхто не спостерігає, з корисливих мотивів та з метою особистого збагачення, таємно повторно, викрав із тумбочки бувший у вжитку мобільний телефон марки «Xiaomi» моделі «Redmi 8T M1908C3XG» об`ємом пам`яті «4/64Гб» синього кольору IMEI 1: НОМЕР_1 IMEI 2: НОМЕР_2 , вартістю 3667,00 грн. в прозорому силіконовому чохлі вартістю 28,00 грн. із картою пам`яті типу «mikro sd» марки «GOOD RAM» об`ємом пам`яті «16 Гб» клас «10» вартістю 96,00 грн. та сім-картою ПрАТ «Київстар» вартістю 100 грн. без грошових коштів на рахунку. З викраденим мобільним телефоном ОСОБА_4 покинув місце події, тим самим викраденим повністю розпорядився, чим спричинив потерпілому ОСОБА_6 матеріальну шкоду на загальну суму 3891,00 грн.
Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні свою вину у вчиненні кримінальних правопорушень визнав повністю, щиро розкаявся у вчиненому.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України суд, за пропозицією прокурора та за згодою інших учасників судового провадження, з`ясувавши, чи правильно вони розуміють зміст фактичних обставин справи, які вказані в обвинувальному акті, чи добровільною є їх позиція, роз`яснивши, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини в апеляційному порядку, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Суд, визначивши обсяг доказів, які будуть досліджуватись, здійснив допит обвинуваченого, дослідив дані, які характеризують особу ОСОБА_4 .
Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні підтвердив суду вищенаведені обставини. Ствердив суду, що йому було відомо, що 18.07.2019 року він був засуджений Городенківським районним судом Івано-Франківської області за ч.1ст.185 КК України. Даним вироком йому було призначено покарання у вигляді штрафу в розмірі 1020 грн. Йому було роз`яснено про необхідність сплати штрафу, однак призначений йому згідно вироку суду штраф у розмірі1020,00 гривень, він не сплатив. Крім того ствердив, що дійсно у січні 2021, точної дати не пам`ятає, він викрав у ОСОБА_6 телефон. Зазначив, що телефон повернув. Запевнив, що більше такого робити не буде. Просив суд суворо його не карати.
Потерпілий ОСОБА_6 в судове засідання не з`явився. Подав заяву, в якій просив судовий розгляд даного кримінального провадження проводити без його участі. Щодо міри покарання просив суд суворо не карати обвинуваченого ОСОБА_4 , оскільки він з ним примирився, обвинувачений повністю відшкодував завдані йому збитки.
На підставі зібраних доказів, оцінюючи їх в сукупності, суд приходить до висновку, що дії обвинуваченого ОСОБА_4 слід кваліфікувати за ч.1 ст.389 КК України, так як він ухилився від сплати штрафу, а також слід кваліфікувати за ч. 2 ст.185 КК України, так як він вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку) повторно.
Вчинене ОСОБА_4 кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.389 КК України відповідно до ст. 12 Кримінального кодексу України є проступком, а кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 185 КК України відповідно до ст. 12 Кримінального кодексу України є нетяжким злочином.

Призначаючи покарання суд, у відповідності до вимог ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, а також позицію прокурора та думку потерпілого.

При призначенні покарання суд виходить з положень ч.2 ст. 61 Конституції України про те, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер, бере до уваги положення ст.50 КК України, якою встановлено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами, положення ст. 65 КК України, згідно з якою, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Зокрема, суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки скоєного те, що обвинувачений ОСОБА_4 раніше притягувався до кримінальної відповідальності, знаходиться на диспансерному обліку в наркологічному кабінеті КНП «Городенківська БЛІЛ» Городенківської міської ради, не знаходиться на диспансерному обліку в психіатричному кабінеті КНП «Городенківська БЛІЛ» Городенківської міської ради, проживає один, позитивно характеризується за місцем проживання, повністю відшкодував шкоду потерпілому, є особою, яка досягла пенсійного віку.

Обставиною, що пом`якшує покарання, за епізодом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.389 КК України, суд визнає щире каяття.
Обставиною, що пом`якшує покарання, за епізодом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому, за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.389, ч.2 ст.185 КК України, судом не встановлено.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 368 КПК України, ухвалюючи вирок суд приймає до відома досудову доповідь з інформацією про соціально-психологічну характеристику обвинуваченого.

Згідно досудової доповіді органу пробації складеної відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , ризик вчинення повторного кримінального правопорушення дуже високий; ризик небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб, оцінюється як високий, виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 , без позбавлення або обмеження волі може становити небезпеку для суспільства, у тому числі для окремих осіб. Застосування соціально-виховних заходів, що необхідні для впливу на поведінку особи з метою виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень, неможливо здійснювати без цілодобового нагляду та контролю в умовах ізоляції.

Відповідно до приписів частини першої статті 65 КК України суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин (пункт 1) та відповідно до положень Загальної частини КК України (пункт 3).

При цьому, санкцією частини першої статті 389 КК України, передбачено покарання у виді виправних робіт на строк до двох років або обмеження волі на той самий строк.

Разом з тим, відповідно до вимог частини другої статті 57 КК України виправні роботи не застосовуються до вагітних жінок та жінок, які перебувають у відпустці по догляду за дитиною, до непрацездатних, до осіб, що не досягли шістнадцяти років, та тих, що досягли пенсійного віку, а також до військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, працівників правоохоронних органів, нотаріусів, приватних виконавців, суддів, прокурорів, адвокатів, державних службовців, посадових осіб органів місцевого самоврядування, а відповідно до приписів частини третьої статті 61 того ж Кодексу обмеження волі не застосовується до неповнолітніх, вагітних жінок і жінок, що мають дітей віком до чотирнадцяти років, до осіб, що досягли пенсійного віку, військовослужбовців строкової служби та до осіб з інвалідністю першої і другої групи.

Як вбачається з дослідженої у судовому засіданні копії паспорта громадянина України № НОМЕР_3 , виданого 20.08.2018 року Городенківським районним відділом Управління Державної міграційної служби України в Івано-Франківській області ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

З огляду на зміст ч.1 ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності певного страхового стажу.

Таким чином, обвинувачений являється особою пенсійного віку, оскільки останньому на момент вчинення інкримінованого кримінального проступку виповнилося повних 60 років.

З огляду на викладене, із врахуванням зазначених вище приписів Кримінального кодексу України законних підстав для призначення ОСОБА_4 за вчинений кримінальний проступок покарання у виді виправних робіт або обмеження волі, які передбачені санкцією ч.1 ст.389 КК України у суду немає.

Відповідно до п. 8 Постанови Пленуму Верховного суду України від 24.10.2003 р. №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» суд не вправі перейти до більш м`якого виду покарання у випадках, коли санкцією закону, за яким засуджується особа, передбачено лише такі покарання, які з огляду на її вік чи стан не можуть бути до неї застосовані. В таких випадках суд, за наявності до того підстав, повинен закрити справу і звільнити особу від кримінальної відповідальності або постановити обвинувальний вирок і звільнити засудженого від покарання.
Із врахуванням наведених вище обставин, на підставі пунктів 1, 2 ч.1 ст.65, ч.2 ст.57, ч.3 ст.61 КК України, керуючись роз`яснення Пленуму Верховного Суду України, враховуючи позицію прокурора, який зазначив, що обвинуваченого слід визнати винним за ч.1 ст.389 КК України, однак звільнити його від покарання, у зв`язку з досягненням пенсійного віку, суд вважає за необхідне визнати ОСОБА_4 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.389 КК України, та звільнити його від покарання.

Крім того, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, особу обвинуваченого ОСОБА_4 , пом`якшуючі покарання обставини, так як обтяжуючих не встановлено, позицію прокурора щодо міри покарання, який просив призначити обвинуваченому покарання у вигляді 4 місяці арешту, думку потерпілого, який вказав, що претензій до обвинуваченого не має, оскільки шкода йому відшкодована повністю, а щодо міри покарання, просив суворо обвинуваченого не карати, думку захисника, суд, реалізуючи принцип законності, справедливості та індивідуалізації покарання, приходить до висновку про необхідність призначення обвинуваченому покарання у межах санкцій ч.2 ст.185 КК України у виді арешту. Таке покарання, на думку суду, буде необхідним й достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів.
Частиною 1 ст. 70 КК України, при сукупності кримінальних правопорушень суд, призначивши покарання (основне і додаткове) за кожне кримінальне правопорушення окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань.

Оскільки ОСОБА_4 звільняється від покарання, за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 389 КК України, то не має підстав для призначення йому покарання за сукупністю кримінальних правопорушень відповідно до вимог ч.1 ст.70 КК України.
Питання про речові докази слід вирішити в порядку, визначеному ст. 100 КПК України.

Згідно з вимогами ч.2 ст.124 КПК України з обвинуваченого на користь держави слід стягнути витрати на залучення експерта.
Цивільний позов не заявлявся.

Запобіжний захід, як захід забезпечення кримінального провадження, у кримінальному провадженні не обирався, підстави для його визначення на даному етапі, відсутні.

На підставі наведеного та керуючись ч.3 ст.349, ст.ст. 368, 370 373, 374, 376, 392-395 КПК України, суд

УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.389 КК України та звільнити його від покарання в зв`язку з досягненням пенсійного віку.
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України і призначити йому покарання за ч. 2 ст. 185 КК України у виді 3 (три) місяці арешту.
Речовий доказ мобільний телефон марки «Redmi Note 8T» IMEI 1: НОМЕР_1 IMEI 2: НОМЕР_2 об`ємом пам`яті 64 Гб в прозорому силіконовому чохлі із картою пам`яті об`ємом пам`яті 16 Гб «mikro sd» марки «GOOD RAM» та сім-картою мобільного оператора ПрАТ «Київстар» із номером НОМЕР_4 , яка передана на відповідальне зберігання власнику ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 залишити як власнику.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави 1471 грн.05коп. за проведення Івано-Франківським НДЕКЦ МВС України експертизи № СЕ-19/109-21/1357ТВ від 05.02.2021 року.

Цей вирок та вирок Городенківського районного суду Івано-Франківської області від 18.07.2019 рокувиконувати самостійно.

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувалися.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, крім оскарження з підстав, визначених ч. 2 ст. 394 КПК України.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя: ОСОБА_1