КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 11-кп/824/3527/2021 Категорія КК: ст.128 КК України
Головуючий в суді 1-ої інстанції: ОСОБА_1
Головуючий в апеляційній інстанції: ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

Головуючого, судді-доповідача: ОСОБА_2

Суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі: ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві кримінальне провадження №0000675 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Обухівського районного суду Київської області від 31 травня 2021 року щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Обухів, Київської області, громадянина України, з повною вищою освітою, працюючого майстром виробничої дільниці на ТОВ «Обухівське підприємство будівельних матеріалів», зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючий за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,-

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.128 КК України,

за участю прокурора: ОСОБА_7

обвинуваченого: ОСОБА_6

захисника: ОСОБА_8

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Обухівського районного суду Київської області від 31 травня 2021 року ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого статтею 128 Кримінального кодексу України та призначено йому покарання у виді громадських робіт на строк 200 (двісті) годин.

Речові докази 4 DVD-R диски залишено при матеріалах справи.
Цивільний позов ОСОБА_9 задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_9 матеріальну шкоду у розмірі 4331,34 грн., моральну шкоду у розмірі 60000 грн., а всього 64331,34 грн.
Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_9 понесені судові витрати на правову допомогу у розмірі 6000 грн.
В іншій частині позову відмовлено.
Як зазначено у вироку, 08 липня 2019 року близько 13 години 00 хвилин, ОСОБА_6 , зайшов до кімнати в якій проживав ОСОБА_10 , яка розташована на території ТОВ «Обухівське підприємство будівельних матеріалів» за адресою: Київська область, м. Обухів, вул. Заводська, 7 та побачив, що ОСОБА_10 спільно з ОСОБА_9 вживають спиртні напої.

В свою чергу ОСОБА_6 , з метою припинення подальшого вживання алкоголю вищевказаними працівниками ТОВ «ОПБМ» в робочий час взяв зі столу в праву руку пляшку зі спиртним, після чого ОСОБА_9 схопився рукою за пляшку та силоміць тримаючись за неї не віддавав її.
Надалі ОСОБА_6 не передбачаючи можливості настання шкоди для здоров`я потерпілого ОСОБА_9 , хоча повинен був і міг їх передбачити, відпустив пляшку, в результаті чого останній отримав один удар пляшкою в область живота зліва та в подальшому 12 липня 2019 року був доставлений до Обухівської ЦРЛ .
В наслідок дій ОСОБА_6 потерпілому ОСОБА_9 необережно заподіяно тілесні ушкодження у вигляді розриву селезінки, внутрішньочеревної кровотечі, що згідно висновку експерта №127 від 23 серпня 2019 року відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя в момент заподіяння.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, обвинувачений ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, у якій просить змінити вирок Обухівського районного суду Київської області від 31 травня 2021 року в частині відшкодування моральної шкоди.

Цивільний позов ОСОБА_9 задовольнити частково. Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_9 в відшкодування моральної шкоди 10.000 грн.00 коп.

Вважає, що суд першої інстанції в вироку неправильно вирішив позов потерпілого про відшкодування моральної шкоди, оскільки недостатньо врахував характер правопорушення і ступінь вини ОСОБА_9 .

В обґрунтування зазначених вимог, апелянт зазначає, що суд першої інстанції не врахував, що ОСОБА_6 вчинив по відношенню до потерпілого необережний злочин, а відтак у нього не було умислу на заподіяння потерпілому тяжкого тілесного ушкодження, що в свою чергу суттєво зменшує ступінь його вини у спричиненні наслідків від злочину, в тому числі, завданні моральної шкоди, а тому, при визначенні розміру моральної шкоди має бути досягнуто розумного балансу між усіма вище наведеними обставинами, які враховуються для здійснення такого відшкодування.

Крім того, обвинувачений ОСОБА_6 в апеляційній скарзі зазначає, що моральну шкоду не можна виразити у конкретному розмірі, так як не має і не може бути точних критеріїв майнового виразу душевного болю і спокою. Будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз і такий розмір визначається судом, виходячи з конкретних обставин справи, а тому вважає, що визначена судом сума відшкодування моральної шкоди у 60 000 гривень абсолютно не відповідає вимогам справедливості та розумності, оскільки суперечить не лише загальній судовій практиці у аналогічних справах, а й свідчить про відсутність справедливості по відношенню до ОСОБА_6 .

Розглянувши кримінальне провадження в межах апеляційної скарги, заслухавши суддю-доповідача, думку обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника адвоката ОСОБА_8 , які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, прокурора ОСОБА_7 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, провівши судові дебати, заслухавши останнє слово обвинуваченого, вивчивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а вирок суду першої інстанції слід залишити без змін з наступних підстав.

Фактичні обставини провадження, кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_6 та його винуватість у вчиненні кримінального правопорушення ніким не оспорюється, у зв`язку з чим суд апеляційної інстанції у відповідності зі ст. 404 КПК України рішення суду першої інстанції в цій частині не перевіряє.

Таким чином, колегія суддів переглядає вирок суду лише в частині вирішення цивільного позову.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Відповідно до ч. 1 ст. 128 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Положеннями ч. 5 ст. 128 КПК України передбачено, що цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Як вбачається з ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Згідно з ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Ця шкода полягає, зокрема: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Пунктом 9 постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» №4 від 31.03.1995 передбачено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення, тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Сталою судовою практикою визначено, що, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Водночас, вирішуючи питання відшкодування обвинуваченим ОСОБА_6 завданої шкоди потерпілому ОСОБА_9 , суд першої інстанції обґрунтовано визначив розмір грошового відшкодування моральної шкоди з урахуванням характеру вчиненого злочину, тяжкості тілесних ушкоджень, глибини душевного страждання у потерпілого та частково задовольнив цивільний позов потерпілого в частині стягнення моральної шкоди.

Доводи апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_6 про те, що суд першої інстанції не врахував що обвинувачений вчинив по відношенню до потерпілого необережний злочин, а відтак у нього не було умислу на заподіяння потерпілому тяжкого тілесного ушкодження, не може бути обґрунтованою підставою для зміни вироку в частині відшкодування моральної шкоди, оскільки ОСОБА_6 саме і обвинувачується за необережне вчинення тяжкого тілесного ушкодження потерпілому ОСОБА_9 .

Як вбачається із оскаржуваного вироку, суд першої інстанції, вирішуючи питання про доведеність підстав та розміру відшкодування моральної шкоди за цивільним позовом представника потерпілого ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_11 з`ясовував наявність такої шкоди, протиправність діянь особи, що її завдала, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправними діяннями ОСОБА_6 та вини останнього у її заподіянні, а також й інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Суд першої інстанції встановив, що моральна шкода потерпілому ОСОБА_9 полягає у негативних наслідках, які він зазнав внаслідок необережного заподіяння ОСОБА_6 тілесних ушкоджень у вигляді розриву селезінки, внутрішньочеревної кровотечі, що згідно висновку експерта від 23 серпня 2019 року відноситься до категорії тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя в момент заподіяння ( т.1 а.с.125-126).

Також при апеляційному розгляді встановлено, що внаслідок завдання ОСОБА_6 потерпілому необережного тяжкого тілесного ушкодження, потерпілий переніс фізичний біль та зазнав душевних страждань, тривалий час проходив курс лікування та реабілітації, були порушені його нормальні життєві зв`язки, змушений був звільнитися з роботи, оскільки після лікування у потерпілого продовжуються проблеми зі здоров`ям у зв`язку з чим потерпілий ОСОБА_9 позбавлений можливості повноцінно працювати та заробляти кошти.

Судом першої інстанції визначено грошовий еквівалент моральної шкоди завданої ОСОБА_9 у розмірі 60 000 грн., що на думку суду, відповідає критеріям виваженості, справедливості та розумності.

Колегія суддів погоджується із наведеним та вважає, що розмір стягнутої моральної шкоди є співрозмірним із заподіяною шкодою потерпілому та тією зміною його звичайного способу життя, яка була завдана злочинними діями обвинуваченого.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Обухівського районного суду Київської області від 31 травня 2021 року у кримінальному провадженні №0000675 за обвинуваченням ОСОБА_6 за ст..128 КК України без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня її проголошення безпосередньо до Верховного суду.

Судді:

_________________ ________________ _____________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4