Сторожинецький районний суд Чернівецької області
Справа № 723/4970/21
Провадження № 1-кс/723/1120/22
УХВАЛА
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 лютого 2022 року м.Сторожинець

Сторожинецький районний суд

Чернівецької області в складі

слідчого суддi ОСОБА_1

за участю:

секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

підозрюваного ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Сторожинець клопотання слідчого СВ ВП №1 м. Сторожинець ЧРУП ГУНП в Чернівецькій області ОСОБА_6 погоджене прокурором Сторожинецького відділу Чернівецької окружної прокуратури ОСОБА_3 про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного:

ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уроженця м. Цесіс Латвія, зареєстрованого в АДРЕСА_1 та жителя АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, без освіти, не працюючого, раніше не судимого, який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.115 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

Слідчий СВ ВП №1 (м. Сторожинець) ЧРУП ГУНП в Чернівецькій області ОСОБА_6 , звернувся до суду з клопотанням, погодженим прокурором Сторожинецького відділу Чернівецької окружної прокуратури ОСОБА_3 про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 , посилаючись на те, що в провадженні знаходяться матеріали кримінального провадження, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000348 від 22.11.2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.115 ч.1 КК України.

Згідно витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань встановлено, що підозрюваний ОСОБА_4 , 22 листопада 2021 року близько 10 год. 30 хв., перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись в будинку за місцем проживання ОСОБА_7 1958 року народження за адресою АДРЕСА_2 , в ході конфлікту, що виник на грунті неприязних відносин та переріс в бійку, умисно, протиправно, цілеспрямовано наніс біля чотирьох ударів потерплому ОСОБА_7 твердим тупим предметом в область життєво важливих органів, в голову та тулуб, спричинивши тілесні ушкодження несумісні з життям, від яких настала смерть ОСОБА_7 ..

Відповідно до висновку експерта № 86 від 30.12.2021 року смерть ОСОБА_7 настала від геморагічного шоку і масивної внутрішньої кровотечі, які є наслідком відкритої тупої травми грудної клітини з ушкодженням внутрішніх органів.

Ініціатори клопотання стверджують, що підставою для внесення клопотання є наявність в діях ОСОБА_4 ознак кримінального правопорушення, передбаченого ст. 115 ч.1 КК України. Вважають, що ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, яке відноситься до особливо тяжких злочинів, про що зібрано достатньо доказів, він може переховуватися від органів досудового розслідування та суду з огляду на тяжкість покарання; знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, оскільки на даний час твердий тупий предмет, яким нанесені смертельні удари потерпілому не встановлений та місце його знаходження не знайдено; може незаконно впливати на свідків, оскільки всі свідки є односельчанами та сусідами підозрюваного; вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки раніше притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення злочинів проти життя та здоровя особи і є особою, яка схильна до таких злочинів. Будь-які інші запобіжні заходи не зможуть запобігти наведеним ризикам, а тому просять застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання його під вартою.

23 листопада 2021 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.115 ч.1 КК України, а ухвалою слідчого судді Сторожинецького районного суду Чернівецької області 24.11.2021 року до підозрюваного ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів до 21.01.2022 року. Ухвалою слідчого судді Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 20.01.2022 року продовжено ОСОБА_4 термін тримання під вартою на тридцять п`ять днів до 23 лютого 2022 року.

В судовому засіданні прокурор клопотання про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою підтримав, посилаючись на викладені в клопотанні обставини та просив продовжити строк запобіжного заходу у вигляді трмання під вартою на 60 днів, додавши докази продовження строку досудового розслідування.

Підозрюваний ОСОБА_4 та його захисник адвокат ОСОБА_5 просили обрати запобіжний захід у вигляді цілобового домашнього арешту, посилаючись на визнання підозрюваним своєї вини, не підтвердження ризиків, а також наявність житла.

Заслухавши учасників кримінального провадження, дослідивши матеріали клопотання, якими прокурор обґрунтовує свої доводи, слідчий суддя дійшов до наступних висновків.

Згідно ст.199 КПК України, клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у ст.184 цього Кодексу, повинно містити виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою, і обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

У випадку не доведення перед судом вказаних обставин і що вони виправдовують подальше тримання підозрюваного під вартою, слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою.

В ході розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу щодо підозрюваного ОСОБА_4 (ухвала слідчого судді від 24.11.2021 року), та про продовження строку запобіжного заходу (ухвала суду від 20.01.2022 року) були підтверджені ризики передбачені пунктами 2, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, щодо можливості знищити чи сховати предмет яким наносились тілесні ушкодження, незаконно впливати на свідків в цьому кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Вирішуючи питання щодо існування зазначених в клопотанні ризиків, а саме передбачених п. 1, 2, 3 і 5 ч.1 ст. 177 КПК України, слідчий судя вважає, що вказані ризики, з огляду на законодавче твердження про необхідність доведення, що раніше заявлені ризики не зменшилися або з`явилися нові ризики, необхідно порівнювати із ризиками які заявлялись при обранні запобіжного заходу та при попередньому його продовженні.

Так при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, підозрюваному ОСОБА_4 за ухвалою слідчого судді від 24.11.2021 року та при продовженні цього запобіжного заходу за ухвалою від 20.01.2022 року судом розглядалися і були підтверджені три ризики, а саме щодо можливості у підозрюваного ОСОБА_4 знищити чи сховати предмет яким наносились тілесні ушкодження (п.2 ч.1 ст. 177 КПК України), незаконно впливати на свідків в цьому кримінальному провадженні (п.3 ч.1 ст. 177 КПК України) та вчинити інше кримінальне правопорушення (п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України).

Таким чином, на думку слідчого судді, заявляючи про існування тих самих ризиків слідчий вважав, що вони не зменшились, а додаючи ще один ризик щодо можливості переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, слідчий вважав, що появився новий ризик, а саме можливість у підозрюваного переховуватись від органів досудового розслідування.

Разом з тим посилаючись на наявність ризику щодо можливості переховування від органів досудового розслідування, ініціатор клопотання не зазначає, чому вказаний ризик появився за період перебування підозрюваного ОСОБА_4 під вартою, оскільки такого ризику при обранні запобіжного заходу і при його попередньому продовженні не було.

Тобто жодних доказів появи нового ризику суду не надано, що свідчить про не підтвердження такого ризику.

Обгрунтовуючи, при цьому, наявність такого ризику, тяжкістю покарання за скоєний злочин, а саме у виді позбавлення волі від 7 до 15 років слідчий в клопотанні не врахував, що така постановка питання існування ризику суперечить вимогам п.п.3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практиці Європейського суду з прав людини.

В рішеннях цього органу у справах «Летельє проти Франції» та «Мансур проти Туреччини» зазначено, що ймовірність переховування особи не може оцінюватися лише на основі покарання, що загрожує даній особі, при цьому слід враховувати й інші релевантні обставини, які ж або можуть підтвердити ймовірність втечі або ж зробити її незначною.

Таких релевантних обставин суду не наведено.

Оцінюючи обставини скоєння правопорушення в якому обгрунтовано, як про це зазначено в ухвалах слідчого судді від 24.11.2021 року та від 20.01.2022 року, підозрюється ОСОБА_4 та наведені слідчим та прокурором обставини існування зазначених в клопотанні ризиків, слідчий суддя знаходить, що ризик щодо можливості вчинення іншого кримінального правопорушення зменшився, тобто втратив свою актуальність внаслідок відсутності будь-яких доказів існування такого ризику. Підозрюваний ОСОБА_4 раніше був засуджений але судимість погашена, що не оцінюється слідчим суддею, як доказ наявності такого ризику.

Крім цього, суд не погоджується із твердженням прокурора щодо наявної схильності у підозрюваного до скоєння злочинів проти життя та здоровя людини. Після засудження ОСОБА_4 вироком Сторожинецького районного суду у 2008 році за ст. 122 ч.1 КК України і погашення судимості внаслідок відбуття іспитового строку, останній злочини не скоював і не притягувався до адміністративної відповідальності за подібні правопорушення, а тому твердження прокурора в цій частині є безпідставне.

Що стосується ризиків передбачених п.2, 3 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме можливості знищити чи сховати предмет яким наносились тілесні ушкодження та незаконно впливати на свідків в цьому кримінальному провадженні то, на думку суду, вказані ризики не зменшилися і залишаються бути актуальними тобто такими що виправдовують тримання підозрюваного під вартою.

В ході розгляду клопотання було встановлено, що дійсно предмет про який іде мова у висновку експерта, а саме «твердий, тупий предмет» не встановлено. Підозрюваний зазначає, що бив ОСОБА_7 кулаком, однак відповіді на питання чи можливо нанести відкриту травму грудної клітки кулаком, слідчому судді не дано, що ставить під сумнів пояснення підозрюваного в цій частині, а тому очевидним є існування твердого тупого предмета, який можливо знищити чи сховати, що свідчить про наявність такого ризику.

Крім цього, суд констатує, що свідки, дали свої свідчення але в суді приймаються свідчення свідків які будуть допитані саме в суді, а не на досудовому розслідуванні, що свідчить про неспроможність припущень сторони захисту, що такий вплив є неможливим.

При цьому слідчий суддя вважає, що не підтвердження інших ризиків, на які посилається слідчий та прокурор, оцінюються виходячи з вимог п. 2 ч.1 ст.194 КПК України, щодо існування хоча б одного ризику передбаченого в ст.177 КПК України.

Вирішуючи питання, щодо наявності обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою, що передбачено в ст.199 КПК України, слід зазначити, що зазначені в клопотанні обставини неможливості завершити досудове розслідування, обґрунтовуються відсутністю висновків молекулярно-генетичних, комплексних судових молекулярно-генетичних, судових дактилоскопічних експертиз, тощо.

Суд враховує вказану, законодавчо визначену обставину, і вважає, що відсутність висновків призначених експертиз перешкоджає слідчому завершити досудове розслідування, що знайшло своє підтвердження також і в ухвалі слідчого судді Сторожинецького районного суду від 17.02.2022 року, якою продовжено строк досудового розслідування у цьому кримінальному провадженні до п`яти місяців, тобто до 23 квітня 2022 року.

Виходячи з цього, суд враховує, що на даний час відсутні підстави вважати строки тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_4 , такими, що виходять за рамки розумних, що визначено в ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Враховуючи також і відомості зазначені в статті 184 КПК України, слідчий суддя констатує, що підозра є обгрунтованою, що підтверджено ухвалами слідчого судді якими обирався та продовжувався запобіжний захід щодо підозрюваного ОСОБА_4 ,

А тому за сукупності всіх наведених обставин, слідчий суддя вважає за доцільне продовжити раніше обраний стосовно ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання його під вартою, оскільки відсутні підстави вважати, що інші, менш суворі запобіжні заходи, можуть на даному етапі досудового розслідування, забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків, що випливають з ч. 5 ст. 194 КПК України.

Заперечення сторони захисту проти клопотання з підстав наявності у підозрюваного хворої матері та житлового будинку де підозрюваний міг би відбувати домашній арешт та доглядати за мамою, слідчий суддя знаходить безпідставним, оскільки, як вбачається із матеріалів клопотання та особистих пояснень підозрюваного в суді його матір не є лежачою хворою і за нею не потрібно доглядати. Навпаки при обранні підозрюваному запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, його мамі прийдеться доглядати за ним, оскільки домашній арешт передбачає цілодобове не покидання житлового будинку, в той час як підозрюваному потрібно добувати гроші для покупки їжі, одежі та інших товарів першої необхідності, що він самостійно робити не зможе.

Що стосується неправильності кваліфікації злочину, на яку посилається захисник підозрюваного, то такі обставини, слідчий суддя при продовженні строку запобіжного заходу не вивчає та не оцінює, а звертає увагу на обґрунтованість підозри, яка передбачає, згідно рішення ЄСПЛ «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.04.2011 року, існування фактів чи інформації, що можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Зважаючи на норми ч. 4 ст. 183 КПК України, суд не визначає розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених цим кодексом, оскільки дане клопотання стосується злочину, який спричинив смерть людині, яка сама її здоровя, честь і гідність є, згідно ст. 3 Конституції України, найвищою соціальною цінністю.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст.177, 182, 183, 184, 199, 206, 395 КПК України, слідчий суддя, -

постановив:

Продовжити строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 , до 21 квітня 2022 року, без визначення розміру застави.

Ухвала діє до 21 квітня 2022 року включно і може бути оскаржена безпосередньо до Чернівецького апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення, а підозрюваним в цей же строк з моменту вручення йому копії ухвали.

Слідчий суддя Сторожинецького районного
суду Чернівецької області ОСОБА_8