Справа № 460/1986/18 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/737/21 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2021 року колегія cуддів судової палати з розгляду кримінальних справЛьвівського апеляційного суду у складі:
головуючого - судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
з участю секретаря ОСОБА_5 ,
розглянувши у кримінальному проваджені № 0000474 від 18.04.2018 року про обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1, ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 187 КК України, щодо:
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого по АДРЕСА_1 , проживаючого по АДРЕСА_2 ,
ч. 2 ст. 187 КК України, щодо:
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Новояворівськ Яворівського району Львівської області, проживаючого по АДРЕСА_3
з участю прокурора ОСОБА_8
обвинуваченого ОСОБА_6
захисників ОСОБА_9 , ОСОБА_10
апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_6 , адвоката ОСОБА_10 на вирок Городоцького районного суду Львівської області від 11 червня 2021 року щодо ОСОБА_7 , ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИЛА:

вищевказаним вироком ОСОБА_7 визнано винним та засуджено за ч. 2 ст. 187 КК України, із застосуванням ч.1 ст. 69 КК України, до покарання у виді позбавлення волі строком на п`ять років, без конфіскації.
Зараховано ОСОБА_7 у строк покарання строк попереднього ув`язнення з 01.08.2018р. по 03.08.2018р.
Застосовано ОСОБА_7 ст. 75 КК України, звільнивши його від відбування призначеного за цим вироком покарання з випробуванням на два роки.
В порядку ст. 76 КК України покладено на засудженого ОСОБА_7 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.
Запобіжний захід ОСОБА_11 до вступу вироку в законну силу залишено домашній арешт.
ОСОБА_6 визнано винним та засуджено:
за ч. 1 ст. 186 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на два роки;
за ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на чотири роки;
за ч. 2 ст. 187 КК України, із застосуванням ч.1 ст. 69 КК України, до покарання у виді позбавлення волі строком на п`ять років.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України призначено ОСОБА_6 покарання за їх сукупністю, шляхом частково складання призначених покарань, на п`ять років позбавлення волі.
В порядку ч. 4 ст. 70 КК України остаточно призначено покарання ОСОБА_6 за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання призначених покарань за цим вироком і попереднім вироком суду, на п`ять років шість місяців позбавлення волі.
Строк відбування покарання ОСОБА_6 рахувати з 11.06.2021р.
Зараховано ОСОБА_6 у строк покарання відбуте ним покарання за вироком Яворівського районного суду Львівської обл. від 22.07.2020р. за ознаками ч. 1 ст. 187 КК України з 12.02.2019р. по 11.06.2021р. та строк попереднього ув`язнення з 01.08.2018р. по 03.08.2018р.
Арешт накладений ухвалами слідчого судді Яворівського районного суду Львівської обл. від 03 і 06.08.2018р. на гроші в сумі 283 грн. 50 коп., мобільний телефон «Prestigio» ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 із сім-картою «Київстар», паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_7 серії НОМЕР_3 , чорну чоловічу сумку з логотипом «Reform», ремінець від сумки і зубний протез - скасовано.
Вирішено питання з речовими доказами.
Згідно з вироком неповнолітній ОСОБА_6 , 17.04.2018р. близько 15 год. 30 хв., у першому під`їзді будинку на АДРЕСА_4 , діючи з умислом на викрадення чужого майна, відкрито викрав (вирвав з рук) у ОСОБА_12 мобільний телефон Samsung J3 ІМЕІ 1: НОМЕР_4 , ІМЕІ 2: НОМЕР_5 , вартістю 3 900 грн., в чохлі вартістю 100 грн., із сім-карткою мобільного оператора «Київстар» вартістю 30 грн. з рахунку в сумі 100 грн., а всього відкрито заволодів майном потерпілого на суму 4 130 грн.
19.04.2018р. біля 00 год. 40 хв., він же, поруч із будівлею дошкільного навчального закладу № 5 на вул. С. Бандери, 3 у м. Новояворівськ Яворівського р-ну Львівської обл., діючи з умислом на викрадення чужого майна, умисно наніс один удар кулаком у живіт ОСОБА_13 та повторно викрав (вирвав з рук) у потерпілого мобільний телефон Samsung J5 ІМЕІ 1: НОМЕР_6 , ІМЕІ 2: НОМЕР_7 , вартістю 4 200 грн., в чохлі вартістю 100 грн. із сім-картками мобільного оператора «Київстар» і «Vodafone» вартістю 30 грн. кожна, з поповненням рахунків в сумі відповідно на 40 і 30 грн., а всього відкрито заволодів майном ОСОБА_13 на 4 430 грн.
01.08.2018р. біля 14 год. 02год. 45 хв., неповнолітній ОСОБА_6 за попередньою змовою в групі з ОСОБА_7 та особою, матеріали кримінального провадження щодо якої ухвалою судового засідання від 20.01.2021р. виділено в окреме провадження (т. 5 а. 71-73), діючи з умислом на заволодіння чужим майном шляхом застосування фізичного насильства, поблизу магазину «Люкс», на вул. С. Бандери, 2 у м. Новояворівськ Яворівського р-ну Львівської обл., наздогнали потерпілого ОСОБА_14 та застосовуючи до нього небезпечне для життя чи здоров`я фізичне насильство, відкрито заволоділи його сумкою вартістю 550 грн., грішми в сумі 3 000 грн., паспортом гр-на України, посвідченням водія, військовим квитком, платіжною карткою ПриватБанку, картою тимчасового побуту, а всього майном потерпілого на 3 550 грн., яким розпорядилися.
Не погоджуючись із даним вироком захисник обвинуваченого ОСОБА_6 , адвокат ОСОБА_10 просить вирок Городоцького районного суду Львівської області від 11 червня 2021 року змінити, ОСОБА_6 визнати винним та засудити:
за ч. 1 ст. 186 КК України до покарання у виді громадських робіт на строк сто двадцять годин;
за ч. 1 ст. 186 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на чотири роки;
за ч. 1 ст. 187 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на три роки.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України призначити ОСОБА_6 покарання за їх сукупністю, шляхом часткового складання призначених покарань, чотири роки позбавлення волі.
В порядку ч. 4 ст. 70 КК України остаточно призначити покарання ОСОБА_6 за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання призначених покарань за цим вироком і попереднім вироком суду, чотири роки шість місяців позбавлення волі.
Строк відбування покарання ОСОБА_6 рахувати з 11.06.2021р.
Зарахувати ОСОБА_6 у строк покарання відбуте ним покарання за вироком Яворівського районного суду Львівської обл. від 22.07.2020р. за ознаками ч. 1 ст. 187 КК України з 12.02.2019р. по 11.06.2021р. та строк попереднього ув`язнення з 01.08.2018р. по 03.08.2018р.
Застосувати до ОСОБА_6 ст. 75 КК України, звільнивши його від відбування призначеного за цим вироком покарання з випробуванням на три роки;
В порядку ст. 76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_6 обов`язки: періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.
Сторона захисту не погоджується із кваліфікацією діянь ОСОБА_6 за частиною 2 статті 186 КК України в епізоді відкритого викрадення чужого майна у ОСОБА_13 , що мало місце 19.04.2018 року біля 00.40 год. поруч із будівлею дошкільного навчального закладу № 5 на вул. С. Бандери, 3 у м. Новояворівськ Яворівського р-ну Львівської обл. Вважає, що в даному випадку дії ОСОБА_6 мають бути кваліфіковані за частиною 1 статті 186 КК України із призначенням відповідного покарання.
Також не погоджуються із кваліфікацією діянь ОСОБА_6 за частиною 2 статті 187 КК України в епізоді заволодіння майном потерпілого ОСОБА_14 за попередньою змовою в групі з ОСОБА_7 та особою, матеріали щодо якої виділено в окреме провадження. Вважають, що в даному випадку дії ОСОБА_6 мають бути кваліфіковані за частиною 2 ст. 186 КК України та частиною 1 статті 187 КК України із призначенням відповідного покарання.
Зокрема сторона захисту не погоджується з кваліфікацією епізоду, що мав місце 19.04.2018 року за участі потерпілого ОСОБА_13 за частиною 2 ст. 186 КК України, з застосуванням кваліфікуючих ознак «повторно» та «поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого».
В обґрунтування даної апеляційної скарги покликається на те, що призначаючи обвинуваченому покарання, суд першої інстанції в оскаржуваному вироку зазначає, що врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обставини, при яких його вчинено та особу обвинуваченого. Зокрема те, що ОСОБА_6 щиро розкаявся у вчиненому, частково відшкодував шкоду, раніше притягався до кримінальної відповідальності. В той же час, наявність підстав для застосування положень ст. 75 КК України судом першої інстанцій взагалі не аналізувалися.
Суд не врахував поведінку обвинуваченого, його щире каяття те, що він попросив вибачення, що свідчить про його усвідомлення своєї вини, та те, що ОСОБА_6 зробив належні висновки для себе, на час ухвалення вироку більше двох років перебуває під вартою, ту обставину, що злочин вчинено неповнолітнім, його сімейне становище, позицію потерпілих.
Заслухавши виступ обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_10 на підтримку поданої апеляційної скарги, думку прокурора на заперечення доводів апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, з наступних підстав.
Вимогами ч.1 ст. 370 КПК України передбачено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у вчиненні зазначених у вироку суду кримінальних правопорушень, відповідає фактичним обставинам справи і є обґрунтованим.
Наведеним у вироку доказам суд першої інстанції дав належну правову оцінку, вірно кваліфікував дії обвинуваченого ОСОБА_6 за ч.1, ч..2 ст. 186, ч. 2 ст. 187 КК України та дії обвинуваченого ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 187 КК України.
Щодо незгоди сторони захисту з кваліфікацією епізоду, що мав місце 19.04.2018 року за участі потерпілого ОСОБА_13 з застосуванням кваліфікуючих ознак «повторно» та «поєднаним з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого» та кваліфікацією епізоду вчиненого 01.08.2018 року відносно потерпілого ОСОБА_14 , колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.
З досліджених в суді матеріалів кримінального провадження вбачається, що з показань потерпілого ОСОБА_13 встановлено, що 19.04.2018р. після опівночі, поруч із будинком на АДРЕСА_4 , його перестрів ОСОБА_6 , несподівано наніс один удар кулаком у живіт справа та вирвавши з рук мобільний телефон «Samsung J5» ІМЕІ 1: НОМЕР_6 , ІМЕІ 2: НОМЕР_7 , вартістю 4 200 грн., в чохлі вартістю 100 грн. із сім-картками мобільного оператора «Київстар» і «Vodafone» вартістю 30 грн. кожна, з поповненням на рахунках 40 і 30 грн., та втік.
З протоколу прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення від 19.04.2018р. (т.2 а. 128) вбачається, що ОСОБА_13 просив прийняти міри до особи, яка цього ж дня о 01 год., перестрівши його біля будинку на АДРЕСА_4 , вдарила кулаком у живіт, вирвала у нього мобільний телефон «Samsung J5» з двома сім-картками, вартістю 4 200 грн. Із заяви свідка ОСОБА_15 від 18.04.2018р. (т.2 а. 119) та його свідчень у суді убачається, що він 18.04.2018р. добровільно видав працівникам поліції мобільний телефон «Samsung J3» ІМЕІ 1: НОМЕР_4 , ІМЕІ 2: НОМЕР_5 , який придбаний ним напередодні у ОСОБА_6 за 500 грн.
На спростування апеляційних вимог захисника обвинуваченого ОСОБА_6 , адвоката ОСОБА_10 щодо кваліфікуючої ознаки «повторно» колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.
Відповідно до постанови Верховного суду від 14.09.2021 року № 591/4366/18 встановлено, що враховуючи принцип презумпції невинуватості, а також системне тлумачення положень частин 1 та 3 ст. 32 КК, вказує на те, що сам факт вчинення злочину не вперше утворює повторність без постановлення обвинувального вироку суду стосовно особи лише у випадку, коли такий факт розслідується органом досудового слідства чи розглядається судом з іншим епізодом тотожного або однорідного злочину в одному кримінальному провадженні. Тобто лише за умов, коли суд безпосередньо досліджує докази та у вироку встановить доведеність винуватості особи одночасно за всіма епізодами кримінальних правопорушень, які інкриміновані обвинуваченому. Оскільки доведеність чи недоведеність вини у першому епізоді встановлюється судом і лише одночасний розгляд судом в одному кримінальному провадженні першого епізоду, що утворює повторність, і наступного, який кваліфікується як повторний.
Таким чином, колегія суддів вважає, що ОСОБА_6 вчинив відкрите викрадення чужого майна та повторно відкрите викрадення чужого майна, поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, він, за попередньою змовою в групі з ОСОБА_16 та особою, матеріали щодо якої виділено в окреме провадження, застосувавши небезпечне для життя чи здоров`я потерпілого фізичне насильство, заволоділи чужим майном, та такі дії ОСОБА_6 вірно кваліфіковані за ч. 1 і 2 ст. 186 КК України
Також колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно взяв до уваги та визнав належними доказами наступні матеріали.
показання потерпілого ОСОБА_14 про те, що вночі на 01.08.2018р., зняв у банкоматі «ПриватБанк» на вул. С. Бандери, 18 у м. Новояворівськ 3 000 грн., потім зауважив, що його переслідують невідомі, намагався втекти, однак ОСОБА_17 перестрів його на проході біля будинку на АДРЕСА_5 , за ним тут же появились ОСОБА_6 і ОСОБА_7 , ОСОБА_6 наніс йому удар ногою в обличчя, потім в груди, у спину його копнув ОСОБА_7 , далі заштовхали забудівлю магазину і приміщення обмінного пункту, збили з ніг, на землі били ногами і руками по голові, обличчі і тілу, ОСОБА_6 зірвав з нього сумку. Що з появою автомобіля, поруч на дорозі, нападники втекли, однак ОСОБА_6 тут же повернувся і вдарив його сидячим на землі ногою в голову та обшукав. Внаслідок застосованого до нього фізичного насильства мав переломи кісток носа, кровотечу з носа, вибиту коронку верхньої щелепи зубів, синці, садна і крововиливи на обличчі, на шиї і руках, був госпіталізований та лікувався. У пограбованій сумці мав 3 000 грн. номіналом по 100 грн., паспорт, посвідчення водія, військовий квиток, платіжну картку «ПриватБанк», карту побуту в Польщі. Також показав, що на відеозаписі з камери спостереження, відтвореному в судовому засіданні, відображені він та обвинувачені разом із ОСОБА_11 при нападі на нього на АДРЕСА_5 , в ніч на 01.08.2018р.
Протокол огляду місця події від 01.08.2018р. з фототаблицями в додатку (т. 2 а. 142-150, 210-215) з якого убачається, що на проході поблизу будинку на вул. С. Бандери, 2 у м. Новояворівськ, на бетонній доріжці, виявлено сліди РБК, а при огляді на даху ТЦ «Галичина» на вул. С. Бандери, 9 у м. Новояворівськ, на місці, вказаному ОСОБА_7 , виявлено чорну чоловічу сумку з логотипом «Reform», ремінець для носіння на плечі сумці обірваний. Виявлені при огляді місця події сліди РБК і чоловіча сумка вилучені.
Протокол огляду місця події від 02.08.2018р. із фототаблицею в додатку (т. 2 а. 221-228) з якого вбачається, що за будівлею магазину «Люкс» і спорудою пункту обміну валют на вул. С. Бандери, 2 у м. Новояворівськ, виявлені чорна ручка (для носіння сумки), коронку на кілька зубів, пляму крові.
Протокол слідчого експерименту із ОСОБА_7 від 02.08.2018р. (т.2 а. 218-220) згідно якого останній на місці показав, як вони з ОСОБА_6 і особою, матеріали відносно якого виділено в окреме провадження, вночі на 01.08.2018р., переслідували ОСОБА_14 від банкомату до проходу біля будинку на АДРЕСА_5 , тут на місце, де потерпілого наздогнав особа, матеріали відносно якого виділено в окреме провадження, як до них підійшли вони з ОСОБА_6 і останній вдарив потерпілого ногою в обличчя, потім в груди, він копнув потерпілого в спину, що далі заштовхали ОСОБА_14 за будівлю магазину та приміщення обмінного пункту, збили з ніг, там били по голові, обличчі і тілу, ОСОБА_6 зірвав з потерпілого сумочку у якій були гроші понад 800 грн. і документи.
Протокол огляду місця події від 01.08.2018р. (т. 2 а. 205-207) з якого вбачається, що у квартирі на АДРЕСА_3 , за місцем проживання особи, матеріали щодо якої виділено в окреме провадження, виявлено та вилучено її особистий одяг і взуття: чорну бавовняну куртку (кофту) з капюшоном та написом «Nikke», темно-сині джинси, пару кросівок, виявлене тимчасово вилучено.
Висновок судово-імунологічних експертиз № 1108/2018-ім від 23.08.2018р., № 1109/2018-ім від 06.09.2018р. і № 1107/2018-ім від 07.09.2018р. (т. 2 а. 235-248) з яких вбачається, що у слідах на марлевому тампоні зі змивом РБК із поверхні бетонної доріжки на АДРЕСА_5 та у слідах на куртці (кофті) вилученій при огляді місця події на АДРЕСА_3 , виявлена кров, яка походить від потерпілого ОСОБА_14 .
Висновок судово-медичної експертизи № 169/2018 від 06.08.2018р. (т. 2 а. 154) з якого видно, що у потерпілого ОСОБА_14 виявлено закриті переломи кісток носа, садно на спинці носа, що відноситься до легкого тілесного ушкодження з короткочасним розладом здоров`я, а також синець і два садна на лобі ліворуч, синці в обох підочних і щічних ділянках, крововилив у склеру правого ока, крововилив і два садна в слизовій оболонці верхньої губи, садно на шиї справа, на лівому лікті, які відносяться до легкого тілесного ушкодження. Що усі вищевказані тілесні ушкодження утворилися 01.08.2018р. внаслідок дії тупого твердого предмета.
Протоколи пред`явлення особи для впізнання від 01.08.2018р. з фототаблицями в додатку (т. 2 а. 163-166, 171-174, 186-189) з яких вбачається, що при проведенні зазначених слідчих дій потерпілий ОСОБА_14 впізнав обвинувачених ОСОБА_6 і ОСОБА_7 , а також особу, матеріали щодо якої виділено в окреме провадження, як таких, котрі вночі 01.08.2018р., на АДРЕСА_5 , вчинили розбійний напад на нього.
Протокол огляду предметів від 21.08.2018р. (т. 2 а. 253) та відтвореного в судовому засіданні долученого до нього відеозапису з камери спостереження на АДРЕСА_5 видно, що вночі 01.08.2018р. на проході біля будинку, а далі за будівлею магазину і приміщенням пункту обміну валют обвинувачені та особа, матеріали щодо якої виділено в окреме провадження, б`ють ОСОБА_14 , наносячи удари ногами в т.ч. в ділянку обличчя, збивши з ніг, для подолання опору продовжують бити лежачого, що обвинувачений ОСОБА_6 зірвав з потерпілого сумку, з появою поруч на дорозі автомобіля, тікають.
Таким чином колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції та вважає, що вина обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 доведена у повному обсязі тому дії ОСОБА_6 судом вірно кваліфіковано за ч. 1 і 2 ст. 186 КК України та за ч. 2 ст. 187 КК України, дії ОСОБА_7 - за ч. 2 ст. 187 КК України.
Покликання захисника ОСОБА_10 , що дії обвинуваченого за ч. 2 ст. 187 КК України щодо потерпілого ОСОБА_14 кваліфіковано не вірно колегія суддів оцінює критично з огляду на наступне.
Так, нападом за ст. 187 КК України, є умисні дії, спрямовані на негайне вилучення чужого майна шляхом застосування фізичного, або психічного насильства небезпечного для життя чи здоров`я потерпілого, або з погрозою застосування такого насильства. Розбій вважається закінченим з моменту нападу, поєднаного застосування фізичного, або психічного насильства небезпечного для життя чи здоров`я потерпілого, або з погрозою застосування такого насильства, незалежно від того, заволоділа винна особа майном потерпілого чи ні.
Небезпечне для життя чи здоров`я насильство це умисне заподіяння потерпілому легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я або незначну втрату працездатності, середньої тяжкості або тяжке тілесне ушкодження, а також інші насильницькі дії, які не призвели до вказаних наслідків, але були небезпечними для життя чи здоров`я в момент їх виникнення.
З показань потерпілого ОСОБА_14 та наявного відеозапису із камер спостереження вбачається, що вночі на 01.08.2018р. обвинувачені та особа, матеріали щодо якої виділено в окреме провадження, перестрівши потерпілого, зухвало б`ють його на проході біля будинку на АДРЕСА_5 , тут же заштовхують за будівлю магазину «Люкс» і приміщення пункту обміну валют, збивши з ніг та позбавляючи можливості чинити опір, продовжують наносити удари, в ділянку голови, по тілу, зірвали сумку, з появою на дорозі автомобіля, тікають.
Після заволодіння сумкою потерпілого лише обвинувачений ОСОБА_6 повертався до нього та вдарив сидячим в ділянку голови справа.
Між тим, кров потерпілого ОСОБА_14 виявлена як на бетонній доріжці на проході біля будинку на АДРЕСА_5 , так і на куртці (кофті) особи, матеріали щодо якої виділено в окреме провадження і яка до потерпілого після заволодіння його сумкою не поверталась.
Колегія вважає за необхідне зазначити, що відповідно до постанови Пленуму Верховного суду України від 16.11.2009 року №10 Про судову практику у справах про злочини проти власності встановлено, що розбій як злочин проти власності (стаття 187КК) - це напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний
із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, або
з погрозою застосування такого насильства. Небезпечне для життя чи здоров`я насильство(стаття187, частина третя статті 189 КК) - це умисне заподіяння
потерпілому легкого тілесного ушкодження, що спричинило
короткочасний розлад здоров`я або незначну втрату працездатності,
середньої тяжкості або тяжке тілесне ушкодження, а також інші
насильницькі дії, які не призвели до вказаних наслідків, але були
небезпечними для життя чи здоров`я в момент їх вчинення. До них
слід відносити, зокрема, і насильство, що призвело до втрати
свідомості чи мало характер мордування, придушення за шию,
скидання з висоти, застосування електроструму, зброї, спеціальних
знарядь тощо.
З урахуванням зазначеного суд не має підстав вважати, що тілесні ушкодження з короткочасним розладом здоров`я закриті переломи кісток носа, садно на спинці носа, спричинені потерпілому тільки після заволодіння його майном, як і не має підстав до перекваліфікації дій обвинувачених з ч. 2 ст. 187 КК України на ч. 2 ст. 186 КК України, як про це просить сторона захисту.
Також колегія суддів погоджується із висновком суду першої, що немає підстав і до визнання недопустимим доказом висновку судово-медичної експертизи № 169/2018 від 06.08.2018р. щодо потерпілого ОСОБА_14 , з огляду на таке.
Так, судово-медична експертиза щодо потерпілого ОСОБА_14 у провадженні призначена ухвалою слідчого судді Яворівського районного суду Львівської обл. від 02.08.2018р., при цьому експерта попереджено про кримінальну відповідальність згідно ст.ст. 384, 385 КК України (т. 3 а. 5).
Із висновку судово-медичної експертизи №169/2018 від 06.08.2018р. вбачається, що експертиза проведена на підставі вищеозначеної ухвали слідчого судді, судово-медичний експерт ОСОБА_18 попереджений про кримінальну відповідальність, експертизою визначено ступінь тяжкості тілесних ушкоджень виявлених у ОСОБА_14 , в т.ч. й легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.
З пояснень наданих в судовому засіданні в суді першої інстанції потерпілого ОСОБА_19 видно, що він 06.08.2018р. був оглянутий експертом і особисто подав для дослідження експерту медичні документи, надані йому лікуючим лікарем.
Потерпілий за положеннями ст.ст. 3, 56 КПК України, є стороною кримінального провадження і має право подавати докази.
Показання потерпілого за правилами ч. 2 ст. 84 КПК України, є процесуальним джерелом доказу.
Потерпілий ОСОБА_14 добровільно надав для дослідження експерту документи, які перебували в його володінні і така дія не вимагає ухвали суду про дозвіл на тимчасовий доступ до речей і документів. Дозвіл слідчого судді потрібен лише у разі, якщо необхідно примусити особу в інтересах кримінального провадження робити те, що вона відмовляється робити добровільно.
При ознайомленні в порядку ст. 290 КПК України з матеріалами досудового розслідування у цьому кримінальному провадженні, при здійсненні судового розгляду, сторона захисту не порушувала питання про надання їй доступу до медичної документації, за результатами дослідження якої експертом сформовано висновок №169/2018 від 06.08.2018р.
Суд першої інстанції також вірно зазначив, що не має підстав до визнання недопустимим доказом відеозапису від 01.08.2018р. із камер спостереження за покликань захисника, що диск із записом отримано з порушеннями вимог кримінально процесуального закону, бо слідчий не доручав ст. о/у СКП Яворівського ВП ГУНП у Львівській обл. ОСОБА_20 проводити будь-які слідчі чи негласні (розшукові) дії, а рапорт останнього не визначається способом збирання доказів, або ж, що стороні захисту не відкривались доручення слідчого про витребовування відеозапису й інформація про виконання такого, відповідно до вимог Закону.
Так, за положеннями ч. 1 ст. 86, ч. 2 і 3 ст. 93 КПК України, застосування стороною кримінального провадження такого способу збирання доказів, як вилучення речей і документів під час отримання доступу до речей і документів може здійснюватися у випадках, якщо: особа, у володінні якої знаходяться речі і документи не бажає добровільно передати їх стороні кримінального провадження або є підстави вважати, що вона не здійснить таку передачу добровільно після отримання відповідного запиту чи намагатиметься змінити, або знищити відповідні речі або документи; речі та документи згідно зі ст. 162 КПК України містять охоронювану законом таємницю і таке вилучення необхідне для досягнення мети застосування цього заходу забезпечення. В інших випадках сторона кримінального провадження може витребувати та отримати речі або документи за умови їх добровільного надання володільцем без застосування процедури передбаченої главою 15 КПК України.
Згідно ст.ст. 40, 41 КПК України слідчий уповноважений в т.ч. доручати проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій відповідним оперативним підрозділам. Оперативні підрозділи органів національної поліції здійснюють слідчі (розшукові) дії та негласні слідчі (розшукові) дії в кримінальному провадженні в т.ч. за письмовим дорученням слідчого.
Матеріалами кримінального провадження встановлено, що 01.08.2018р. за № 268 слідчий Яворівського ВП ГУНП у Львівській обл. ОСОБА_21 , в порядку ст. 40 КПК України, доручив оперативному підрозділу Яворівського ВП витребувати відеозапис за 01.08.2018р. із камер спостереження, що охоплюють АДРЕСА_4 (т. 4 а. 7-12).
Вищеозначена вимога, як видно із рапорта ст. о/у СКП Яворівського ВП ГУНП у Львівській обл. ОСОБА_20 від 21.08.2018р., виконана у спосіб витребування відповідної інформації із виконавчого комітету Новояворівської міської ради, який добровільно надав диск із відеозаписом з камери спостереження, котра розташована на вул. С. Бандери, 2 у м. Новояворівськ. Що 21.08.2018р. вищеозначений диск оглянуто слідчим, визнано речовим доказом і долучено до матеріалів кримінального провадження (т. 2 а. 250-254).
Усі зазначені матеріали, як убачається із протоколів надання доступу до матеріалів досудового розслідування від 19 і 21.09.2018р. та із опису матеріалів кримінального провадження № 0000936, стороні захисту були відкриті (т. 4 а. 43-45).
Щодо призначення обвинуваченим ОСОБА_6 та ОСОБА_7 покарання апеляційний суд вважає за необхідне вказати наступне.
Згідно з роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24.10.2003 року №7, суди при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимог ст. 65 КК стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
Обираючи обвинуваченому покарання, суд виходить не тільки із встановленої ст. 50 КК України його мети кари, а й з надання можливості засудженому виправитись та запобігти вчинення ним нових кримінальних правопорушень.
При призначенні покарання ОСОБА_6 суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчинених ним злочинів, його особу, що він характеризується посередньо, як обставину, що пом`якшує покарання його неповноліття в момент вчинення злочинів, відсутність обставин, що обтяжують покарання та призначає таке у виді позбавлення волі за переконання, що застосування до нього більш м`якого покарання не сприятиме його виправленню.
Разом з тим, ураховуючи складні умови життя та виховання обвинуваченого ОСОБА_6 , а також рівень його розвитку й інші особливості особи, позицію потерпілих щодо міри покарання, суд першої інстанції прийшов вірного переконання, що покарання в межах санкції ч. 2 ст. 187 КК України буде для нього надмірним тягарем та не відповідатиме балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи, тому реалізуючи принцип законності, справедливості та індивідуалізації покарання, вважав за можливе призначити йому покарання за ч. 2 ст. 187 КК України нижче від найнижчої межі передбаченої санкцією цієї статті, тобто із застосуванням ч. 1 ст. 69 КК України. Та оскільки ОСОБА_6 злочини вчинені у неповнолітньому віці, то за положеннями ст. 98 КК України, додаткове покарання - конфіскація не застосовується.
На підставі вищенаведеного, колегія суддів вважає, що призначене ОСОБА_6 покарання у межах санкції інкримінованих йому статтей є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових злочинів.
Підстав для пом`якшення обраного судом першої інстанції обвинуваченому ОСОБА_6 покарання та застосування ст. 75 КК України колегія суддів не вбачає.
Таким чином доводи апеляційної скарги захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_10 не знайшли свого підтвердження при апеляційному розгляді справи, у зв`язку з чим така до задоволення не підлягає.
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б перешкодили чи могли перешкодити суду першої інстанції ухвалити законне та обґрунтоване рішення, не встановлено.
За наведених обставин, колегія суддів визнає подану апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_10 необґрунтованою, та вважає вирок суду щодо обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 законним та обґрунтованим, підстав для зміни чи скасування оскаржуваного судового рішення не вбачає.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 408, 409, 419 КПК України, колегія суддів
УХВАЛИЛА:

апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_6 , адвоката ОСОБА_10 залишити без задоволення.
Вирок Городоцького районного суду Львівської області від 11 червня 2021 року щодо ОСОБА_6 та ОСОБА_7 залишити без змін.
Ухвала набирає чинності з дня її оголошення та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її проголошення, а особою, яка утримується під вартою з моменту отримання копії ухвали в той же строк.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4