ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи : 663/3048/20
Номер провадження : 11-кп/819/927/21 Головуючий в І інстанції : ОСОБА_1
Категорія : ч.2 ст.190 КК України Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2021 року вересня місяця 28 дня колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Херсонського апеляційного суду в складі:

Головуючого судді : ОСОБА_2

Суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

Секретар судового засідання: ОСОБА_5

З участю прокурора: ОСОБА_6

обвинуваченої ОСОБА_7

захисника обвинуваченої адвоката ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Херсоні в залі Херсонського апеляційного суду кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0000154 від 03.02.2020, за апеляційною скаргою захисника обвинуваченої ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 на вирок Скадовського районного суду Херсонської області від 20 липня 2021 року стосовно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України,
в с т а н о в и в:

Вироком Скадовського районного суду Херсонської області від 20 липня 2021 року ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженку м. Ханлар Республіка Азербайджан, громадянку України, не працюючу, маючу повну загальну середню освіту, заміжню, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , в силу ст. 89 КК України не судиму, визнано винною та засуджено за ч. 2 ст.190 КК України до покарання у виді обмеження волі строком на 3 роки. Строк відбування покарання рахувати з моменту приведення вироку до виконання. До набрання вироком чинності обрано ОСОБА_7 запобіжний захід у виді особистого зобов`язання з покладенням обов`язків передбачених ст. 194 КПК України: повідомляти суд про зміну місця свого проживання, здати на зберігання до відповідних органів влади свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну. Вирішено питання щодо судових витрат та речових доказів.
За вироком суду, ОСОБА_7 в період з червня 2018 року по травень 2019 року з корисливих спонукань, маючи прямий умисел на незаконне заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою ОСОБА_9 , під приводом укладення з мешканцями Таврійської сільської ради Скадовського району Херсонської області договорів оренди земельних ділянок з метою створення фермерського господарства для вирощування сільськогосподарської продукції, перебуваючи за адресою проживання останнього: АДРЕСА_3 , отримала від ОСОБА_9 грошові кошти на загальну суму 145535, 60 грн.
В подальшому, реалізуючи умисел на заволодіння грошовими коштами, не маючи при цьому наміру на виконання взятих на себе зобов`язань щодо укладення з мешканцями Таврійської сільської ради Скадовського району Херсонської області договорів оренди земельних ділянок, повідомила потерпілого щодо досягнення домовленостей з ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 з приводу надання ними в оренду земельних ділянок, та переконуючи ОСОБА_9 у добросовісності своїх намірів, надала розписки про отримання грошових коштів: ОСОБА_10 в сумі 56000 грн, ОСОБА_11 в сумі 2000 доларів США, що згідно офіційного курсу валют на момент вчинення злочину складає 54535, 60 грн., ОСОБА_12 в сумі 35000, які заповнила власноручно. Таким чином, ОСОБА_7 шляхом зловживання довірою заволоділа грошовими коштами ОСОБА_9 на загальну суму 145535, 60 грн., якими розпорядилася на власний розсуд, чим спричинила останньому матеріальну шкоду на вказану суму, яка відповідно до п. 2 примітки до ст. 185 КК України є значною.
Дії ОСОБА_7 кваліфіковано за ч. 2 ст. 190 КК України, а саме: заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), що завдало значної шкоди потерпілому.
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 вважає вирок суду першої інстанції, незаконним та необґрунтованим посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, істотне порушення норм процесуального права, неправильне застосування положень закону України про кримінальну відповідальність та надмірну суворість призначеного покарання.

В обґрунтування апеляції посилається, що судом не було враховано те що призначене обвинуваченій покарання у вигляді 3 років обмеження волі є явно не справедливим через суворість,ч. 2 ст. 190 КК України в чинній редакції є нетяжким злочином, вредакції на час інкримінованих подій є злочином середньої тяжкості, не становить великої суспільної небезпеки та те що відсутні обставини що обтяжують покарання, обвинувачена вину визнала частково та щиро розкаялась. Вказує, що з пояснень потерпілого вбачається, що вказані події відбулись з літа 2018 року до травня 2019 року після того, як ОСОБА_9 оформив на обвинувачену доручення, згідно якого та могла вчиняти дії та оформляти земельні ділянки, проте суд, без належної оцінки, посилається як на письмовий доказ, на оригінал доручення на ім`я ОСОБА_9 від 03.04.2019 року, який уповноважив Казимову. Зазначає що суд не дав жодної оцінки поясненням потерпілого, щодо того, що грошові кошти на оренду земельних ділянок у ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 він нібито передав обвинуваченій у січні 2019 року при тому що розписки отримані від зазначених осіб, які йому передала обвинувачена, датовані до січня 2019 року. Посилається на те, що висновки суду не підтверджується доказами, судом не було встановлено обставини передачі обвинуваченій потерпілим вказаних коштів та обставин написання обвинуваченою розписок на ім`я потерпілого на суму 300 000 гривень. Вважає, що колисудом встановлено що розписка від імені ОСОБА_11 від 27.08.2018 року не складена обвинуваченою то вказана розписка є неналежним доказом.
Просить вирок суду, щодо ОСОБА_7 в частині правової кваліфікації за ч. 2 ст. 190 КК Українизмінити та обвинувачену визнати виною у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України і призначити покарання у вигляді штрафу у розмір 850 гривень або інше покарання, не пов`язане з ізоляцією від суспільства.

Потерпілий двічі зловживаючи своїм положенням не з`явивсь до судового засідання, будучи належним чином повідомлений про розгляд провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, який виклав суть вироку та доводи апеляцій, думку прокурора про не підтримку апеляційної скарги, обвинувачену та її захисника, які підтримали свою апеляційну скаргу, перевіривши матеріали кримінального провадження і обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходити до наступного.

Згідно з ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Вимогами ч.1 ст.370 КПК України передбачено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Як встановлено матеріалами кримінального провадження, судом дотримано вимог ст. 91-93 КПК України, спрямованих на встановлення у справі об`єктивної істини. Викладені у вироку висновки суду щодо ОСОБА_13 у вчинені вказаного кримінального правопорушення за обставин, встановлених судом, відповідають фактичним обставинам справи і підтверджені зібраними у матеріалах провадження доказами.

Допитана в судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_7 винуватість у вчиненому злочині фактично визнала частково, вказала, що ОСОБА_9 знає давно з яким у 2019 році почали працювати разом, отримувала кошти іпідтвердила що вона написала розписки від ОСОБА_14 і ОСОБА_15 і ще одну на 300 тисяч.
Висновки суду про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні правопорушення, за яким її засуджено за встановлених і викладених у вироку обставин, обґрунтовано доказами, які досліджено судом в судовому засіданні, а саме: показами свідків та потерпілого, які були ретельно допитані судом першої інстанції та покази яких докладно викладені у вироку і яким дана відповідна оцінка.
В судовому засіданні потерпілий ОСОБА_9 суду показав, що він оформив на обвинувачену ОСОБА_7 довіреність згідно якої вона могла вчиняти дії та оформляти земельні ділянки. Він давав їй гроші та через деякий час та приносила йому розписки від людей про отримання грошей та згоду на передачу землі в оренду. Вказані події відбувались з літа 2018 року до травня 2019 року. ОСОБА_7 принесла йому розписки, 21.09.2018 року від ОСОБА_10 про отримання 56000 грн., 27.08.2018 року від ОСОБА_16 про отримання 2000доларів США, 17.02.2019 року від ОСОБА_12 про отримання грошей в сумі 35000 грн. Обвинувачена ОСОБА_7 просила вибачення за обман та попросила строк на повернення коштів в розмірі 300000 грн. і написала розписку.
Твердження потерпілого про написання обвинуваченою розписки потерпілому підтвердили в судомузасіданнісвідки ОСОБА_17 ОСОБА_18 та ОСОБА_19 .
Твердження сторони захисту, про те що пояснення потерпілого, щодо того що грошові кошти на оренду земельних ділянок у ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 він нібито передав обвинуваченій у січні 2019 року протирічать як часу надання вказаного дорученню, яке датовано 03.04.2019 року, так і даті написання розписок отриманих від ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 якіскладені до січня 2019 року є надуманими і є необґрунтованими, так як судом було встановлено, що розписки від імені ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 ними не надавались, що їх підписи та дати їх складання є недостовірними і що договорів оренди земельних ділянок з вказаними особами не складалось в тому числі за дорученням ОСОБА_9 від 03.04.2019 року.

Також, твердження сторони захисту, щодо того, щорозписка від імені ОСОБА_11 не складена обвинуваченою і є неналежним доказомспростовуються вказаними показами в судовому засіданні потерпілого та свідка ОСОБА_11 , за якими встановлено, що вказану розписку на 2000 доларів США потерпілому надала саме обвинувачена і ОСОБА_11 її не складав, і взагалі не має земельних ділянок.
Крім того, вину ОСОБА_7 підтверджують:

- розписка ОСОБА_7 про отримання грошей в сумі 673000 від ОСОБА_9 ; записи ОСОБА_7 про затрати; розписка ОСОБА_20 про здачу землі в оренду та отримання грошей; розписка ОСОБА_10 про здачу землі в оренду та отримання грошей; розписка ОСОБА_21 про здачу землі в оренду та отримання грошей; розписка ОСОБА_22 про здачу землі в оренду та отримання грошей; розписка ОСОБА_16 про здачу землі в оренду та отримання грошей; розписка ОСОБА_7 про зобов`язання повернення грошових коштів внаслідок завданої шкоди; розписка ОСОБА_7 про зобов`язання повернути ОСОБА_9 борг в сумі 300000 грн., зошит в клітинку в якому наявні записи ОСОБА_7 про список людей, яким вона давала гроші ОСОБА_9 за оренду землі, про що складено опис від 12.02.2020 (т.2 а.к.п. 38-41).
Судом у вироку також обґрунтовано зазначено що твердження сторони захисту, стосовно того, що розписка ОСОБА_16 не є допустимим доказом спростовується дослідженими в судовому засіданні розписками, де розписка ОСОБА_12 , яку виконано власноруч ОСОБА_7 та розписка виконана від імені ОСОБА_16 виконані на ідентичних аркушах одного блокноту, однаковим кольором чорнил та мають однакові орфографічні помилки.
Відповідно до ст. 65 КК України при призначенні покарання суд має врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, які обтяжують та пом`якшують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне та достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Що стосується призначеного судом покарання, суд в повній мірі дотримався вимог ст. 65 КК України, врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, відомості про особу винної яка за місцем проживання характеризується посередньо, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, в силу ст.89 КК України не має судимості, вину не визнала шкоду не відшкодувалата призначив обвинуваченій законне та справедливе покарання, яке є достатнім для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів у виді обмеження волі.
Вирок суду є законним, обґрунтованим і вмотивованим, відповідає вимогам ст. 370 КПК України. На думку колегії суддів, він ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, оцінки доказів з точки зору належності, допустимості, достовірності, а в сукупності зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, та вважає що саме таке покарання буде достатнім для виправлення обвинувачених.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б перешкодили чи могли перешкодити суду повно й усебічно розглянути кримінальне провадження й постановити законне, обґрунтоване та справедливе рішення, Суд не встановив.

Тобто суд першої інстанції прийняв рішення яке повністю відповідає вимогам ст.7 КПК України.

Керуючись ст. 405, 407, 408, 419 КПК України колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченої ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Вирок Скадовського районного суду Херсонської області від 20 липня 2021 року стосовно ОСОБА_7 - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до касаційного суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді: ОСОБА_2 (підпис) ОСОБА_3 (підпис) ОСОБА_4 (підпис)