Провадження № 1-кс/161/9035/21
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Луцьк 23 листопада 2021 року
Слідчий суддя Луцького міськрайонного суду Волинської області ОСОБА_1 , за участі секретаря судових засідань ОСОБА_2 , розглянувши клопотання слідчого СВ Луцького РУП ГУНП у Волинській області ОСОБА_3 про накладення арешту на тимчасово вилучене майно в межах кримінального провадження №0002427 від 06.10.2021, -

В С Т А Н О В И В :

Слідчий СВ Луцького РУП ГУНП у Волинській області ОСОБА_3 за погодженням із прокурором у кримінальному провадженні прокурором Луцької окружної прокуратури ОСОБА_4 , звернулася до слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області з клопотанням про накладення арешту на майно, з позбавленням права на відчуження, розпорядження та користування, яке 18.11.2021 року було тимчасово вилучено під час проведення огляду за адресою: АДРЕСА_1 , а саме на:

- транспортний засіб «GELLY» JL7162 сірого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 ;

- свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу «GELLY» JL7162 сірого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 ;

- ключі від транспортного засобу «GELLY» JL7162 сірого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 .

Клопотання вмотивовано тим, що 06.10.2021 в період часу з 00:30 по 02:50 год. невстановлена особа, знаходячись за адресою м. Луцьк, вул. Привокзальна, 12, діючи умисно корисливих мотивів та керуючись метою таємного викрадення чужого майна таємна, через паркан проникла на територію на якій ведуться будівельні роботи і таємно викрала мідний кабель довжиною близько 150 метрів, чим було завдано ЖК "Дрім таун" майнової шкоди на суму 40 тис. грн.

В ході досудового розслідування надійшов рапорт оперуповноваженого Луцького РУП ГУНП у Волинській області капітана ОСОБА_5 , що до вчинення вказаного злочину може бути причетний гр. ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , прож. АДРЕСА_2 .

Гр. ОСОБА_6 користується автомобілем «GELLY» JL7162 , 2008 року випуску д.н.з. НОМЕР_1 , що підтверджують адміністративні протоколи за порушення ч. 1 ст. 130 КУпАП від 26.06.2021 та ч. ст. 122 КупАП від 14.09.2021, які складались на вищевказаного громадянина.

18.11.2021 проведено огляд місця події за адресою: АДРЕСА_1 , в ході якого гр. ОСОБА_7 добровільно видала працівникам поліції вище вказаний автомобіль для огляду та вилучення.

В судове засідання прокурор та слідчий не з`явились, слідча надіслала заяву у якій просить розгляд клопотання провести без її участі, в матеріалах також наявна заява власника автомобіля ОСОБА_7 про розгляд клопотання у її відсутності, а тому слідчий суддя приходить до висновку про розгляд клопотання на підставі наявних у ньому матеріалів із кримінального провадження. Відповідно до положень, передбачених ч.4 ст.107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів не здійснюється.

Дослідивши клопотання, долучені до нього матеріали із кримінального провадження, в їх сукупності, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання до задоволення не підлягає.

Згідно до вимог, передбачених ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Разом з тим, положеннями ст.ст.7 та 16 КПК України передбачено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченим цим кодексом.
Ст.41 Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним.
Крім того, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки, згідно ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Згідно з п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, арешт майна є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження. У відповідності до п. 1 ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, який може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів.

Як убачається із матеріалів кримінального провадження, досудове розслідування здійснюється за ознаками кримінального правопорушенням, передбаченого ч.3 ст.185 КК України щодо таємного викрадення чужого майна.

В межах даного кримінального провадження, ухвалою слідчого судді, від 19.10.2021 року було надано дозвіл на проведення обшуку в транспортному засобі «GELLY» JL7162 , 2008 року випуску д.н.з. НОМЕР_1 з метою виявлення та вилучення мідного кабелю.

Однак, вище вказаний автомобіль був вилучений в результаті проведення іншої слідчої дії, тобто в ході проведення огляду місця події.

Крім того, власнику майна ОСОБА_7 у цьому кримінальному провадженні не повідомлено про підозру, відтак, при виникненні питання про обмеження права власності у кримінальному провадженні, особа, яка не є підозрюваною, набуває статусу третьої особи, щодо якої вирішується питання про арешт. Відповідно до ч. 2 ст. 64-2 КПК України права третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт, виникають з моменту звернення прокурора до суду із клопотанням про арешт майна. Разом з тим, як вбачається із клопотання про арешт майна, таке подано слідчим.

Окрім того, відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу

Відповідно ж до частини першої ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в т.ч. предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Разом з тим, визнання органами досудового розслідування майна, на яке просить слідчий накласти арешт, речовим доказом у даному кримінальному провадженні, не може бути єдиною підставою для арешту майна, оскільки не є визначеною законом підставою для цього.

Слідчий суддя вважає, що ініціатором клопотання не було доведено, що майно, на яке він просить накласти арешт є предметом кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України, знаряддям вчинення даного кримінального правопорушення, зберегло на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в т.ч. що воно було об`єктом кримінально протиправних дій, чи було набуто кримінально протиправним шляхом або отримано фізичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно до ч. 1 ст. 173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.
За таких обставин у задоволенні клопотання слідчого слід відмовити, за недоведеності необхідності арешту майна, який при викладених у клопотанні обставинах, на переконання слідчого судді, явно порушуватиме справедливий баланс між інтересами власника майна, гарантованими законом і завданням цього кримінального провадження.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.42; 170-173 КПК України, слідчий суддя,-

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні клопотання слідчого СВ Луцького РУП ГУНП у Волинській області ОСОБА_3 про накладення арешту на тимчасово вилучене майно в межах кримінального провадження № 0002427 від 06.10.2021, відмовити.

Відмова у задоволенні або часткове задоволення клопотання про арешт майна, згідно ч.3 ст.173 КПК України, тягне за собою негайне повернення особі відповідно всього або частини тимчасово вилученого майна.
На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Волинського апеляційного суду протягом 5 (п`яти) днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1