ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 11-сс/821/486/21Головуючий по 1 інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 жовтня 2021 року Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів:
головуючого-суддіОСОБА_3 ,
суддівОСОБА_4 , ОСОБА_5
за участю секретаря судового засідання прокурора підозрюваного захисника ОСОБА_6 ОСОБА_7 ОСОБА_8 ОСОБА_9 , ОСОБА_10

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу підозрюваного ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Придніпровського районного суду м. Черкаси від 02 жовтня 2021 року, якою відносно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Христинівка, Черкаської області, українця, громадянина України, неодруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, -

застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою з визначенням застави-

в с т а н о в и в :

02 жовтня 2021 року старший слідчий СУ ГУНП в Черкаській області ОСОБА_11 звернувся до слідчого судді Придніпровського районного суду м. Черкаси з клопотанням про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_8 .

Клопотання мотивовано тим, що ОСОБА_8 , діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення, посягаючи на встановлені законодавством України суспільні відносини у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів, що охороняють здоров`я населення України, незаконно, в порушення вимог Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» та Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними», усвідомлюючи протиправність своїх дій та бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, у невстановлені досудовим розслідуванням дату, час, місце, обставини та у невстановленої особи придбав психотропну речовину, обіг якої обмежено амфетамін, який в подальшому зберігав у невстановленому місці. В подальшому, ОСОБА_8 , 30 вересня 2021 року близько 15 години 55 хвилин на автомобілі «BMW 535», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_12 , яка не була обізнана про злочинну діяльність останнього, переслідуючи мету збуту, перевіз психотропну речовину до перехрестя вулиці Смілянської та бульвару Шевченка, де був зупинений працівниками правоохоронних органів, після чого слідчим СУ ГУНП в Черкаській області проведено обшук вказаного транспортного засобу, під час якого в сумці на задньому пасажирському сидінні цього автомобіля виявлено та вилучено чотири полімерні пакети з порошкоподібною речовиною, яка відповідно до висновку експерта № СЕ-19/124-21/11729-НЗПРАП від 01 жовтня 2021 року містить в своєму складі психотропну речовину, обіг якої обмежено амфетамін, загальна маса якого в перерахунку на амфетамін основу становить 0,956 грама.

30 вересня 2021 року ОСОБА_8 затримано в порядку статті 208 КПК України.

01 жовтня 2021 року ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 307 КК України, тобто незаконне придбання, зберігання та перевезення з метою збуту психотропної речовини.

При цьому зазначає, що ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого частиною 1 статті 307 КК України, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 4 до 8 років, враховуючи відсутність сім`ї, місця роботи та навчання, існує ризик того, що він може переховуватися від органу досудового розслідування, що вказує на ризик, передбачений пунктом 1 частини 1 статті 177 КПК України. Крім того, в ході досудового розслідування не встановлено та не допитано всіх свідків події, у зв`язку з чим ОСОБА_8 , перебуваючи на волі, матиме змогу контактувати з ними та незаконно впливати на них, що вказує на наявність ризику, передбаченого пунктом 3 частини 1 статті 177 КПК України. До того ж, ОСОБА_8 , не має постійного місця роботи та джерела доходу, умисно, усвідомлюючи протиправність своїх дій, вчинив кримінальне правопорушення у сфері незаконного обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів, що є основним джерелом доходу останнього, що вказує на те, що він може продовжити свою незаконну діяльність, що вказує на ризик, передбачений пунктом 5 частини 1 статті 177 КПК України.

02 жовтня 2021 року ухвалою слідчого судді Придніпровського районного суду м. Черкаси відносно ОСОБА_8 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 діб, тобто до 28 листопада 2021 року з визначенням розміру застави 30 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 71370 (сімдесят одну тисячу триста сімдесят) гривень.

Обґрунтовуючи своє рішення слідчий суддя зіслався на обґрунтованість підозри ОСОБА_8 у вчиненні зазначеного злочину, на наявність ризиків, передбачених пунктами 1, 3, 5 частини 1 статті 177 КПК України, на вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання його винним у вчиненні кримінального правопорушення, відсутність постійного місця роботи, що свідчить про відсутність гарантій належної правомірної поведінки підозрюваного.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді Придніпровського районного суду м. Черкаси від 02 жовтня 2021 року, підозрюваний ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу в якій просив її скасувати, як незаконну та постановити нову ухвалу, якою обрати щодо нього запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

В обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_8 , посилається на те, що головуюча в судовому засіданні допустила до розгляду клопотання слідчого ОСОБА_11 , який взагалі не наділений правом приймати участь під час засідання про обрання запобіжного заходу. Крім того в ухвалі суду скопійовано текст клопотання про обрання запобіжного заходу, натомість відсутні згадки про письмове заперечення сторони захисту та контраргументи обґрунтовані доказами поданими стороною захисту.

Зазначає, що наявність підозри, ще не свідчить про вину особи, а сама підозра є необґрунтованою і не вмотивованою, слідчі дії проведені з грубими порушеннями норм Кримінального процесуального кодексу України. Вказує, що стороною обвинувачення до клопотання не додано жодного доказу тих обставин, які вказані в клопотанні. Зазначає, що він раніше не судимий, ніколи не переховувався від органів досудового розслідування, ніяким чином не перешкоджав кримінальному провадженню, проживає по місцю прописки з матір`ю, яка є інвалідом 2 групи, перенесла хворобу лімфома, та потребує стороннього догляду, наміру переховуватися від органів досудового розслідування та суду не має.

Крім того, підозрюваний ОСОБА_8 , подав до Черкаського апеляційного суду клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження, обґрунтувавши його тим, що 02 жовтня 2021 року в судовому засіданні було оголошено вступну та резолютивну частини ухвали, а повний текст ухвали Придніпровського районного суду м. Черкаси від 02 жовтня 2021 року було виготовлено 06 жовтня 2021 року, та під час його проголошення він присутнім не був. Стороні захисту надано повний текст ухвали 07 жовтня 2021 року. Апеляційну скаргу ОСОБА_8 подав 08 жовтня 2021 року. Ухвалою Черкаського апеляційного суду від 11 жовтня 2021 року апеляційну скаргу повернуто ОСОБА_8 у зв`язку з її поданням поза межами строку. До того ж вказує, що на виконання ухвали Придніпровського районного суду м. Черкаси від 02 жовтня 2021 року щодо нього було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою і до 05 жовтня 2021 року, включно, він перебував в ІТТ ГУНП в Черкаській області.

Заслухавши доповідь судді, пояснення сторін кримінального провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги та вивчивши матеріали справи апеляційний суд, приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Частиною 1 статті 176 КПК України визначено, що запобіжним заходом є зокрема тримання під вартою.

Згідно частини 1 та пунктів 3, 4 частини 2 статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як: до раніше не судимої особи, яка підозрюється чи обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`яти років, - виключно у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що перебуваючи на волі, ця особа переховувалася від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджала кримінальному провадженню або їй повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину; до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом (стаття 177 КПК України).

За змістом статті 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; 12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Відповідно до частин 1, 2, 4 статті 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні. Слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті. Якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Судом встановлено, що 01 жовтня 2021 року ОСОБА_8 було повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого частиною 1 статті 307 КК України, тобто незаконне придбання, зберігання та перевезення з метою збуту психотропної речовини (аркуш справи 17-19).

Санкція частини 1 статті 307 КК України передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від чотирьох до восьми років.

Отже, враховуючи частину 5 статті 12 КК України ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Не вдаючись до детального аналізу, оцінки дій, винуватості особи та не порушуючи презумпції невинуватості на цій стадії кримінального провадження, слідчий суддя повинен пересвідчитись, що повідомлена підозра є обґрунтованою, тобто такою, що передбачає наявність достатніх даних, які б могли переконати об`єктивного та стороннього спостерігача у тому, що особа могла вчинити правопорушення у якому її підозрюють.

При цьому, за усталеною практикою Європейського суду з прав людини, ці докази не повинні бути до такої міри переконливими та очевидними, щоб свідчити про винуватість особи, однак створювати у слідчого судді реальне бачення причетності особи до вчинення кримінального правопорушення, яке їй інкримінується.

Наявні в матеріалах справи докази вказують на обґрунтованість підозри, про що вірно було зазначено судом першої інстанції.

Обґрунтовуючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчим вказано про достатність підстав вважати наявними ризики, зазначені в пунктах 1, 3, 5 частини 1 статті 177 КПК України, і що застосування до підозрюваного ОСОБА_8 більш м`якого запобіжного заходу не зможе запобігти таким ризикам.

Відповідно до рішення ЄСПЛ у справі «Клішин проти України», наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами.

При вирішенні клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя, суд згідно змісту вимог ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

В контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня («Панченко проти Росії»). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню («Бекчиєв проти Молдови»).

Як вбачається із клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_8 , він не має постійного місця роботи та джерела доходу (аркуш справи 1-4). Відповідно до повідомлення про підозру від 01 жовтня 2021 року, ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 307 КК України, тобто незаконне придбання, зберігання та перевезення з метою збуту психотропної речовини (аркуш справи 17-19). Крім того, відповідно до протоколу обшуку від 30 вересня 2021 року, під час проведення обшуку автомобіля «BMW 535», реєстраційний номер НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_12 , за кермом якого перебував ОСОБА_8 , в сумці на задньому пасажирському сидінні цього автомобіля виявлено та вилучено чотири полімерні пакети з порошкоподібною речовиною (аркуш справи 8-9). Відповідно до висновку експерта № СЕ-19/124-21/11729-НЗПРАП від 01 жовтня 2021 року порошкоподібна речовина рожевого кольору, надана на експертизу, містить у своєму складі психотропну речовину, обіг якої обмежено амфетамін. Порошкоподібна речовина білого кольору містить у своєму складі психотропну речовину, обіг якої обмежено амфетамін. (аркуш справи 20-21). Згідно довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серія 10 ААВ № 617923 від 17 березня 2014 року ОСОБА_12 є інвалідом 2 групи загальне захворювання (аркуш справи 34).

Відомості про те, що вказана особа потребує догляду матеріали справи не містять.

В судовому засіданні захисниками ОСОБА_8 було подано характеристику Сільськогосподарського обслуговуючого кооперативу «Обиштинові зорі», з тексту якої вбачається, що він працює на посаді бухгалтера з 7 жовтня 2021 року. Однак така обставина була відсутня на час розгляду судом першої інстанції клопотання, крім того, вона не може враховуватись судом апеляційної інстанції, як підстава для задоволення поданої апеляційної скарги, оскільки така поведінка підозрюваного свідчить про штучне створення умов направлених на зміну виду запобіжного заходу, а не на об`єктивну характеристику його особи.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Лабіта проти Італії», тримання під вартою є виправданим у певному випадку, якщо конкретні ознаки розкривають наявність публічного інтересу, що, попри презумпцію невинуватості, переважає над повагою до особистої свободи; національні судові органи повинні розглядати всі обставини, що дають підстави стверджувати про наявність публічного інтересу, який превалює над загальною нормою про повагу до свободи людини.

Вирішуючи питання про існування передбачених кримінальним процесуальним законом ризиків неправомірної процесуальної поведінки підозрюваного, суд приходить до висновку про наявність достатніх підстав вважати, що існують ризики, передбачені статтею 177 КПК України, а саме можливість підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування і суду, та вчинення ним іншого кримінального правопорушення, оскільки вищевикладені обставини свідчать про те, що такі дії можуть бути вчинені підозрюваним з високим ступенем ймовірності.

Враховуючи тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, вік та стан здоров`я, відсутність міцних соціальних зв`язків, постійного місця роботи або навчання у підозрюваного як у місті Черкаси так і в Україні в цілому, на час розгляду справи судом першої інстанції, штучне створення таких обставин на час розгляду судом апеляційної інстанції поданої апеляційної скарги, а також ризик продовження чи повторення здійснення ним протиправної поведінки, апеляційний суд вважає, що застосування більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, для запобігання встановленим ризикам є недостатнім.

Вказані висновки не суперечать вимогам статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та цілком відповідають практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Ступінь ризику продовження протиправної поведінки підозрюваного, створює істотну загрозу іншим членам суспільства. Обставини події свідчать про наявність з його боку недостатньої відповідальності до загрози настання певних наслідків, що обумовлює необхідність тимчасової ізоляції підозрюваного від інших членів суспільства.

У даному випадку неможливість застосування до підозрюваного більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою обумовлюється об`єктивними причинами неможливості усунення негативного впливу ризиків неналежної поведінки підозрюваного.

Застосовуючи до ОСОБА_8 запобіжний захід у виді тримання під вартою, слідчий суддя дотримався вимог норм міжнародного права та кримінального процесуального закону при розгляді клопотання слідчого і прийшов до вірного висновку, що по даному кримінальному провадженню маються докази, що вказують на причетність до вчинення кримінального правопорушення саме цієї особи.

Згідно вимог частини 3 статті 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, зазначених в частині четвертій цієї статті.

Відповідно до пункту 2 частини 5 статті 182 КПК України розмір застави визначається щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У рішенні від 12 березня 2009 року у справі «Олексадр Макаров проти Росії» №152117/07 Європейський суд з прав людини вказав, що «... сума застави повинна оцінюватися головним чином по відношенню заінтересованої особи, його активів... іншими словами, ступенем впевненості, яка можлива в тому, що перспектива втрати забезпечення у випадку його неявки в суд послужить достатнім фактором, виключаючи з його сторони будь-яке бажання зникнути».

На думку колегії суддів, зважаючи на наявність обґрунтованої підозри у вчинені ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 307 КК України, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від чотирьох до восьми років позбавлення волі, та класифікується як тяжкий злочин, враховуючи дані про особу підозрюваного, слідчий суддя вірно застосував до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у виді тримання під вартою з можливістю внесення застави, що буде необхідним і достатнім для запобігання ризиків, зазначених у пунктах 1, 5 частини 1 статті 177 КПК України, а саме: підозрюваний може переховуватися від органу досудового розслідування та суду; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення у якому підозрюється, які дають підстави вважати, що застосування інших, більш м`яких запобіжних заходів, може не забезпечити належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_8 . Таким чином, апеляційні вимоги підозрюваного ОСОБА_8 щодо застосування відносно нього запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання не підлягають до задоволення.

Доводи апелянта про наявність міцних соціальних зав`язків нічим не підтвердженні, та не можуть слугувати самостійною підставою для зміни йому запобіжного заходу, крім того апелянт на час розгляду судом першої інстанції клопотання ніде не працював, а надані відомості про його роботу на час розгляду поданої апеляційної скарги, свідчить лише про штучне створення умов для зміни виду запобіжного заходу. Що стосується посилань ОСОБА_8 на позитивну характеристику по місцю проживання та роботи, то суд апеляційної інстанції вважає, що лише позитивно характеризуючі дані на особу не можуть слугувати виключною підставою для обрання останньому запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання.

Матеріали справи не містять даних про неможливість тримання ОСОБА_8 під вартою.

ОСОБА_8 зазначає в апеляційній скарзі на фальсифікацію доказів, однак на стадії обрання запобіжного заходу суд не має права давати оцінку доказам на предмет їх допустимості.

Щодо вилучення речей які не були зазначені в ухвалі суду про проведення обшуку то вказане питання вирішується в порядку статей 171, 236 КПК України і не може впливати на обрання запобіжного заходу.

Посилання апелянта на те, що після оголошення слідчим про затримання, йому не повідомлено у вчиненні якого злочину він підозрюється та не роз`яснено прав затриманого, не відповідає фактичним матеріалам справи, оскільки на аркуші справи 10 мається протокол затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, згідно якого ОСОБА_8 повідомлено підстави затримання та у вчиненні якого злочину він підозрюється, також роз`яснено його права.

Разом з тим, доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_8 був затриманий 30 вересня 2021 року о 15.45 годині, а не в 18.31 годині як зазначено в протоколі затримання підтверджується матеріалами справи.

Так згідно клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою та повідомлення про підозру автомобіль на якому рухався ОСОБА_8 був зупинений працівниками міліції 30 вересня 2021 року близько 15.55 години після чого слідчим було проведено обшук.

Згідно протоколу обшуку від 30 вересня 2021 року, обшук був розпочатий о 15.55 годину, а закінчений о 18.16 годині.

Частиною 1 статті 209 КПК України встановлено, що особа є затриманою з моменту, коли вона силою або через підкорення наказу змушена залишатися поряд із уповноваженою службовою особою чи в приміщенні, визначеному уповноваженою службовою особою.
Вказані документи, в сукупності з доводами ОСОБА_8 , свідчать про те, що ОСОБА_8 був затриманий о 15.45 годині, однак зазначена обставина не впливає на обрання виду запобіжного заходу.
Слідчий є особою яка безпосередньо звертається до суду з відповідним клопотанням, а тому його участь в судовому засіданні не привело до постановлення незаконної ухвали.
Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Згідно пункту 1 частини 3 статті 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу слідчого судді суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.

З огляду на викладені обставини, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для застосування щодо ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Істотних порушень слідчим суддею вимог кримінального процесуального закону при розгляді клопотання слідчого щодо ОСОБА_8 , які б слугували підставою для скасування ухвали слідчого судді, не встановлено, тому твердження апелянта щодо порушень слідчим суддею вимог КПК України є необґрунтованими.

Що стосується клопотання підозрюваного ОСОБА_8 про поновлення строку на апеляційне оскарження, то колегія суддів вважає, що воно підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав.

Ухвалою Черкаського апеляційного суду від 11 жовтня 2021 року про повернення апеляційної скарги, апеляційну скаргу ОСОБА_8 повернуто останньому у зв`язку з пропуском строку на апеляційне оскарження, в обґрунтування суддя апеляційного суду зіслався на вимоги пункту 3 частини 2 статті 395 КПК України, відповідно до якого апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді подається протягом п`яти днів з дня її оголошення та на позицію Об`єднаної палати ККС Верховного суду від 27 травня 2019 року (справа № 461/1434/18), де зазначено, що у випадку, коли слідчий суддя з посиланням на частину 2 статті 376 КПК України постановив ухвалу та оголосив її резолютивну частину, а повний текст ухвали оголосив в інший день, строк подання апеляційної скарги обчислюється з дня оголошення резолютивної частини ухвали. Також вказав, що підозрюваний ОСОБА_8 не ставить питання про поновлення пропущеного строку.

Відповідно до вимог пункту 2 частини 1 статті 395 КПК України апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Пунктом 3 частини 2 статті 395 КПК України встановлено, що апеляційна скарга на ухвали слідчого судді може бути подана - протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Згідно з частиною 3 статті 395 КПК України для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Як вбачається з матеріалів справи підозрюваний ОСОБА_8 та його захисники ОСОБА_10 та ОСОБА_9 були присутніми в залі судового засідання 02 жовтня 2021 року під час оголошення вступної та резолютивної частини ухвали, де до підозрюваного ОСОБА_8 було обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Відповідно до розписки ОСОБА_8 , наявної в матеріалах справи, копію вступної та резолютивної частини ухвали він отримав 02 жовтня 2021 року (аркуш справи 40). Повний текст ухвали суду було проголошено 05 жовтня 2021 року. Копію повного тексту ухвали слідчого судді Придніпровського районного суду м. Черкаси від 02 жовтня 2021 року він отримав 07 жовтня 2021 року. Апеляційну скаргу до Черкаського апеляційного суду ОСОБА_8 було подано 08 жовтня 2021 року.

Вказані обставини свідчать про те, що у ОСОБА_8 , був відсутній повний текст постановленої ухвали суду першої інстанції, що не давало йому можливості належним чином встановити підстави постановленого судового рішення та написати апеляційну скаргу, а відтак, суд приходить до висновку, що ним був пропущений строк на подачу апеляційної скарги з поважних причин.

З врахуванням викладеного, на думку колегії суддів, слід поновити ОСОБА_8 строк на апеляційне оскарження, а апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 183, 193, 194, 405, 407, 422 КПК України, суд, -

у х в а л и в :

Поновити підозрюваному ОСОБА_8 строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Придніпровського районного суду м. Черкаси від 02 жовтня 2021 року.

Ухвалу слідчого судді Придніпровського районного суду м. Черкаси від 02 жовтня 2021 року про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою з визначенням розміру застави залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді