Справа № 496/735/22
Провадження № 1-кс/496/288/22
У Х В А Л А

18 лютого 2022 року м. Біляївка

Біляївський районний суд Одеської області у складі

слідчого судді - ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

розглянувши клопотання слідчого СВ Одеського РУП №2 ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 про арешт майна за матеріалами досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000079 від 10.02.2022 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 146 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

Слідчий звернувся до суду з клопотанням, в якому просить накласти арешт на договір комерційного найму житлового приміщення від 02.01.2022 укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , предметом якого є квартира АДРЕСА_1 . При цьому посилається на те, що 10.02.2022 року до Одеського РУП №2 надійшло повідомлення про те, що група невстановлених осіб, перебуваючи в квартирі АДРЕСА_2 , незаконно утримують трьох громадян Китаю у заручниках. За даним фактом відомості внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000079 від 10.02.2022, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 146 КК України. У ході невідкладного обшуку від 10.02.2021 за адресою АДРЕСА_3 , виявлено двох осіб, які відрекомендувались як ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 . Останній зазначили, вони громадяни Китаю, 09.02.2022, близько 20:00 годин, у АДРЕСА_4 , їх обох та їх товариша, викрали та, мимо їх волі, доставили до м. Одеса, де, проти їх волі, незаконно стали утримували. Крім цього, у квартирі також було виявлено ОСОБА_7 . Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна 298921634 від 10.02.2022, право власності на нерухоме майно, що розташовано за адресою АДРЕСА_3 зареєстровано на ОСОБА_4 . Допитаний у якості свідка ОСОБА_4 зазначив, що 02.01.2022 від уклад договір комерційного найму житлового приміщення, згідно тексту якого він передає у тимчасове користування ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 квартиру АДРЕСА_1 . 15.02.2022 у ході огляду договору комерційного найму житлового приміщення від 02.01.2022 встановлено, що бланк договору заповнений пастою синього кольору, його предметом є квартира АДРЕСА_1 , передано у тимчасове користування ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 на період часу з 02.01.2022 по 02.06.2022, заплачено залог в сумі 8000 грн. З метою запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження, та з метою збереження речового доказу, у зв`язку з чим слідчий звернувся до суду з клопотанням про арешт майна.

Прокурор в судове засідання не з`явився. Його неприбуття у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання, відповідно до положень ч.1 ст. 172 КПК України.
Відповідно до ч.1 ст. 170 КПК арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Згідно ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому п.1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цьогоКодексу.

Так, в ч.1 ст. 98 КПК України вказано, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Ст. 173 ч.2 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Слідчий просить накласти арештна договір комерційного найму житлового приміщення від 02.01.2022 укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , предметом якого є квартира АДРЕСА_1 , не уточнюючи правових підстав для накладення арешту, можливості використання майна як доказу у вказаному кримінальному провадженні. Таким чином, суду не доведено наявність обґрунтованої необхідності накладення арешту на майно вилучений договір.
В ч.1 ст. 173 КПК України зазначено, що слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.
Слід зазначити, що відповідно до ч.3 ст. 173 КПК України, відмова у задоволенні або часткове задоволення клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі відповідно всього або частини тимчасово вилученого майна.
Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що вказане клопотання не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 98, 170-173 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні клопотання слідчого СВ Одеського РУП №2 ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 про арешт майна відмовити в повному обсязі.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду впродовж п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1