У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
15 листопада 2021 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгороді клопотання старшого слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_6 , погоджене заступником начальника відділу Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_3 , про застосування відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, уродженця Російської Федерації, мешканця АДРЕСА_1 , одруженого, начальника Тячівського МУВГ, раніше не судимого, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України КК України, у кримінальному провадженні за № 0000167, відомості про яке 10.04.2020 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань,

запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту, -

В С Т А Н О В И В:

10 квітня 2020 року до прокуратури Закарпатської області надійшов рапорт працівника УСБУ в Закарпатської області про те, що на території Закарпатської області, невстановлені особи здійснюють незаконний видобуток корисних копалин загальнодержавного значення, що призводить до нанесення значних економічних збитків державі, негативно впливають на економічну ситуацію та стан об`єктів природно-заповідного фонду регіону.

Відомості по даному факту внесені до ЄРДР за № 0000167, правова кваліфікація ч. 2 ст.240 КК України.

В ході досудового розслідування по даному кримінальному провадженні було встановлено, що незаконний видобуток корисних копалин загальнодержавного значення в межах річок здійснюється фізичними особами-підприємцями та товариствами на території Ужгородського, Тячівського та Берегівського району.

Слідчий в клопотанні зазначає, що ОСОБА_4 , працюючи відповідно до наказу голови Державного агентства водних ресурсів України на посаді начальника Тячівського міжрайонного управління водного господарства, яке належить до сфери управління Державного агентства водних ресурсів, до обов`язків якого, згідно укладеного з ним контракту, входить організація роботи щодо виконання завдань відповідно до Положення про Тячівське міжрайонне управління водного господарства, затвердженого наказом Державного агентства водних ресурсів України 20.04.2012 за №214, дотримання та забезпечення дотримання працівниками вимог Закону України «Про запобігання корупції», подача в установленому порядку БУВР ТИСИ квартальну, річну фінансову та іншу звітність організації, забезпечувати ефективне використання за призначенням, збереження та відновлення закріпленого за організацією на праві оперативного управління державного майна, забезпечення раціонального та ефективного використання бюджетних коштів, виконувати інших завдань, необхідних для забезпечення діяльності організації, та який користується правом діяти від імені організації, представляти її інтереси на підприємствах, в установах та організаціях, укладати від мені організації правочини відповідно до законодавства, відкривати рахунки в органах казначейства, розпоряджатися коштами організації в межах обсягів, затверджених кошторисом та у порядку визначеному законодавством, застосовувати заходи заохочення та накладати на працівників дисциплінарні стягнення відповідно до законодавства, видавати у межах своєї компетенції накази, доручення, обов`язкові для всіх підрозділів та працівників організації, вирішувати інші питання, що згідно із законодавством, актами Агентства, положенням про організацію та укладеним контрактом належать до його компетенції як керівника, представляти інтереси організації у судових органах відповідно до законодавства.

Відповідно до Положення про Тячівське міжрайонне управління водного господарства, затвердженого наказом Державного агентства водних ресурсів України 20.04.2012 за №214, ОСОБА_4 являвся службовою особою територіального органу виконавчої влади у сфері водного господарства і меліорації земель, управління, використання та відтворення поверхневих водних ресурсів Державного агентства водних ресурсів України, до повноважень якого, згідно п.5.4 Положення, належало: самостійне вирішення питань діяльності Управління, розпорядження коштами та майном управління відповідно до чинного законодавства; призначення на посади та звільнення з посади головного інженера за погодженням з Держводагенством та БУВР Тиса, діяти без довіреності від імені Управління, представлення Управління в підприємствах, установах та організаціях тощо

Таким чином згідно ч. 3 ст. 18 КК України, являючись службовою особою державного органу, яка виконує організаційно-розпорядчі та адміністративно-господарські функції,

В період з 2017 по грудень 2020 року ОСОБА_4 , працюючи на посаді начальника Тячівського МУВГ, достовірно знаючи про те, що у фізичних осіб - підприємців ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 відсутні погодження Державною службою геології та надр України робочих проектів ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 з розчистки гірських річок, розроблений ВКП «ЗакарпаттяВодПроект», а також відсутні спеціальні дозволи на користування надрами, ігноруючи вимоги визначені ч.2 ст.86 Водного кодексу України якою передбачено, що місця і порядок проведення зазначених робіт визначаються відповідно до проектів, що погоджуються з обласними, Київською, Севастопольською міськими державними адміністраціями, органом виконавчої влади Автономної Республіки Крим з питань охорони навколишнього природного середовища, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері розвитку водного господарства (крім робіт на землях, зайнятих морями, а також робіт, пов`язаних з будівництвом, облаштуванням та утриманням інженерно-технічних і фортифікаційних споруд, огорож, прикордонних знаків, прикордонних просік, комунікацій), та центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері геологічного вивчення та раціонального використання надр, та те що вони розпочали виконання робіт з розчистки русла річок Тячівського району Закарпатської області, допустив службову халатність через несумлінне ставлення до своїх функціональних обов`язків, що виразилось в не забезпеченні належного обліку, дотримання природоохоронного законодавства під час надання фізичними особами-підприємцями ОСОБА_7 , ОСОБА_9 та ОСОБА_8 послуг з розчистки русла АДРЕСА_1 , а навпаки допустив вказаних суб`єктів господарської діяльності без наявності дозвільних документів до виконання будівельних робіт по розчисті русла вказаних .
В свою чергу, за період з кінця 2017 року (точний час досудовим розслідуванням не встановлено) по грудень 2020 року фізичною особою підприємцем ОСОБА_7 під час надання послуг з «розчистки русла р.Теребля в межах села Дулово, Тячівського району Закарпатської області», скориставшись службовою халатністю ОСОБА_4 , незаконно здійснено видобуток корисних копалин загальнодержавного значення річкових наносів (піщано-гравійної суміші), об`ємом 12080 метрів кубічних, які реалізовані різним суб`єктам господарської діяльності, що спричинило державним інтересам збитків на суму 12176640 гривень.
За цей же саме період фізичною особа-підприємцем ОСОБА_9 , під час надання послуг з «розчистки русла р.Тересва в межах с.Тересва Тячівського району Закарпатської області» користуючись службовою халатністю ОСОБА_4 незаконно здійснено видобуток корисних копалин загальнодержавного значення річкових наносів (піщано-гравійної суміші), об`ємом 8762 метрів кубічних, які реалізував різним суб`єктам господарської діяльності, чим самим державним інтересам було завдано збитків на суму 8 832 096 гривень.
В той же час, починаючи з початку 2018 року (точний час досудовим розслідуванням не встановлено) по грудень 2020 року фізичною особа-підприємцем ОСОБА_8 , під час надання послуг з «розчистки русла р.Тиса в межах м.Тячів Тячівського району Закарпатської області» користуючись службовою халатністю ОСОБА_4 незаконно здійснено видобуток корисних копалин загальнодержавного значення річкових наносів (піщано-гравійної суміші), об`ємом 34819 метрів кубічних, які вказаний підприємець реалізував різним суб`єктам господарської діяльності, чим самим державним інтересам було завдано збитків на суму 35 097 552 гривень.
Слідчий вказує, що внаслідок неналежного виконання начальником Тячівського МУВГ ОСОБА_4 своїх службових обов`язків, що виразилось в підписанні з фізичними особами підприємцями ОСОБА_7 , ОСОБА_9 та ОСОБА_8 договорів про надання послуг з розчистки русла р.Тиса, р.Теребля, р.Тересва на території Тячівського району Закарпатської області», за відсутності дозволу Держгеонадра України державним інтересам завдано збитків на суму 56 108 288 гривень тим самим завдавши державі тяжких наслідків, так як сума завданої шкоди в 250 разів і більше перевищує встановлений на 2020 рік неоподаткований мінімум доходів громадян
За таких обставин, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст.367 КК України, службова недбалість, тобто неналежному виконанні службовою особою своїх службових обов`язків через несумлінне ставлення до них, кваліфікуючою ознакою якої є спричинення тяжких наслідків охоронюваним законом державним інтересам та 20.09.2021 йому було повідомлено про підозру у скоєнні даного злочину.

Клопотання мотивоване тим, що злочин, який інкримінується ОСОБА_4 , а саме ч. 2 ст. 367 КК України є нетяжким злочином і передбачає можливість призначення покарання у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, що вже саме по собі може бути підставою та мотивом для підозрюваного переховуватись від органів досудового розслідування та суду. ОСОБА_4 , може незаконно впливати на свідків, які вже встановлені, та осіб, які володіють відомостями щодо надання послуг по розчистці русел річок на території Тячівського р-ну та які підлягатимуть допиту в якості свідків та на інших підозрюваних з метою укриття ними доказів. Знаходячись на волі, ОСОБА_4 , може перешкоджати кримінальному провадженню іншим способом, продовжити вчиняти кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

На підставі наведеного просить суд застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, із забороною залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , цілодобово терміном на два місяці та покласти на нього обов`язки: прибувати до слідчого, прокурора або суду за першим викликом; не відлучатися із населеного пункту, в якому він фактично проживає без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.
В судовому засіданні прокурор та слідчий клопотання підтримали та просили його задовольнити з підстав наведених у клопотанні.

Захисник підозрюваного у судовому засіданні просив у задоволенні клопотання відмовити, з підстав необґрунтованості.

У судовому засіданні підозрюваний ОСОБА_4 підтримав доводи захисника.

Заслухавши думку прокурора та слідчого про доцільність обрання запобіжного заходу у виді домашнього арешту, пояснення захисника та підозрюваного, перевіривши докази, якими обґрунтовується клопотання, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Клопотання слідчого мотивоване тим, що ОСОБА_4 , підозрюється у вчиненні нетяжкого злочину, з метою уникнення покарання, може переховуватися від органу досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків, експерта, спеціаліста у кримінальному провадженні, інших підозрюваних, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Згідно зі змістом ст.ст. 131-132 КПК України, запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду.

Стаття 177 КПК України містить правові норми щодо мети та підстав застосовування запобіжних заходів.

Статтею 177 КПК України передбачено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Крім того, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, враховуються обставини, передбачені ст.178 КПК України.

Згідно ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Під час розгляду клопотання встановлено, що органом досудового розслідування ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 367 КК України.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 367 КК України, підтверджується зібраними у кримінальному провадженню доказами, а саме: висновком експерта за результатами проведення криміналістичної ґрунтознавчої експертизи №2591 від 18.06.2021; висновком експерта за результатами проведення судової інженерно-екологічної експертизи №2592 від 23.06.2021; висновком експерта за результатами проведення судової інженерно-екологічної експертизи №3028 від 02.09.2021; повідомленням про підозру від 20.09.2021; даним протоколу огляду від 24.05.2021, та іншими матеріалами.

У відповідності до рішення Конституційного Суду України від 08 липня 2003 року № 14-рп/2003 тяжкість злочину законом не визначається як підстава для застосування будь-якого виду запобіжного заходу, а тільки враховується поряд з іншими обставинами, передбаченими відповідними статтями КПК України.

Слідчий суддя при вирішенні клопотання враховує вимоги п. п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Відповідно до ч. 3 ст. 176 КПК України слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою.

При цьому слідчим суддею при обранні запобіжного заходу лише перевіряється наявність вагомих доказів, що можуть свідчити про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення. Питання щодо доведеності чи недоведеності вини підозрюваного не являється предметом розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

Перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, слідчий суддя приходить до переконання, що прокурором під час розгляду клопотання не доведено наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Вважаючи наявними ризики переховування від органу досудового розслідування, незаконно впливати на свідків, експерта, спеціаліста у кримінальному провадженні, інших підозрюваних, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, слідчий виходить виключно із тяжкості покарань, що загрожують ОСОБА_4 , у разі визнання його винним у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється.

Разом з тим, одна лише тяжкість кримінального правопорушення не може являтися підставою для застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Окрім того, слідчим суддею враховано дані про особу ОСОБА_4 , який одружений, має постійне місце проживання, раніше не судимий.

Крім того, слідчим не надано доказів, що підозрюваний переховувався від органів досудового слідства.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ч. 4 ст. 194 КПК України якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Відповідно до п. "с" ч. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: законний арешт або затримання особи, здійснене з метою до провадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Враховуючи наведене, слідчий суддя приходить до висновку, що підозра ОСОБА_4 , у вчиненні даного кримінального правопорушення за відсутності фактичних даних, які б свідчили про те, що інші більш м`які запобіжні заходи можуть не забезпечити його належної поведінки та виконання процесуальних обов`язків, передбачених КПК України, не є підставою для обрання суворої міри запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту.

За таких обставин прокурором та слідчим доведено обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої статті 194 КПК України, але не доведено обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, а тому слідчий суддя вважає, що в задоволенні клопотання про обрання відносно ОСОБА_4 , запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту слід відмовити та вважає за потрібне застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_4 , більш м`який запобіжний захід у виді особистого зобов`язання, що на думку слідчого судді забезпечить досягнення мети застосування запобіжного заходу та виконання підозрюваним його процесуальних обов`язків.

Відповідно до ч. 1 ст. 179 КПК України особисте зобов`язання полягає у покладенні на підозрюваного, обвинуваченого зобов`язання виконувати покладені на нього слідчим суддею, судом обов`язки, передбачені статтею 194 цього Кодексу.

Згідно ч. 2 ст. 179 КПК України підозрюваному, обвинуваченому письмово під розпис повідомляються покладені на нього обов`язки та роз`яснюється, що в разі їх невиконання до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Керуючись ст. ст. 176, 178, 181, 186, 193, 194, 196, 197, 309, 310 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання старшого слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_6 , погоджене заступником начальника відділу Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_3 , про застосування відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту - відмовити.

Застосувати щодо ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, уродженця Російської Федерації, мешканця АДРЕСА_1 , одруженого, начальника Тячівського МУВГ, раніше не судимого, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України, запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

На підставі ч.5 ст. 194 КПК України покласти на підозрюваного ОСОБА_4 наступні обов`язки, а саме:

-прибувати до слідчого, прокурора та суду за першою вимогою;

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

-повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання або місця роботи.

Визначити строк застосування обов`язків до 20.11.2021.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_10 , що в разі їх невиконання до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Контроль за виконанням ухвали покласти на слідчого.

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя Ужгородського
міськрайонного суду ОСОБА_1