Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-сс/4809/374/21 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.10.2021 року. Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Кропивницького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

представника власника майна

адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 в інтересах власника та володільця майна ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 28 вересня 2021 року про арешт майна в кримінальному провадженні, внесеного 25 вересня 2021 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000302, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 191 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:

З представлених матеріалів судового провадження вбачається, що за клопотанням слідчого - заступника начальника СВ Новоукраїнського РВН ГУНП в Кіровоградській області капітана поліції ОСОБА_9 від 27 вересня 2021 року, погодженого з прокурором Новоукраїнської окружної прокуратури ОСОБА_10 , ухвалою слідчого судді Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 28 вересня 2021 року на вантажний автомобіль DAF ХF реєстраційний номер НОМЕР_1 , напівпричіп METALOVOUGA, редукторний насос, шланги, три газові балони та газові горілки, які зберігаються на території колишнього асфальтного заводу, розташованого по вул. Панаса Мирного, с. Новоолександрівка Новоукраїнського району Кіровоградської області - накладено арешт.
Необхідність та доцільність накладення арешту на вищевказане майно, слідчий суддя мотивував потребами слідства у його зберіганні в якості речового доказу до прийняття остаточного рішення у кримінальній справі.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_11 адвокат ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу слідчого судді та відмовити слідчому у задоволенні клопотання, вказуючи про незаконність накладення арешту на майно ОСОБА_11 , який не являється учасником кримінального провадження та необґрунтованість судового рішення.

Зокрема зазначає, про те, що у клопотанні слідчий не вказує і в матеріалах відсутні дані про те, що ОСОБА_12 якимось чином причетний до привласнення або розтрати чужого майна, не є підозрюваним, а затриманий автомобіль та напівпричіп є предметом або знаряддям злочину, у розумінні ст. 98 КПК України, не мають ознак речового доказу.

У зв`язку з чим захисник вважає, що у задоволенні клопотання слідчому про арешт майна слід відмовити, у зв`язку з його необґрунтованістю, а транспортні засоби та інше обладнання повернути його законному володільцю.

Заслухавши доповідача, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, адвоката ОСОБА_7 , яка підтримала апеляційну скаргу та просила суд її задовольнити, дослідивши матеріали кримінального провадження та зваживши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга адвоката ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_11 підлягає задоволенню за таких підстав.

Однією з процесуальних гарантій реалізації прав людини в кримінальному провадженні являється здійснення слідчими суддями, у порядку передбаченому КПК України, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб.

Ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дію чи бездіяльність слідчого чи прокурора повинна відповідати загальним вимогам до судових рішень, передбачених КПК (статті 370, 372).

Вона має бути законною, обґрунтованою та вмотивованою.

Під обґрунтованістю ухвали розуміється її постановлення на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, що підтверджені доказами та іншими матеріалами, якими слідчий чи прокурор обґрунтовують доводи клопотання, та які досліджені під час судового розгляду та оцінені слідчим суддею відповідно до вимог ст. 94 КПК.

Вмотивованою є ухвала слідчого судді, в якій наведені належні й достатні мотиви та підстави її ухвалення.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен був з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати правову підставу для арешту майна, що має бути викладена у клопотанні та відповідати вимогам закону.

Вказана норма також узгоджується з ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.

Положеннями ст.ст. 2, 7 КПК України визначені завдання кримінального судочинства, відповідно до яких, зміст і форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких зокрема відносяться: верховенство права, недоторканність права власності, забезпечення права на захист, доступ до правосуддя, забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності.

За змістом п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України арешт майна є заходом забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступень втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, для забезпечення цивільного позову, можливої конфіскації майна, тощо.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення, зокрема збереження речових доказів.

За змістом положень ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи, за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Як вбачається з матеріалів судового провадження, у провадженні слідчого відділу Новоукраїнського районного відділу поліції ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_9 знаходиться кримінальне провадження, внесене 25 вересня 2021 року до ЄРДР за № 0000302, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 191 КК України.

За версією слідства 24.09.2021 року близько 12.00 год., невідома особа, якій довірено майно, перебуваючи на території непрацюючого асфальтного заводу, що належить Лелеківській філії ДЕД, де знаходиться резервуари для зберігання мазуту та бітуму за адресою: вул. Панаса Мирного, 27 с. Новоолександрівка Новоукраїнського району Кіровоградської області, здійснювали без дозволу власника відкачку бітум з резервуара до напівпричепу сірого кольору з державним номерним знаком НОМЕР_2 , який приєднаний до вантажного автомобіля DAF сірого кольору д.н.з НОМЕР_1 .
При цьому колегія суддів відмічає, що не зважаючи на те, що майно і територія вказаного підприємства знаходиться на балансі Лелеківська ДЕД ДП «Кіровоградський облавтодор» яке згідно реєстраційних даних є дочірнім підприємством "Кіровоградський облавтодор ВАТ "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" власником якої є ОСОБА_13 , тобто взагалі приватною фірмою, а не державним підприємством, як вважає прокурор, ініціатором порушення кримінальної справи став не уповноважена особа вказаного підприємства, а співробітник СБУ ОСОБА_14 , який 24.09.2021 року о 12.19 год. по лінії 102 повідомив про те, що з резервуару для зберігання мазуту та бітуму щось відкачується та вивозиться з території.

Крім того, апеляційний суд зазначає, ще до внесення відповідних даних у ЄРДР про злочин, заступник начальника слідчого відділу районного відділу поліції ОСОБА_9 , в цей же день о 15.40 год., без дозволу власника підприємства та санкції суду, нібито за згодою охоронника, потрапив на територію приватного підприємства і оформив протокол огляду місці події - непрацюючого асфальтного заводу, розташованого за адресою: вул. Панаса Мирного, 27 с. Новоолександрівка Новоукраїнського району Кіровоградської області, за результатами якого фактично, без протоколу огляду та встановленої процедури тимчасового вилучення, по суті сам вилучив вантажний автомобіль DAF ХF реєстраційний номер НОМЕР_1 , напівпричіп METALOVOUGA, редукторний насос, шланги, три газові балони та газові горілки, які залишив на території під охороною працівників районного відділу поліції.

Більш того, своєю постановою від 25 вересня 2021 року, слідчий ОСОБА_9 визнав вказане майно речовим доказом по зовсім іншому кримінальному провадженню № 0000293 від 19.09.2021 року стосовно ОСОБА_15 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України.

Під час апеляційного розгляду слідчий ОСОБА_9 не зміг пояснити про те до якої форми власності належить підприємство Лелеківська ДЕД ДП «Кіровоградський облавтодор» та яка роль у цій справі працівників СБУ.

При цьому слідчий не оспорює, що із заявою про злочин ніхто з уповноважених осіб вказаної фірми не звертався, вилучене майно не оглядалось, протокол огляду речових доказів не оформлявся, зразки рідини чорного кольору, яка залишилась на редукторному наносі та на дні автоцистерни не відбирались, а експертиза у встановленому КПК порядку не призначалась.

Слідчий ОСОБА_9 та прокурор ОСОБА_6 стверджують, що версія про привласнення або розкрадання невідомою особою державного майна грунтується в основному на показаннях свідків (тракториста, охоронника та дорожнього працівника) які допитувались оперативними працівниками СБУ в Кіровоградській області.

Процесуальний прокурор ОСОБА_6 також підтвердив, що не володіє повною інформацією про форму власності Лелеківська ДЕД ДП «Кіровоградський облавтодор» вважає постанову слідчого про визнання речовими доказами по іншому кримінальному провадженні помилкою у тексті.

При вирішенні даної апеляційної скарги, колегія суддів виходить з того, що в силу ст. 41 Конституції України, ст. 1 протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична та юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, ніж на користь суспільства і на умовах, передбачених Законом або загальними принципами міжнародного права.

Стаття 1 Першого протоколу до Європейської конвенції гарантує право на вільне володіння своїм майном, яке звичайно називається правом на власність.

Крім того, відповідно до практики Європейського суду, для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатися між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи (рішення у справі «АГОСІ проти Об`єднаного Королівства»). Тобто заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування.

Слідчим суддею при вирішенні питання про арешт майна вказані положення взагалі не враховані, законний власник напівпричепу та володілець вантажного автомобілю ОСОБА_12 у даному кримінальному провадженні взагалі не фігурує, підозра нікому не пред`явлена, законність порушення кримінальної справи з ініціативи працівників СБУ щодо господарської діяльності приватної фірми взагалі сумнівна, порушення вимог КПК та непослідовність дій слідчого - очевидні.

При таких обставинах, колегія суддів дійшла висновку про те, що достатніх та обґрунтованих підстав вважати, що транспортні засоби та інше майно ОСОБА_11 , відповідають критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України - немає.

Зазначені в апеляційній скарзі доводи та підстави, з яких адвокат ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу слідчого судді, які залишились прокурором не спростовані, знайшли своє підтвердження під час апеляційного перегляду, що є приводом та підставою для скасування оскаржуваного рішення слідчого судді.

Наведені обставини потребували детального з`ясування, об`єктивної та належної оцінки, не дотримання цього принципу та формальний підхід і призвело до безпідставного та незаконного арешту, порушення прав та законних інтересів власника та володільця майна ОСОБА_11 .
Керуючись ст.ст. 173, 174, 309, 370 - 372, 376, 407, 419, 422, 424 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу представника Петросяна Армена - адвоката ОСОБА_7 - задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 28 вересня 2021 року про арешт майна в кримінальному провадженні, внесеного 25 вересня 2021 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000302, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 191 КК України - скасувати.

У задоволенні клопотання заступнику начальника СВ Новоукраїнського РВН ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_9 від 27 вересня 2021 року про арешт майна в кримінальному провадженні, внесеного 25 вересня 2021 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000302, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 191 КК України - відмовити.

Автомобіль DAF ХF 105.410 сірого кольору д.н.з НОМЕР_1 , напівпричіп НОМЕР_3 з державним номерним знаком НОМЕР_2 , редукторний насос, три газові балони, гумові шланги та три газові горілки, які знаходяться на території колишнього асфальтного заводу, розташованого по вул. Панаса Мирного, с. Новоолександрівка Новоукраїнського району Кіровоградської області повернути володільцю та власнику цього майна ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителю м. Жашків Черкаської області.
Зобов`язати слідчого ОСОБА_17 та процесуального прокурора у даному кримінальному провадженні № 0000302 від 25.09.2021 року негайно повернути володільцю та власнику Петросяну Армену - автомобіль DAF ХF 105.410 сірого кольору д.н.з НОМЕР_1 , напівпричіп НОМЕР_3 з державним номерним знаком НОМЕР_2 , редукторний насос, три газові балони, гумові шланги та три газові горілки, які знаходяться на території колишнього асфальтного заводу, розташованого по вул. Панаса Мирного, с. Новоолександрівка Новоукраїнського району Кіровоградської області.
Обов`язок по виконанню ухвали щодо негайного повернення вказаного майна ОСОБА_16 покласти на слідчого ОСОБА_17 під контролем процесуального прокурора.

Ухвала Кропивницького апеляційного суду є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4