Справа № 694/1531/21
Провадження № 1-кс/698/42/21
УХВАЛА

09 вересня 2021 р. слідчий суддя Катеринопільського районного суду Черкаської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , прокурора Катеринопільського відділення Звенигородської окружної прокуратури ОСОБА_3 , розглянувши в залі суду у селищі Катеринопіль клопотання старшого дізнавача сектору дізнання Звенигородського РВП ГУНП в Черкаській області капітана поліції ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 0000620від 27.08.2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, погоджене з прокурором Катеринопільського відділення Звенигородської окружної прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна, -
ВСТАНОВИВ:

30.08.2021 року старший дізнавач сектору дізнання Звенигородського РВП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_4 звернувся до Звенигородського районного суду Черкаської області.
Згідно ухвали Черкаського апеляційного суду від 31.08.2021 року матеріали кримінального провадження з вказаним вище клопотанням в порядку ст. 34 КПК України направлено до Катеринопільського районного суду.

В обґрунтування вищевказаного клопотанням, дізнавачем зазначено що в період часу з 20.08.2021 по 25.08.2021 року, невстановлена особа умисно, шляхом вільного доступу з території ФГ "Лан Агро" що за адресою:вул.Молодіжна 66 с. Ромейково Катеринопільської ОТГ Звенигородського району Черкаської області, викрала метаневі вироби та металобрухт, після чого зникла з місця події.
Під час досудового розслідування в ході допиту свідків було встановлено, що зловмисник пересувалися на транспортному засобі марки ВАЗ 21011 д.н.з. НОМЕР_1 червоного кольору. 26.08.2021 року на підставі заяви ОСОБА_5 , про дозвіл на проведення огляду автомобіля, старшим слідчим СВ Звенигородського РВП ГУНП в Черкаській області було проведено огляд вказаного автомобіля ВАЗ 21011 д.н.з. НОМЕР_1 та вилучено його до СПД №1 Звенигородського РВП ГУНП в Черкаській області разом із свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_6 . 27.08.2021 року вказаний автомобіль ВАЗ 21011 д.н.з. НОМЕР_1 червоного кольору, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_6 , було визнано в кримінальному провадженні речовим доказом.
З метою повного, об`єктивного та всебічного розслідування всіх обставин вчиненого кримінального правопорушення, а також те, що вказане майно є доказом кримінального правопорушення, слідчий зазначає про необхідність у накладенні арешту на вилучене майно.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 підтримав у повному обсязі та просить його задовольнити.

В судовому засіданні користувач майна ОСОБА_5 заперечень проти арешту автомобілю не висловив та повідомив, що добровільно надав згоду на огляд та вилучення вказаного автомобілю

Відповідно до ч. 1 ст. 172 КПК України, клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.
Перевіривши письмові матеріали клопотання, заслухавши думку слідчого та прокурора, слідчий суддя дійшов таких висновків.

Згідно ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому КПК України порядку. Відповідно до вимог КПК України арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його. Слідчий суддя або суд під час судового провадження накладає арешт на майно у вигляді речей, якщо є достатні підстави вважати, що вони відповідають критеріям, зазначеним у частині другій статті 167 КПК України.

З витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань вбачається, що в провадженні сектору дізнання Звенигородського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області перебуває кримінальне провадження № 0000620від 27.08.2021 року, за правовою кваліфікацією: ч. 1 ст. 185 КК України таємне викрадення чужого майна (крадіжка) (а. с. 4).

Постановою старшого дізнавача ОСОБА_4 від 27.08.2021 року майно, що було вилучене під час проведення огляду місця події за адресою вул. Ватутіна, с. Ромейково, Звенигородського району, Черкаської області : ВАЗ 21011, державний номерний знак НОМЕР_3 червоного кольору, технічний паспорт НОМЕР_2 на ім я ОСОБА_6 визнані речовими доказами (а.с. 28).

Згідно свідоцтва про реєстрацію машини серія НОМЕР_2 власником транспортного засобу ВАЗ 21011, державний номерний знак НОМЕР_3 є ОСОБА_6 житель АДРЕСА_1 (а. с. 27).

Відповідно до вимог ч.1 ст.131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Згідно із п.7 ч.2 ст.131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Згідно ч.7 ст. 236 КПК України при обшуку слідчий, прокурор має право проводити вимірювання, фотографування, звукові відеозаписи, складати плани і схеми, виготовляти графічні зображення обшуканого житла чи іншого володіння особи чи окремих речей, виготовляти відбитки та зліпки, оглядати і вилучати речі і документи, які мають значення для кримінального провадження. Предмети які вилучені законом з обігу, підлягають вилученню незалежно від їх відношення до кримінального провадження. Вилученні речі та документи які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку та не відносять до предметів, які вилучені законно з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

Згідно до ч.1 ст.167 КПК України тимчасово вилученим майном є фактично позбавлення підозрюваного можливості, користуватися та розпоряджатися певним його майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

Згідно до п.п. 1-4 ч.2 ст.167 КПК України тимчасово вилученим майном може бути майно у вигляді речей, документів грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: 1)підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; 2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; 3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; 4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

Згідно ч.ч 1,2 ст. 170 КПК України арешт майна є тимчасово позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, можливість відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим кодексом порядку. Відповідно до вимог цього кодексу арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його.

Слідчий суддя або суд під час судового провадження накладає арешт на майно у вигляді речей, якщо є достатні підстави вважати, що вони відповідають критеріям, зазначеним у частині другій статті 167 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст.171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; перелік і види майна, що належить арештувати; документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст.94, ст.132, ст.173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину і достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Відповідно до положень ч.1 ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Як зазначено в клопотанні, арешт на майно необхідно накласти з метою забезпечення його зберігання та використання як речового доказу у справі.

Суд враховує, що згідно ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Як визначено ч.3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

За ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати:

1) правову підставу для арешту майна;

2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу);

4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);

5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;

6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Вирішуючи клопотання по суті слідчий суддя виходить з наступного.

Матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, та зберегли на собі сліди вчинення кримінального правопорушення, з урахуванням вимог ст.98 КПК України є речовими доказами, оскільки містять відомості про вчинення кримінального правопорушення і можуть бути використані як доказ факту та обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Правовою підставою для арешту зазначеного майна є п.1 ч.2 ст.170 КПК України збереження речових доказів.

Арешт зазначеного майна є розумним та співмірним із завданням кримінального провадження і вищенаведені конкретні ознаки розкривають наявність публічного інтересу, що переважає над приватними інтересами особи, яка є власником зазначеного майна.

При цьому слідчий суддя враховує наявність обґрунтованих відомостей щодо вчинення злочину, наявність, передбаченої п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України правової підстави для арешту майна з метою збереження речових доказів, яким є вилучений транспортний засіб, наслідки арешту, зокрема те, що обмеження у користуванні через накладення арешту на зазначене в клопотанні майно є виправданим, оскільки є підстави вважати, що незастосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді накладення арешту на вказане тимчасово вилучене майно із забороною користування та розпорядження може призвести до неможливості його дослідження, приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення.

З огляду на вищенаведене, враховуючи, що дізнавачем у клопотанні доведено необхідність накладення арешту на тимчасово вилучене майно - транспортний засіб ВАЗ 21011 д.н.з. НОМЕР_1 червоного кольору, оскільки вказане майно підпадає під критерії положень ч.1 ст. 98 КПК України, а отже, є речовим доказом та разом з іншими зібраними в ході досудового розслідування доказами може мати суттєве значення для встановлення обставин у кримінальному провадженні за ч. 1 ст. 185 КК України, а також, що застосування арешту є виправданим з огляду на потреби досудового слідства, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання дізнавача підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 170-173, 309 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити.

Накласти арешт на транспортний засіб ВАЗ 21011 д.н.з. НОМЕР_1 червоного кольору, користувачем якого являється ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , житель АДРЕСА_2 та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_6 , які були вилучені 26.08.2021 під час проведення огляду місця події за адресою: вул. Ватутіна, с. Ромейково, Звенигородський район, Черкаської області у вигляді заборони розпоряджатися будь-яким чином цим майном, використовувати його та вчиняти будь-яких дії по відчуженню і зміні власників цього майна. Місцем зберігання автомобіля ВАЗ 21011 д.н.з. НОМЕР_1 червоного кольору визначити майданчик тимчасового утримання СПД №1 Звенигородського РВП ГУНП в Черкаській області. Місцем зберігання свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_6 , визначити матеріали кримінального провадження № 0000620 від 27.08.2021 року.
Ухвала суду підлягає негайному виконанню старшим дізнавачем, прокурором.
Ухвала слідчого судді може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду Черкаської області шляхом подачі в 5-тиденний строк з дня її проголошення апеляційної скарги.
Арешт майна також може бути скасовано повністю або частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосування цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Слідчий суддя ОСОБА_1