Провадження № 11-кп/4820/141/22
Справа № 676/3245/21 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія: ч. 2 ст. 186 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 січня 2022 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ
Хмельницького апеляційного суду
в складі: головуючої судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря ОСОБА_5 ,

з участю: прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому в режимі відеоконференції з ДУ «Чернівецький слідчий ізолятор» кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000846 від 28 липня 2019 року по обвинуваченню ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 03 вересня 2021 року,

в с т а н о в и л а:
Цим вироком
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кам`янець-Подільського Хмельницької області, українця, громадянина України, проживає в АДРЕСА_1 , з середньою спеціальною освітою, який офіційно не працює, не одружений, раніше судимий:

- 29 листопада 2004 року Кам`янець-Подільським міськрайонним судом Хмельницької області за ч. 1 ст. 153, ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 125, ч. 1 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки зі сплатою штрафу в сумі 680 грн., умовно достроково звільненого від відбування покарання на підставі постанови Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 30 березня 2008 року на невідбутий строк 5 місяців 20 днів;

- 01 вересня 2010 року Кам`янець-Подільським міськрайонним судом Хмельницької області за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки, звільненого 14 листопада 2013 року по відбуттю строку покарання;

- 19 березня 2019 року Кам`янець-Подільським міськрайонним судом Хмельницької області за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк два роки зі звільненням від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України із встановленням іспитового строку на 2 роки,
визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків до призначеного покарання за цим вироком частково приєднано невідбуту частину покарання за попереднім вироком Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 19 березня 2019 року та остаточно до відбуття ОСОБА_7 призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 6 місяців.

Строк покарання ОСОБА_7 ухвалено обчислювати з 03 вересня 2021 року, зарахувавши в строк відбуття покарання строк його попереднього ув`язнення з 18 травня 2021 року по 02 вересня 2021 року включно з розрахунку: один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили залишено попередній тримання під вартою.

Скасовано арешт на майно золотий ланцюжок 3,87 г та кредитний договір № 713 від 28 липня 2019 року, який накладено ухвалою слідчого судді Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 05 серпня 2019 року.

Питання про речові докази вирішено відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

За вироком суду, ОСОБА_7 28 липня 2019 року приблизно о 17 год. 00 хв. поблизу закладу швидкого харчування «Кафетерій», що розташований по вул. Привокзальна, 16, в м. Кам`янець-Подільському Хмельницької області, під час словесного конфлікту із потерпілим ОСОБА_9 , на шиї якого висів золотий ланцюжок із золотою підвіскою у формі хрестика, вирішив відкрито заволодіти вказаним майном потерпілого.
Тоді ж ОСОБА_7 , реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на відкрите викрадення чужого майна, діючи умисно, переслідуючи корисливий мотив, з метою особистого незаконного збагачення, без застосування насильства, повторно відкрито викрав шляхом зривання ривком своєю правою рукою із шиї ОСОБА_9 належні йому золотий ланцюжок 585 проби вагою 3,86 г вартістю 2587 грн. із золотою підвіскою у формі хрестика 585 проби вагою 2,5 г вартістю 1675 грн., якими в подальшому розпорядився на власний розсуд, чим завдав потерпілому майнову шкоду в розмірі 4262 грн.
Таким чином, ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 186 КК України, яке виразилось у відкритому викраденні чужого майна (грабежі), вчиненому повторно.
Не погоджуючись з таким рішенням суду, обвинувачений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати вирок в частині призначеного покарання та ухвалити новий, яким призначити йому покарання на підставі ст. 69 КК України нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ч. 2 ст. 186 КК України.

Вважає, що призначене покарання є надто суворим, не відповідає його особі та тяжкості вчиненого кримінального правопорушення.

Суд не врахував обставин, які пом`якшують йому покарання, а саме: щире каяття, добровільне відшкодування шкоди ОСОБА_9 , відсутність претензій до нього зі сторони потерпілого, який просив призначити мінімальне покарання, позитивні характеристики.

Не враховано його незадовільний стан здоров`я, зокрема те, що хворіє на гепатит С.

Крім того, апелянт оспорює кількість викрадених речей, зокрема, заперечує, що викрадав у потерпілого ОСОБА_9 золоту підвіску у формі хрестика.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника адвоката ОСОБА_8 на підтримку поданої апеляційної скарги, думку прокурора про законність та обґрунтованість вироку місцевого суду, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити вирок без змін.

Згідно з ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду першої інстанції про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_7 у відкритому викраденні в потерпілого ОСОБА_9 золотого ланцюжка за обставин, зазначених у вироку, правильність кваліфікації його дій за ч. 2 ст. 186 КК України, жодною стороною кримінального провадження не оспорюються, а тому, відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, апеляційним судом не переглядаються.

Як убачається з матеріалів провадження, досудове розслідування, з`ясування обставин справи та перевірка їх доказами, проведено з дотриманням вимог кримінального процесуального закону, таких порушень цього закону, які були б істотними і тягли за собою скасування судового рішення, у справі не допущено, а висновок суду про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення при зазначених у вироку обставинах відповідає матеріалам провадження та ґрунтується на досліджених в судовому засіданні доказах.

В судових засіданнях, як суду першої, так і апеляційної інстанцій обвинувачений ОСОБА_7 вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав частково та показав, що 28 липня 2019 року приблизно о 16-17 годині між ним та ОСОБА_9 виник словесний конфлікт під час розпивання спиртних напоїв у закладі швидкого харчування «Кафетерій» по вул. Привокзальна, 16, в м. Кам`янець-Подільському Хмельницької області, який продовжився на вулиці. На шиї в потерпілого побачив золотий ланцюжок, яким вирішив заволодіти. З цією метою ривком зірвав із шиї ОСОБА_9 золотий ланцюжок та пішов з місця події. По дорозі зустрів ОСОБА_10 , яка на його прохання того ж дня здала в ломбард на свій паспорт викрадений ним в потерпілого золотий ланцюжок. Водночас, ОСОБА_7 категорично заперечив, що викрав у ОСОБА_9 разом з ланцюжком золотий хрестик. Стверджував, що золотої підвіски у вигляді хрестика у потерпілого не бачив.
Європейський суд з прав людини у п. 43 свого рішення від 14.02.2008 року у справі «Кобець проти України» зазначив, що доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростованих презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою, а отже при оцінці доказів слід керуватись критерієм доведення «поза розумним сумнівом».

Незалежно від того, що обвинувачений частково визнав свою вину, його винуватість у вчиненні даного кримінального правопорушення підтверджується сукупністю суб`єктивних та об`єктивних доказів, наданих стороною обвинувачення та досліджених відповідно до ст. 23 КПК України безпосередньо в ході судового розгляду судом першої інстанції.
Так, потерпілий ОСОБА_9 , підтвердив, що 28 липня 2019 року приблизно о 17 год. 00 хв. у закладі швидкого харчування «Кафетерій» по вул. Привокзальна, 16, в м. Кам`янець-Подільському Хмельницької області розпивав з ОСОБА_7 та дівчиною на ім`я ОСОБА_11 спиртні напої. Коли усі разом вийшли на вулицю, то ОСОБА_7 правою рукою зірвав з його шиї золотий ланцюжок разом із золотою підвіскою у вигляді хрестика. Коли обвинувачений схопив ланцюжок на шиї, то у його руці був і хрестик. Після цього штовхнув його і він впав на землю. Підвівшись, викликав працівників поліції. Разом з тим, просив призначити ОСОБА_7 мінімальне покарання, яке передбачене санкцією інкримінованої йому статті, оскільки завдана йому шкода відшкодована в повному обсязі, будь-яких претензій до обвинуваченого не має.
Показання потерпілого ОСОБА_9 повністю узгоджуються із показаннями допитаної судом першої інстанції свідка ОСОБА_12 .
Остання показала, що працює в закладі швидкого харчування «Кафетерій» по АДРЕСА_2 та була очевидцем того, як влітку 2019 року у даному закладі ОСОБА_9 разом із ОСОБА_7 та ще з однією жінкою вживали алкогольні напої. Пізніше вони всі разом вийшли на вулицю. Через 15-20 хвилин до закладу повернувся ОСОБА_9 та повідомив, що у нього ОСОБА_7 зірвав із шиї золотий ланцюжок із золотою підвіскою у вигляді хрестика. Підтвердила, що дійсно бачила того дня на шиї потерпілого ОСОБА_9 золотий ланцюжок із золотим хрестиком, а коли останній повернувся до закладу, то цих речей на його шиї уже не було.
Такими показаннями потерпілого та свідка спростовуються показання обвинуваченого ОСОБА_7 про те, що він відкрито викрав лише ланцюжок.

Вина ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення підтверджується також і об`єктивними доказами.

Так, вищезазначені показання потерпілого та свідка узгоджуються із відомостями протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 28 липня 2019 року, якими підтверджується, що ОСОБА_9 заявив про відкрите викрадення у нього без застосування насильства, шляхом ривка, із шиї золотого ланцюжка та золотого хрестика чоловіком на ім`я ОСОБА_13 . Подія мала місце 28 липня 2019 року приблизно о 17 год. поблизу закладу швидкого харчування «Кафетерій» по вул. Привокзальна, 16, в м. Кам`янець-Подільському Хмельницької області (Т. 2, а.п. 11).
Даними протоколу слідчого експерименту від 08 серпня 2019 року та відеозапису цієї слідчої дії за участі потерпілого ОСОБА_9 підтверджуються обставини відкритого викрадення у нього обвинуваченим ОСОБА_7 золотого ланцюжка та золотої підвіски у формі хрестика. Потерпілий в деталях розповів та показав, де саме біля закладу харчування вони стояли з ОСОБА_7 , як останній схопив ланцюжок з підвіскою з його шиї та шляхом ривка заволодів ним, а також місце, куди прийшовся удар обвинуваченого від якого він впав на траву (Т. 2, а.п. 25-27).
Даними протоколу слідчого експерименту від 27 серпня 2019 року та відеозапису цієї слідчої дії за участі свідка та очевидця події ОСОБА_10 , яка в деталях показала місце відкритого викрадення обвинуваченим ОСОБА_7 у потерпілого ОСОБА_9 золотого ланцюжка та золотої підвіски у формі хрестика (Т. 2, а.п. 38-40).
Наведені вище і досліджені судом першої інстанції докази отримані у порядку, встановленому КПК України, підтверджують існування обставин, які відповідно до статті 91 КПК України підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, зокрема подію кримінального правопорушення (час, місце, спосіб, наслідки вчинення злочину) та інші обставини, які мають значення для кримінального провадження, а відтак в силу положень статей 84, 85, 86 КПК України є належними, допустимими, достовірними.

Врахувавши наведені докази, місцевий суд «поза розумним сумнівом» прийшов до правильного висновку про те, що такі в сукупності підтверджують вину ОСОБА_7 не лише у відкритому викраденні золотого ланцюжка у потерпілого ОСОБА_9 , а й золотої підвіски у формі хрестика.

Дії обвинуваченого ОСОБА_7 суд кваліфікував правильно за ч. 2 ст. 186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно. З такою кваліфікацією його дій погоджується апеляційний суд.
Що стосується призначеного ОСОБА_7 покарання, то колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, визначаючи вид та міру такого, дотримався вимог ст. 65 КК України.

Конституційний Суд України у своєму рішенні за № 15-рп/2004 зазначив про те, що: «Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину».

Тобто, покарання повинно перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами вчиненого і особою винного.

Так, суд правильно врахував, що ОСОБА_7 вчинив тяжкий корисливий злочин, раніше неодноразово судимий за умисні корисливі злочини проти власності, судимості за які не зняті та не погашені у встановленому законом порядку.

Обґрунтовано враховано також і характеристики обвинуваченого. Так, згідно з довідками-характеристиками, виданими сільською радою за останнім зареєстрованим місцем проживання у с. Кам`янка Кам`янець-Подільського району Хмельницької області, ОСОБА_7 характеризується посередньо, з приводу поведінки якого від матері неодноразово поступали усні скарги (Т. 2, а.п. 145, 153). Разом з тим, за останнім фактичним місцем проживання у Центрі реінтеграції та адаптації ВПГО «Центр розвитку особистості «3Д», де обвинувачений проживав з 01.05.2020 року до дня затримання 18.05.2021 року, він характеризується виключно позитивно (Т. 1, а.п. 34).

Взято до уваги і те, що ОСОБА_7 офіційно не працевлаштований, перебуває на обліку в лікаря-нарколога з приводу наркоманії (Т. 2, а.с. 157). На обліку в лікаря-психіатра не перебуває (Т. 2 а.п. 141, 149, 155).

Правильно судом враховано обставини, які пом`якшують покарання часткове визнання вини, добровільне відшкодування завданої шкоди, відсутність у потерпілого до обвинуваченого будь-яких претензій майнового та морального характеру, а також прохання потерпілого про призначення ОСОБА_7 мінімального покарання.

Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_7 , судом не встановлено.

За таких обставин, беручи до уваги характер діяння, спосіб його вчинення, суспільну небезпеку кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного, суд прийшов до обґрунтованого висновку про необхідність призначення ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі в мінімальних межах санкції статті ч. 2 ст. 186 КК України.

Колегія суддів погоджується з видом та мірою призначеного обвинуваченому ОСОБА_7 покарання. Вважає, що саме така міра покарання буде справедливою, необхідною та достатньою для попередження вчинення ним кримінальних правопорушень у майбутньому. Таке покарання буде перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами вчиненого і особою винного.

Доводи сторони захисту про необхідність застосування вимог ст. 69 КК України під час призначення ОСОБА_7 покарання не знайшли свого підтвердження в апеляційному суді.

Частиною 1 статті 69 КК України передбачено, що за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу.

У постанові від 03.02.2021 року (справа № 629/2739/18) Верховний Суд звернув увагу на те, що частина перша статті 69 КК України надає повноваження суду у виключних випадках призначити більш м`яке покарання, ніж мінімальне покарання, передбачене законом за відповідний злочин, лише «за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину», тобто якщо певні обставини або сукупність обставин одночасно відповідають двом умовам, визначеним в законі: вони можуть бути визнані такими, що пом`якшують покарання відповідно до частин першої та/або другої статті 66 КК; істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину.

Крім того, ці обставини чи сукупність обставин мають знаходитися в причинному зв`язку з цілями та/або мотивами злочину, поведінкою особи під час вчинення злочину та іншими факторами, які безпосередньо впливають на суспільну небезпеку злочину та/або небезпечність винуватої особи.

Верховний Суд роз`яснив, що при визначенні поняття та змісту обставин, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, суд має виходити з системного тлумачення статей 66 та 69 КК України, та тих статей Особливої частини Кодексу, що визначають певні обставини, як ознаки привілейованих складів злочину, що істотно зменшують їх суспільну небезпечність, наслідком чого є зниження ступеню тяжкості вчиненого злочину. Ці обставини в своїй сукупності повинні настільки істотно знижувати ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, що призначення винному навіть мінімального покарання в межах санкції було би явно несправедливим.

Так, дійсно, місцевим судом встановлені обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_7 , зокрема, часткове визнання вини, добровільне відшкодування завданої шкоди, відсутність у потерпілого до обвинуваченого будь-яких претензій, а також прохання потерпілого про призначення ОСОБА_7 мінімального покарання.

Разом з тим, враховуючи у сукупності вищевикладене, обставини даного кримінального провадження, мотиви вчиненого злочину, поведінку обвинуваченого під час вчинення злочину та після, апеляційний суд приходить до висновку, що встановлені судом першої інстанції обставини, які пом`якшують покарання ОСОБА_7 , не знижують істотно ступінь суспільної небезпечності вчиненого ним кримінального правопорушення.

Окрім того, колегія суддів враховує, що ОСОБА_7 неодноразово вчиняв кримінальні правопорушення проти власності, за що притягувався до кримінальної відповідальності та відбував покарання у місцях позбавлення волі. Маючи не зняту та не погашену судимість вчинив новий умисний корисливий злочин проти власності, що свідчить про небажання обвинуваченого стати на шлях виправлення та покінчити з кримінальним минулим.

Згідно з даними досудової доповіді, складеної Кам`янець-Подільським міськрайонним відділом філії Державної установи «Центр пробації» у Хмельницькій області, ризик вчинення ОСОБА_7 повторного злочину оцінюється як високий. Ризик небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб, оцінюється як середній. Виправлення ОСОБА_7 без позбавлення волі на певний строк може становити середню небезпеку для суспільства (у тому числі окремих осіб) (Т. 1, а.п. 56-57).

А тому, підстави для призначення ОСОБА_7 покарання, із застосуванням положень ст. 69 КК України відсутні, про що правильно зазначив місцевий суд у своєму рішенні, з чим погоджується колегія суддів.

Посилання ОСОБА_7 на неврахування судом першої інстанції незадовільного стану здоров`я, зокрема те, що хворіє на гепатит С, апеляційний суд до уваги не бере, оскільки у матеріалах провадження відсутні будь-які докази на підтвердження цього. Не надано таких і стороною захисту. Окрім того, наявність хвороби в обвинуваченого ніяким чином не знижує суспільну небезпеку вчиненого діяння.

Інші доводи апеляційної скарги не можна визнати переконливими, оскільки вони не містять доказів, які б спростували висновки суду першої інстанції та впливали на законність судового рішення.
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б ставили під сумнів висновки суду першої інстанції та були безумовною підставою для скасування судового рішення, колегією суддів не встановлено.
Отже, вирок місцевого суду є законним, обґрунтованим та вмотивованим, підстави для його скасування чи зміни, як того просить апелянт відсутні.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:
Вирок Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 03 вересня 2021 року щодо ОСОБА_7 залишити без змін, а його апеляційну скаргу без задоволення.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Головуюча ОСОБА_2

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4