Справа № 183/7663/13-к
№ 1/183/27/14
П О С Т А Н О В А

10 червня 2014 року Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого ОСОБА_1

секретаря ОСОБА_2 ,

за участю

прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Новомосковська кримінальну справу за обвинуваченням:

ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , українки, громадянки України, маючої вищу освіту, одруженої, працюючої головним державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Новомосковського міськрайонного управління юстиції, проживаючої АДРЕСА_1

в скоєні злочину передбаченого ч. 1 ст. 368 КК України,

встановив:

досудовим слідством ОСОБА_5 обвинувачується в тому, що вона займаючи посаду головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби Новомосковського міськрайонного управління юстиції та будучи посадовою особою діючи навмисно, використовуючи свій службовий стан, маючи умисел на отримання хабара, 21.01.2011 р. близько 14.15 год. в службовому кабінеті відділу державної виконавчої служби Новомосковського міськрайонного управління юстиції розташованого по вул. Радянська б. 7 м. Новомосковська Дніпропетровської області отримала від ОСОБА_6 хабара 300 доларів США, що склало 2382 грн. 05 коп.

Прокурор, підсудна і захисник не заявили бажання доповнити досудове слідство іншими доказами, прокурор не висловив наміру скористатися згідно ст. 277 КПК України 1960 року правом зміни обвинувачення в суді.

Суд поставив питання про направлення справи на додаткове розслідування з причин неповноти та неправильності проведено досудового розслідування, які не можуть бути усунуті під час судового розгляду.

Підсудна та захисник заявили про відсутність підстав для направлення кримінальної справи на додаткове розслідування, мотивуючи тим, що у обвинувачення не має доказів вини ОСОБА_5 у скоєнні злочину і вона повинна бути виправдана.

ОСОБА_5 показала, що 21.01.2011 р. вона грошей від ОСОБА_6 не брала, як вони з`явилися в папці на її столі не знає. Відчуваючи себе погано і знаходячись тривалий час у слідчого, будучи умовленою працівниками міліції за обіцянку йти додому, вона була вимушена написати явку з повинною, від якої сьогодні відмовляється. Крім того слідчим не виконана вказівка дана апеляційним судом при скасуванні вироку суду.

Прокурор заявив, що підстав для направлення справи для додаткового розслідування немає, по справі зібрані докази провини підсудної, а вказівки апеляційного суду можливо виконати шляхом надання слідчому окремого доручення.

Суд, вислухавши клопотання, думку всіх учасників процесу, дослідивши матеріали кримінальної справи, не вирішуючи питання про доведеність обвинувачення, або недоведеність, кваліфікації вчиненого, достовірність того чи іншого доказу чи переваги одного доказу над іншим, приходить до висновку, що кримінальну справу повинно бути направлено на додаткове розслідування з наступних підстав. Судом встановлено, що свідки очевидці злочину ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 були допитані слідчим, однак в судове засідання не з`явилися, причин неявки суду не повідомили, що позбавило суд можливості надати оцінку їхнім показанням як доказам обвинувачення. Ці показання суд вважає основоположними і без їх дослідження суд позбавлений можливості винести законне рішення, так як всі вони були безпосередніми свідками злочину. Судом виносилася постанова в порядку ст. 3151 КПК України 1960 року, щодо судового доручення прокуророві встановити місце знаходження та доставки до суду вказаних свідків, але воно залишилося невиконаним. Суд вважає за неможливе визнати їх неявку з поважних причин, тому і не може оголосити їх показання. У відповідності зі ст. 64 КПК України 1960 року підлягають доказуванню подія злочину (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину), винність обвинуваченої у вчиненні злочину і мотиви злочину, обставини, що впливають на ступінь тяжкості злочину, а також обставини, що характеризують особу обвинуваченої, пом`якшують або обтяжують відповідальність, характер і розмір шкоди, заподіяної злочином.

Відповідно до ст. 161 КПК України 1960 року державне обвинувачення в суді здійснює прокурор і на нього ж покладено обов`язок надання доказів вини підсудного. Захист підсудного здійснює сам підсудний, його захисник, або законний представник. При цьому суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, створює умови для виконання сторонами їхніх процесуальних обов`язків і здійснення наданих ним прав. Крім того, суд не є органом обвинувачення і підміняти такий не може.

З вимог ст. 22 КПК України 1960 року випливає, що суд, прокурор, слідчий зобов`язані вжити всіх, передбачених законом заходів для всебічного, повного і об`єктивного дослідження обставин справи.

Однак розслідуючи цю справу, орган досудового слідства не виконав в повному обсязі вимог зазначених статей, внаслідок чого залишилися не з`ясованими такі обставини справи, встановлення яких має суттєве значення для прийняття по ньому законного і обґрунтованого рішення, що дає підстави суду вважати, що досудове слідство у цій справі проведено однобічно і з обвинувальним ухилом, що спричинило за собою неповноту і неправильність досудового слідства і ця неповнота і неправильність не можуть бути усунені в судовому засіданні.

Ці порушення призвели до того, що фактично опинилися нез`ясованими суб`єктивна та об`єктивна сторона злочину, у вчиненні якого обвинувачуються підсудна, тому суд вважає це неповнотою та неправильністю досудового слідства.

Суд встановив невідповідність висновків слідства та суду фактичним обставинам справи. Дані обставини є істотною перешкодою до постанови судом обвинувального або виправдувального вироку, оскільки відповідно до ст. 327 КПК України 1960 року, вирок суду повинен бути мотивованим, а при постановленні вироку, відповідно до ст. 334 КПК України 1960 року суд зобов`язаний вказати формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків злочину, форми вини і мотиви злочину, а таке формулювання суд скласти не може.

Таким чином усі зазначені вище обставини дають суду підстави вважати, що досудове слідство у справі проведено неповно, однобічно і не об`єктивно і суд позбавлений можливості за результатами розгляду цієї справи винести вирок, оскільки відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 374 КПК України 1960 року апеляційний суд скасовує вирок, коли під час дізнання чи досудового слідства були допущені такі істотні порушення кримінально-процесуального закону, які виключали можливість постановлення вироку.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 374 КПК України 1960 року апеляційний суд скасовує вирок, якщо при апеляційному розгляді справи встановлено однобічність або неповноту досудового слідства, які не можуть бути усунені в судовому засіданні.

Досудове слідство визнається неповним, якщо під час його проведення, всупереч вимогам статей 22 і 64 КПК України 1960 року не були досліджені, або були поверхово, однобічно досліджені обставини, які мають істотне значення для правильного вирішення справи. Неправильним досудове слідство визнається в тому випадку, коли органом досудового слідства при вчиненні процесуальних дій і прийнятті процесуальних рішень були неправильно застосовані або безпідставно не застосовані норми кримінально-процесуального чи кримінального закону і без усунення цих порушень справа не може бути розглянута в суді.

Аналізуючи викладене вище суд, вважає, що зазначена неповнота і неправильність досудового слідства не може бути усунута в умовах судового засідання, навіть при винесенні окремого доручення органу досудового слідства, тому кримінальна справа підлягає поверненню на додаткове розслідування, так як відповідно до ст. 281 КПК України 1960 року повернення кримінальної справи на додаткове розслідування з мотивів неповноти досудового слідства може мати місце, якщо неповнота не може бути усунута в судовому засіданні.

При проведенні додаткового розслідування слідчому необхідно виконати вимоги ст. ст. 22, 64 КПК України 1960 року, а також необхідно належним чином усунути зазначені недоліки та заповнити прогалини досудового слідства, у тому числі шляхом проведення слідчих дій :

- усунути порушення закону допущені під час досудового слідства та викладені в ухвалі апеляційного суду Дніпропетровської області від 13 жовтня 2013 року.

- перевірити версію ОСОБА_5 про вчинення незаконних дій самим ОСОБА_6 , який за версією слідства дав їй хабара.

- встановити місце знаходження свідків ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 допитати їх щодо обставин зміни місця проживання та забезпечити їх явку до суду.

При пред`явленні нового обвинувачення підсудній слідчим необхідно виконати належним чином вимоги ст. 43, ст. 132, ст. 223 КПК України 1960 року.

Направляючи справу на додаткове розслідування суд вважає за необхідне скасувати постанову про обрання ОСОБА_5 запобіжного заходу підписку про невиїзд, так як тривалий час розгляду справи показав, що необхідність застосування тривалий час такого запобіжного заходу відпала, ОСОБА_5 сумлінно з`являлася до суду, але суд вважає, що наявність запобіжного заходу порушує її права на вільне пересування.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 273, 281 КПК України 1960 року, суд, -

постановив

кримінальну справу за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні злочину передбаченого ч. 1 ст. 368 КК України направити для проведення додаткового розслідування Новомосковському міжрайонному прокурору Дніпропетровської області.

Міру запобіжного заходу обрану ОСОБА_5 підписку про невиїзд скасувати.

Постанова може бути оскаржена до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом семи діб з дня проголошення.

Суддя ОСОБА_1