Справа № 750/8465/21 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/758/21
Категорія - ч. 2 ст. 186 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 листопада 2021 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника - ОСОБА_7 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в порядку апеляційного розгляду кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0001881 від 20.06.2021 року за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Деснянського районного суду м. Чернігова від 27 серпня 2021 року відносно

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Новоселівка, Чернігівського району, Чернігівської області, українця, громадянина України, з професійно-технічною освітою, неодруженого, непрацюючого, раніше не судимого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Чернігова, українця, громадянина України, з професійно-технічною освітою, неодруженого, непрацюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 , раніше судимого:

-24.06.2020 вироком Деснянського районного суду м. Чернігова за ч. 1 ст. 121 КК України до 5 років позбавлення волі; відповідно до ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 3 роки;

обвинувачених у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 України,

в с т а н о в и л а :

Вироком Деснянського районного суду м. Чернігова від 27 серпня 2021 року:

ОСОБА_9 визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України та призначено йому покарання у виді 4 років позбавлення волі.

Відповідно до ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_9 від відбування призначеного судом покарання з випробуванням, із встановленням іспитового строку 2 роки.

Відповідно до ст. 76 КК України покладено на ОСОБА_9 наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;

- працевлаштуватися або за направленням уповноваженого органу з питань пробації звернутися до органів державної служби зайнятості для реєстрації як безробітного та працевлаштуватися, якщо йому буде запропоновано відповідну посаду (роботу).

Стягнуто з ОСОБА_9 на користь держави 171 грн. 61 коп. процесуальних витрат, пов`язаних із залученням експерта.

ОСОБА_8 визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, та призначено йому покарання у виді 4 років 6 місяців позбавлення волі.

На підставі ст. 71 КК України до призначеного покарання частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Деснянського районного суду м. Чернігова від 24.06.2020, та призначено ОСОБА_8 остаточне покарання за сукупністю вироків у виді позбавлення волі строком на 5 років 6 місяців.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_8 постановлено рахувати з часу його фактичного затримання на виконання вироку суду.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_8 у виді домашнього арешту залишено без змін до набрання вироком законної сили.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь держави 171 грн. 61 коп. процесуальних витрат, пов`язаних із залученням експерта.

Питання щодо речових доказів вирішено у порядку ст. 100 КПК України.

При розгляді кримінального провадження судом першої інстанції встановлено, що 19.06.2021, приблизно о 22 год. 00 хв., ОСОБА_9 за попередньою змовою з ОСОБА_8 та іншою особою, матеріали стосовно якої виділено в окреме провадження, знаходячись в під`їзді № 2 будинку АДРЕСА_4 , діючи умисно, реалізуючи єдиний умисел на заволодіння чужим майном, з корисливих мотивів та з метою особистого збагачення, із застосуванням насильства, що не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, нанесли ОСОБА_10 не менше десяти ударів кулаками рук в область голови та близько п`яти ударів по тулубу останньому, при цьому, реалізуючи єдиний умисел на заволодіння майном потерпілого, відкрито викрали шляхом стягування з правого плеча тканевий рюкзак репліки «Fila», розміром 45*34*15 см., вартістю 191 грн. 90 коп., в якому знаходилось 3 пляшки пива «Світле фільтроване пастеризоване», марки «Розумна марка», об`ємом 2 л кожна, загальною вартістю 97 грн. 50 коп., пачка чіпсів зі смаком сметани та зелені марки «Розумний вибір», вагою 60 г, вартістю 6 грн. 90 коп., та грошові кошти у сумі 250 грн., що належать ОСОБА_10 , а всього відкрито викрали майна на загальну суму 546 грн. 30 коп., чим спричинили останньому матеріальну шкоду на вказану суму.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 просить вирок суду змінити та призначити ОСОБА_8 мінімальну міру покарання за ч. 2 ст. 186 КК України у виді 4 років позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України приєднати 1 місяць за вироком Деснянського районного суду м. Чернігова від 24.06.2020 року. На думку апелянта, дії ОСОБА_8 значно відрізняються від дій ОСОБА_9 та ОСОБА_11 , адже протиправні дії відносно потерпілого першим здійснив ОСОБА_9 , в подальшому до потерпілого підійшов ОСОБА_12 та почав бити потерпілого. Зазначає, що ОСОБА_8 три рази вдарив потерпілого, але до його рюкзака не доторкався. Виражає незгоду із висновками органу пробації, оскільки поза увагою залишився той факт, що на той час в житті ОСОБА_8 була трагедія. Зауважує, що ОСОБА_8 єдиний з усіх виплатив потерпілому моральну шкоду.

Інші учасники кримінального провадження апеляційні скарги не подавали.

Заслухавши доповідача, прокурора, який просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, захисника, яка наполягала на задоволенні апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 337 КПК України судовий розгляд судом першої інстанції проводився відносно обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_8 в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Ці вимоги закону судом першої інстанції були дотримані.

Свої висновки про доведеність винуватості ОСОБА_9 та ОСОБА_8 місцевий суд зробив на підставі належно досліджених доказів у встановленому законом порядку і, згідно із ст.ст. 370, 374 КПК України, у вироку навів докладні мотиви прийнятого рішення.

Як вбачається із матеріалів кримінального провадження, висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_9 та ОСОБА_8 у вчиненні зазначених у вироку протиправних діянь, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується зібраними у справі та перевіреними в судовому засіданні доказами і є обґрунтованим.

Згідно з вимогами ч. 3 ст. 349 КПК України судом першої інстанції за згодою учасників судового провадження було визнано недоцільним дослідження доказів, поданих на підтвердження події кримінального правопорушення, вини обвинуваченого у його вчиненні, стосовно тих обставин, які ніким не оспорюються.

Висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_9 та ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, за яке їх засуджено, за обставин, встановлених місцевим судом і викладених у вироку, обґрунтований наявними в матеріалах провадження доказами, які ретельно досліджені і перевірені в судовому засіданні та об`єктивно оцінені у вироку, ніким із учасників судового провадження не оспорюються, тому в цій частині вирок не перевіряється.

Обвинувачені ОСОБА_9 та ОСОБА_8 свою вину у вчиненні інкримінованого їм кримінального правопорушення визнали повністю та підтвердили обставини, які викладені в обвинувальному акті. У скоєному щиро розкаялися.

Апеляційний суд відмічає, що доведеність вини ОСОБА_9 та ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, за обставинами, інкримінованими в обвинувальному акті, є правильною.

Дії обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_8 судом першої інстанції вірно кваліфіковані за ч. 2 ст. 186 КК України як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднане із насильством, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, вчинене за попередньою змовою групою осіб.

Вирішуючи питання про відповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення і особі обвинуваченого ОСОБА_8 , колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України метою покарання є не тільки кара, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до ч. 1 ст. 65 КК України суд, призначаючи покарання, повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року № 7 (Із змінами, внесеними згідно з постановами Пленуму Верховного Суду України № 18 від 10 грудня 2004 р., № 8 від 12 червня 2009 р. та № 11 від 06 листопада 2009 р.) … призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Виходячи з положень ст. 65 КК України, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Це покарання має відповідати принципам справедливості, співмірності, індивідуалізації.

На думку колегії суддів, покарання обвинуваченому ОСОБА_8 судом першої інстанції призначено відповідно до вказаних вимог закону України про кримінальну відповідальність.

Призначаючи покарання ОСОБА_8 , суд першої інстанції врахував характер та ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, який скоєний з корисливих мотивів і із застосуванням насильства групою осіб, особу обвинуваченого, який раніше судимий за вчинення злочину проти життя та здоров`я особи, нове кримінальне правопорушення скоїв у період іспитового строку; ніде не працює, не перебуває на обліку в диспансерному психіатричному відділенні КНП «Чернігівська обласна психоневрологічна лікарня»; доставлявся 31.08.2019 до кабінету медичних оглядів наркологічного диспансерного відділення КНП «Чернігівська обласна психоневрологічна лікарня», встановлений діагноз: психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання алкоголю, гостра інтоксикація неускладнена (алкогольне сп`яніння); за інформацією Чернігівського РУП ГУНП в Чернігівській області до адміністративної відповідальності не притягувався, врахував обставини, що пом`якшують покарання, а саме, щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, часткове добровільне відшкодування завданого збитку, обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_8 - рецидив злочинів та вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння. Також прийняв до відома досудову доповідь, складену Деснянським РВ філії ДУ «Центр пробації» в Чернігівській області, згідно якої ризик учинення повторно кримінального правопорушення оцінюється як дуже високий, ризик небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб, оцінюється як дуже високий; виправлення обвинуваченого без позбавлення або обмеження волі на певний строк не можливе; застосування соціально-виховних заходів, що необхідні для впливу на поведінку особи з метою виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень, можливо здійснювати лише виключно в умовах ізоляції з цілодобовим наглядом і контролем, та прийшов до обґрунтованого висновку про призначення покарання у виді позбавлення волі на певний строк у межах санкції статті, якою передбачена відповідальність за вчинений злочин, з урахуванням положень ст. 71 КК України.

Перевіривши вирок, колегія суддів приходить до висновку про те, що доводи апеляційної скарги захисника про невідповідність покарання тяжкості та обставинам вчиненого ним правопорушення, є необґрунтованими. Доводи апеляційної скарги вищевказаних висновків суду не спростовують, оскільки судом першої інстанції в повній мірі встановлено та належним чином оцінено і враховано всі обставини, які за законом повинні бути врахованими при призначенні особі покарання.

Прохання захисника про призначення ОСОБА_8 мінімальної міри покарання за ч. 2 ст. 186 КК України у виді 4 років позбавлення волі, приєднавши 1 місяць позбавлення волі за вироком Деснянського районного суду м. Чернігова від 24.06.2020 року на підставі ст. 71 КК України, не заслуговують на увагу з огляду на наступне.

Згідно п. 25 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року № 7 за сукупністю вироків (ст. 71 КК) покарання

призначається, коли засуджена особа до повного відбування

основного чи додаткового покарання вчинила новий злочин, а також

коли новий злочин вчинено після проголошення вироку, але до

набрання ним законної сили.

При застосуванні правил ст.71 КК судам належить

враховувати, що остаточне покарання за сукупністю вироків має бути

більшим, ніж покарання, призначене за новий злочин, і ніж

невідбута частина покарання за попереднім вироком.

Призначаючи покарання за кількома вироками, суд повинен

визначити вид і розмір основного й додаткового покарань за знову

вчинений злочин (злочини), а потім повністю або частково приєднати

невідбуту частину покарання за попереднім вироком із посиланням на

ст. 71 КК.

Як вбачається з матеріалів провадження, вироком Деснянського районного суду м. Чернігова від 24 червня 2020 року ОСОБА_8 визнано винуватим за ч. 1 ст. 121 КК України та призначено покарання у виді 5 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнено його від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки, з покладенням обов`язків відповідно до ст. 76 КК України.

Оскаржуваним вироком обвинуваченому ОСОБА_8 призначено покарання за ч. 2 ст. 186 КК України у виді 4 років 6 місяців позбавлення волі.

На підставі ст. 71 КК України до призначеного покарання частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Деснянського районного суду м. Чернігова від 24.06.2020, та призначено остаточне покарання за сукупністю вироків у виді позбавлення волі строком на 5 років 6 місяців.

Апеляційний суд відмічає, що в даному випадку місцевий суд, призначаючи покарання з урахуванням положень ст. 71 КК України та застосовуючи принцип часткового приєднання невідбутої частини покарання, одне з яких належить відбувати реально за даним вироком, а інше призначене із застосуванням іспитового строку за попереднім вироком, правильно застосував закон про кримінальну відповідальність, призначивши остаточне покарання за сукупністю вироків у виді позбавлення волі строком на 5 років 6 місяців.

Враховуючи викладене, колегія суддів апеляційного суду не вбачає жодної невідповідності призначеного судом покарання особі обвинуваченого через його суворість, а тому апеляційні вимоги не підлягають задоволенню.

Надавши правову оцінку зазначеним судом відомостям та доказам на їх підтвердження, що містяться в матеріалах кримінального провадження, колегія суддів приходить до висновку про те, що призначене ОСОБА_8 покарання відповідає вимогам ст. 65 КК України і є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Будь-яких обставин, що не були враховані місцевим судом в апеляційній скарзі не вказано, а тому безпідставно вважати призначене покарання суворим та таким, що не відповідає особі обвинуваченого.

Враховуючи викладене, колегія суддів апеляційного суду не вбачає жодної невідповідності призначеного судом покарання особі обвинуваченого через його суворість, а тому апеляційні вимоги не підлягають задоволенню.

Інших переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки суду у вироку та були підставою для його скасування або зміни при розгляді апеляційної скарги не встановлено.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку про законність, обґрунтованість і належну вмотивованість оскаржуваного вироку, який зміні чи скасуванню не підлягає.

Істотних порушень норм кримінального процесуального закону під час провадження досудового розслідування по даному кримінальному провадженню та його розгляді в суді, які були б підставою для зміни чи скасування постановленого судового рішення не встановлено.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок або ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити вирок або ухвалу без змін.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Вирок Деснянського районного суду м. Чернігова від 27 серпня 2021 року відносно ОСОБА_8 залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення апеляційної інстанції.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4