ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1624/21 Справа № 182/946/20 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 жовтня 2021 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000086 від 09 січня 2020 року, за апеляційною скаргою першого заступника Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_5 на вирок Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 30 березня 2021 року, ухвалений щодо
ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в смт. Червоногригорівка, Нікопольського району, Дніпропетровської області, громадянина України, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого,
обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,
за участю:
секретаря ОСОБА_7 ,
прокурора ОСОБА_8 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції),

В С Т А Н О В И Л А:
Вироком Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 30 березня 2021 року ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення призначеного покарання за цим вироком більш суворим покаранням за вироком Дніпровського апеляційного суду від 12 червня 2020 року, призначено ОСОБА_6 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки.
Окрім того, судом вирішено питання про стягнення процесуальних витрат та долю речових доказів.
ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, за таких обставин.
Так, ОСОБА_6 04.01.2020 приблизно о 15.00 год., проходив біля домоволодіння по АДРЕСА_2 , та побачив на гаражі напис про його продаж, після чого у нього виник умисел на викрадення майна з його території.
Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_6 , впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, перелізши через цегляний паркан, проник через незачинені двері до будинку на території вказаного домоволодіння, в якому з кухні умисно, повторно, з корисливих мотивів, таємно викрав майно ОСОБА_9 вартістю, згідно висновку експерта № 23 від 29.01.2020, 1 625,00 грн, а саме: чавунну пічну плиту розмірами 120х60 см, з комплектом 11 кілець та чавунним кріпленням до плити, вартістю 1 200 грн; кришку газової плити розміром 50х50 см, вартістю 425 грн; не працюючий газовий лічильник, вартістю 0 грн. З місця скоєння кримінального правопорушення ОСОБА_6 пішов, викраденим майном розпорядився на власний розсуд.
В апеляційній скарзі прокурор просить вирок скасувати та ухвалити новий вирок, яким призначити покарання ОСОБА_6 за ч. 3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 роки.
Відповідно до ч. 1 ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, до призначеного покарання за цим вироком частково приєднати не відбуте покарання за вироком Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 29 вересня 2019 року, скасованого в частині призначення покарання вироком Дніпровського апеляційного суду від 12 червня 2020 року, й остаточно призначити обвинуваченому покарання у виді 4 років 1 місяця позбавлення волі.
Обґрунтовуючи свої вимоги, прокурор, не заперечуючи доведеність вини обвинуваченого у скоєнні ним злочину, не оскаржуючи фактичних обставин злочину, місця, часу, способу його вчинення та інших обставин, вважає, що вирок підлягає скасуванню в частині призначення покарання через неправильне застосування судом закону України про кримінальну відповідальність. Так, прокурор вказує, що суд, призначаючи обвинуваченому остаточне покарання, не надав належної оцінки тому, що ОСОБА_6 вчинив інкримінований йому злочин 04.01.2020, тобто після постановлення вироку Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 29 вересня 2019 року, а тому остаточне покарання йому слід призначити із застосуванням положень ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, а не за ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень.
Заслухавши суддю-доповідача, думку учасників провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені в апеляційній скарзі доводи, колегія суддів дійшла такого висновку.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, в цьому кримінальному провадженні суд апеляційної інстанції переглядає вирок в межах апеляційної скарги.
Висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, за обставин, викладених у вироку, відповідає фактичним обставинам кримінального провадження і є обгрунтованим, до того ж, вказані обставини ніким з учасників провадження не оспорюється, тому перегляду в апеляційному порядку не підлягають.
Перевіряючи доводи апеляційної скарги прокурора про неправильне застосування судом закону України про кримінальну відповідальність при призначенні остаточного покарання обвинуваченому, суд вважає, що вони заслуговують на увагу виходячи з такого.
Згідно змісту ст.ст. 50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.
Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України, за правилами, передбаченими в частинах першій-третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку.
Згідно з вимогами ч. 1 ст. 71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.
Цих вимог закону судом першої інстанції дотримано не було.
З матеріалів провадження видно, що ОСОБА_6 раніше судимий за вироком Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 29.09.2019 за вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України, який було скасовано в частині призначення покарання вироком Дніпровського апеляційного суду від 12.06.2020, з призначенням ОСОБА_6 остаточного покарання, із застосуванням ч. 1 ст. 70 КК України, у виді позбавлення волі строком на 4 роки.
В межах кримінального провадження, яке переглядається судом апеляційної інстанції, ОСОБА_6 обвинувачується у скоєнні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, який він вчинив 04.01.2020, тобто після ухвалення попереднього вироку.
Отже, суд першої інстанції мав врахувати вищенаведені положення закону України про кримінальну відповідальність та призначити обвинуваченому остаточне покарання за правилами ч. 1 ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, оскільки обвинувачений вчинив злочин після ухвалення вироку Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 29.09.2019, який, до того ж, на момент ухвалення оскаржуваного вироку вже набрав законної сили.
Пунктом п. 4 ч. 1 ст. 409 КПК України передбачено, що підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції, крім іншого, є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 413 КПК України неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування або зміну судового рішення, є неправильне тлумачення закону, яке суперечить його точному змісту.
Згідно з вимогами ч. 1 ст. 421 КПК України, обвинувальний вирок, ухвалений судом першої інстанції, може бути скасовано у зв`язку з необхідністю застосувати закону про більш тяжке кримінальне правопорушення чи суворіше покарання, скасувати неправильне звільнення обвинуваченого від відбування покарання, збільшити суми, які підлягають стягненню, або в інших випадках, коли це погіршує становище обвинуваченого, лише у разі, якщо з цих підстав апеляційну скаргу подали прокурор, потерпілий чи його представник.
З огляду на те, що суд першої інстанції неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність, внаслідок чого при призначенні обвинуваченому остаточного покарання, не було застосовано положення ч. 1 ст. 71 КК України, колегія суддів убачає підстави для скасування оскаржуваного судового рішення в частині призначеного покарання та ухвалення нового вироку в цій частині.
З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з видом та розміром призначеного судом першої інстанції покарання за ч. 3 ст. 185 КК України, при цьому вважає необґрунтованим рішення суду в частині визначення обвинуваченому остаточного покарання.
За цих обставин, колегія суддів вважає за необхідне призначити ОСОБА_6 остаточне покарання у виді позбавлення волі, із застосуванням положень ч. 1 ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, й приєднати частково до покарання призначеного за цим вироком невідбуту частину покарання за вироком Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 29.09.2019, який було скасовано в частині призначення покарання вироком Дніпровського апеляційного суду від 12.06.2020.
Отже, колегія суддів вважає обґрунтованими доводи апеляційної скарги прокурора та приходить до висновку про скасування вироку щодо ОСОБА_6 в частині призначеного покарання з ухваленням нового вироку в цій частині, у відповідності з вимогами ст. 420 КПК України.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 420 КПК України, колегія суддів, -
У Х В А Л И Л А :
Апеляційну скаргу першого заступника Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_5 задовольнити.
Вирок Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 30 березня 2021 року, ухвалений щодо ОСОБА_6 скасувати в частині призначення покарання.
Ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_6 за ч. 3 ст. 185 КК України покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.
Відповідно до ч. 1 ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, до призначеного покарання за цим вироком частково приєднати не відбуте покарання за вироком Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 29 вересня 2019 року, скасованого в частині призначення покарання вироком Дніпровського апеляційного суду від 12 червня 2020 року, призначити ОСОБА_6 остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки 1 (один) місяць.
В іншій частині вирок залишити без змін.
Вирок набирає чинності з моменту його проголошення і може бути оскаржений шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, в той самий строк з моменту вручення йому копії вироку.
Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4