Номер провадження: 11-кп/813/2311/21
Номер справи місцевого суду: 495/6062/21
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.11.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря с/з ОСОБА_5 ,

заявника ОСОБА_6 ,

прокурора ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_6 на ухвалу Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 01 вересня 2021 року про закриття кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0000002 від 15 січня 2015 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 01 вересня 2021 року було задоволено клопотання прокурора Білгород-Дністровської окружної прокуратури ОСОБА_8 та кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0000002 від 15 січня 2015 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України, закрито в зв`язку із невстановленням особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, та закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Своє рішення суд першої інстанції обґрунтував тим, що у даному кримінальному провадженні не встановлено особу, яка вчинила кримінальне правопорушення, та закінчився строк давності, передбачений п.2) ч.1 ст.49 КК України.

Вимоги апеляційних скарг та узагальненні доводи осіб, які їх подали

Не погодившись із зазначеною ухвалою суду першої інстанції ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати оскаржену ухвалу та постановити нову, якою кримінальне провадження №0000002 від 15 січня 2015 року повернути до Білгород-Дністровської окружної прокуратури для проведення розслідування.

Доводи апеляційної скарги обґрунтував тим, що висновки суду першої інстанції в оскарженій ухвалі не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження.

Апелянт вважає, що кримінальне правопорушення штучно кваліфіковано за ч.1 ст.190 КК України з метою закриття кримінального провадження, оскільки відомості у заяві потерпілого, зокрема, сума збитків та інші обставини вказують на необхідність кваліфікації кримінального правопорушення за ч.4 ст.190 КК України.

Відтак, на думку ОСОБА_6 , строк давності, передбачений ст.49 КК України, не закінчився, тому кримінальне провадження закрито передчасно.

Апелянт зазначає, що у період часу з 15 січня 2015 року по 11 січня 2018 року досудового розслідування у цьому кримінальному провадженні взагалі не здійснювалось, а на протязі часу з моменту внесення відомостей до ЄРДР та до закриття кримінального провадження не допитано осіб, на яких ОСОБА_6 вказував у своїй заяві, та свідків кримінального правопорушення.

Позиції учасників апеляційного провадження

Заявник ОСОБА_6 підтримав вимоги своєї апеляційної скарги та просив задовольнити її у повному обсязі.

Прокурор ОСОБА_7 заперечував проти задоволення апеляційної скарги, зазначив, що ОСОБА_6 не набув статусу потерпілого, а тому просив залишити оскаржену ухвалу без змін.

Мотиви апеляційного суду

Заслухавши доповідь головуючого судді, учасників апеляційного розгляду, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи, наведені в апеляційній скарзі, апеляційний суд дійшов висновку про таке.
Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Згідно вимог ч.1 ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Апеляційний суд дійшов висновку про те, що провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_6 підлягає закриттю, з огляду на таке.
Пунктом 3) ч.1 ст.392 КПК України передбачено можливість апеляційного оскарження інших ухвал суду першої інстанції у випадках, передбачених цим Кодексом.
Водночас, положеннями ст.393 КПК України встановлено перелік учасників кримінального провадження, які мають процесуальне право на апеляційне оскарження такого судового рішення.
При цьому, в судовому засіданні апеляційного суду заявник ОСОБА_6 стверджував, що у даному кримінальному провадженні його визнано потерпілим.
Прокурор ОСОБА_7 заперечував вказані обставини, зазначив, що ОСОБА_6 не є і ніколи не був власником спірного майна, отже не набув процесуального статусу потерпілого у кримінальному провадженні №0000002 від 15 січня 2015 року.
Апеляційний суд дослідив матеріали кримінального провадження та встановив, що відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено 15 січня 2015 року за заявою ОСОБА_6 про те, що він разом з ОСОБА_9 мав у спільній власності майно будинок відпочинку, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Після смерті ОСОБА_9 , ОСОБА_6 передав на вказане майно на зберігання та охорону, після чого особа, якій будинок відпочинку передано на зберігання на охорону, за змовою з іншими особами, заволоділи зазначеним будинком відпочинку.
Між тим, спірна земельна ділянка, яка належала ОСОБА_9 дружині ОСОБА_6 , перейшла у власність ГОГ «Медик» після смерті ОСОБА_9 .
При цьому, під час досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_6 не має права власності (спільного права власності) на вказане майно, що підтверджує доводи прокурора про те, що ОСОБА_6 є заявником, оскільки останньому не завдано матеріальної шкоди.
Крім того, заявник ОСОБА_6 взагалі не допитувався у даному кримінальному провадженні, йому не була вручена пам`ятка про права потерпілого, отже він не набув процесуального статусу потерпілого, відтак, не наділений правом оскарження ухвали суду першої інстанції про закриття кримінального провадження.
Частиною 2 ст.403 КПК України передбачена можливість закриття апеляційного провадження лише у разі відмови особи від поданої нею апеляційної скарги.
Разом з цим, відповідно до ч.3 ст.399 КПК України, суддя-доповідач повертає апеляційну скаргу, якщо апеляційну скаргу подала особа, яка не має права подавати апеляційну скаргу.
Апеляційний суд звертає увагу на вимоги ч.6 ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», якими встановлено, що висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.
У постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 19 лютого 2019 (справа №569/17036/18, провадження № 51-598км19) Суд дійшов висновку про те, що якщо після відкриття апеляційного провадження буде встановлено, що воно відкрите за апеляційною скаргою особи, яка не є учасником кримінального провадження, апеляційний суд має постановити ухвалу про закриття апеляційного провадження. Верховний Суд визнав правильними такі рішення апеляційних судів (ухвала Верховного Суду від 19 березня 2018 у справі № 439/1271/17; постанова Верховного Суду від 23 жовтня 2018 у справі №180/210/17).
За таких обставин, апеляційний суд дійшов висновку про те, що апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_6 належить закрити.

При цьому, апеляційний суд враховує, що учасниками кримінального провадження ухвала Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 01 вересня 2021 року не оскаржувалась.

Керуючись статтями 309, 393, 399, 404, 407, 418, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

Закрити апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_6 на ухвалу Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 01 вересня 2021 року, якою було задоволено клопотання прокурора Білгород-Дністровської окружної прокуратури ОСОБА_8 та кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0000002 від 15 січня 2015 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України, закрито в зв`язку із невстановленням особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, та закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Ухвала Одеського апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня набрання нею законної сили.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4