КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 серпня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участі секретаря ОСОБА_4
прокурора ОСОБА_5
захисника ОСОБА_6
підозрюваного ОСОБА_7
розглянувши апеляційну скаргу з доповненнями захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Дніпровського районного суду міста Києва від 30 червня 2021 року,
в с т а н о в и л а :

Ухвалою слідчого судді Дніпровського районного суду міста Києва від 30.06.2021 задоволено клопотання старшого слідчого слідчого відділу Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві ОСОБА_8 , погоджене прокурором Дніпровської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_9 , та продовжено строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_7 у межах 60 днів, тобто до 27.08.2021.
Визначено ОСОБА_7 заставу в розмірі 300 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що відповідно становить 681000 гривень.
На підставі ч. 5 ст. 194 КПК України, покладено на підозрюваного, у разі внесення застави, наступні обов`язки: не відлучатись за межі м. Києва без дозволу слідчого, прокурора або суду, залежно від стадії кримінального провадження; повідомляти слідчого, прокурора, суд, залежно від стадії кримінального провадження, про зміну свого місця проживання.
Визначено 2-місячний термін дії обов`язків, покладених судом, у разі внесення застави, з дня внесення застави.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою, захисник ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу слідчого судді, постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого, застосувати до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту за місцем його реєстрації та проживання, а саме: АДРЕСА_1 , та покласти на підозрюваного ОСОБА_7 обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме: прибувати за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді або суду в залежності від стадії кримінального провадження; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи в залежності від стадії кримінального провадження; утримуватися від спілкування зі свідками; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.
Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, апелянт зазначав, що слідчим суддею, в порушення вимог ст. 178 КПК України, не повно з`ясовано обставини кримінального провадження.
Слідчий суддя не взяв до уваги те, що прокурором не доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, а також доводи захисника про доцільність застосування іншого запобіжного заходу, не пов`язаного з позбавленням особи волі.
Також слідчим суддею визначено підозрюваному ОСОБА_7 непомірний розмір застави, який він, члени його родини та близькі друзі не зможуть сплатити.
Органом досудового розслідування не доведено існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.
15.07.2021 від захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 надійшли доповнення до апеляційної скарги, в яких він просив скасувати ухвалу слідчого судді, та постановити нову ухвалу, якою застосувати до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у виді домашнього арешту в нічний час доби з 22.00 год. до 07.00 год., та покласти на підозрюваного ОСОБА_7 обов`язки: прибувати за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді або суду; не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого чи суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.
Крім того, у доповненнях захисник просив, у випадку відсутності підстав для застосування щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді домашнього арешту в нічний час доби, застосувати щодо нього запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту.
Апелянт зазначав, що обшук в автомобілі Тойота, д.н.з. НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_7 , і який є власністю ОСОБА_10 , проведено без відповідного дозволу, а саме ухвали слідчого судді, та даних щодо легалізації цього обшуку сторона обвинувачення не надавала.
Під час особистого обшуку ОСОБА_7 не виявлено жодних заборонених до обігу предметів.
Поза увагою слідчого судді залишилась та обставина, що ОСОБА_7 має постійне місце проживання, за яким позитивно характеризується, має сталі соціальні зв`язки, працює не офіційно.
В обґрунтування необхідності тримання ОСОБА_7 під вартою, слідчим суддею зазначено в ухвалі виключно ті самі відомості, які навів прокурор, без будь-якої вказівки на існування доказів ризиків, перелічених у ст. 177 КПК України.
ОСОБА_7 особисто виявляє зацікавленість в справедливому та найшвидшому розслідуванні кримінального провадження. Прокурором не наведено доказів, що ОСОБА_7 може переховуватись від слідства, яке майже закінчено, оскільки по справі вже проведено велику кількість слідчих дій, та слідчим отримані висновки всіх призначених експертиз. При цьому, не зафіксовано намірів і можливостей підозрюваного переховуватися.
Той факт, що ОСОБА_7 не чинив ніякого опору працівникам поліції, не вчиняв перешкод щодо доступу до речей, предметів та документів є, у свою чергу, доказом відсутності у нього бажання знищити або сховати щось від органів слідства, суду, і навпаки, доводить сумлінне виконанню останнім вимог відповідних органів.
Всі речові докази зібрані, запаковані та зберігаються у сторони обвинувачення, доступу до них ОСОБА_7 не має, а тому він не має можливості зіпсувати чи пошкодити докази.
Під час досудового розслідування кримінального провадження ОСОБА_7 жодного разу не давав слідчим органам приводу вважати, що він може незаконно вплинути на будь-якого учасника цього кримінального провадження. Доказів такого впливу, у клопотанні не зазначено та слідчим суддею не встановлено.
Також, ОСОБА_7 не має можливості якимось чином вплинути на свідків, оскільки свідки обвинувачення вже допитані, а тим більше не може вплинути на потерпілого, оскільки він відсутній у цьому провадженні.
Апелянт зазначав, що слідчий суддя не досліджував ніяких обставин інкримінованих ОСОБА_7 дій, та не перевіряв обґрунтованість підозри.
16.08.2021 у судовому засіданні захисник ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 зазначив, що підозрюваний вже чотири місяці перебуває в Державній установі «Київський слідчий ізолятор», має проблеми із здоров`ям та потребує нагляду лікаря.
Крім того, захисник зазначав, що органом досудового розслідування не доведено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 інкримінованого кримінального правопорушення.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення підозрюваного ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_6 , які підтримали апеляційну скаргу з доповненнями та просили її задовольнити, думку прокурора ОСОБА_5 , яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги та просила ухвалу слідчого судді залишити без змін, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга з доповненнями захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як убачається із наданих до суду апеляційної інстанції матеріалів судового провадження, слідчим відділом Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції в місті Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000157 від 27.10.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України.
Згідно даних протоколу затримання, 08.04.2021 о 14 год. 30 хв. ОСОБА_7 затримано у порядку ст. 208 КПК України.
09.04.2021 о 13 год. 47 хв. ОСОБА_7 вручено повідомлення про підозру у незаконному придбанні, зберіганні з метою збуту та незаконному збуті наркотичного засобу та психотропної речовини в особливо великих розмірах, за попередньою змовою групою осіб, з правовою кваліфікацією таких дій за ч. 3 ст. 307 КК України.
Ухвалою слідчого судді Дніпровського районного суду міста Києва від 10.04.2021 застосовано до ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою в ДУ «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України, строком на 60 днів з моменту його фактичного затримання до 06.06.2021 включно, із визначенням застави у розмірі 450 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 1 021 500 гривень 00 копійок у національній грошовій одиниці, та покладанням на підозрюваного, у разі внесення застави, обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.
Ухвалою слідчого судді Дніпровського районного суду міста Києва від 31.05.2021 продовжено строк тримання під вартою строк тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_7 до трьох місяців, у межах строку досудового розслідування, а саме до 09.07.2021 включно, із визначенням застави у розмірі 300 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 681000 гривень у національній грошовій одиниці, та покладанням на підозрюваного, у разі внесення застави, обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Ухвалою слідчого судді Дніпровського районного суду міста Києва від 30.06.2021 продовжено строк досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000157 від 27.10.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України, до 5 місяців, тобто до 09.09.2021.

30.06.2021 старший слідчий слідчого відділу Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві ОСОБА_8 звернувся до слідчого судді Дніпровського районного суду міста Києва із клопотанням від 29.06.2021, погодженим прокурором Дніпровської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_9 , в якому просив продовжити підозрюваному ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою до п`яти місяців на строк, що не перевищує термін досудового розслідування, та залишити без змін визначену в ухвалі слідчого судді Дніпровського районного суду міста Києва від 01.06.2021 заставу, в розмірі 300 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Ухвалою слідчого судді Дніпровського районного суду міста Києва від 30.06.2021 задоволено клопотання слідчого, та продовженострок тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_7 у межах 60 днів, тобто до 27.08.2021.

Визначено ОСОБА_7 заставу в розмірі 300 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що відповідно становить 681000 гривень.
На підставі ч. 5 ст. 194 КПК України, покладено на підозрюваного, у разі внесення застави, наступні обов`язки: не відлучатись за межі м. Києва без дозволу слідчого, прокурора або суду, залежно від стадії кримінального провадження; повідомляти слідчого, прокурора, суд, залежно від стадії кримінального провадження, про зміну свого місця проживання.
Визначено 2-місячний термін дії обов`язків, покладених судом, у разі внесення застави, з дня внесення застави.

З такими висновками погоджується і колегія суддів.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
Розглядаючи клопотання про продовження строку тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення в порядку ст. 199 КПК України, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, з якими пов`язана можливість застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою та умови, за яких таке продовження можливе.
Колегією суддів апеляційної інстанції встановлено, що зазначені вимоги закону слідчим суддею належно дотримані.
Так, під час судового розгляду слідчий суддя з`ясував, що наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України, підтверджується на даному етапі розслідування достатньою сукупністю даних.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.
У даному кримінальному провадженні зв`язок підозрюваного ОСОБА_7 із інкримінованим йому кримінальним правопорушенням підтверджується наявними у кримінальному провадженні доказами, сукупність яких дає підстави вважати, що причетність ОСОБА_7 до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України, є обґрунтованою.
Слідчим суддею досліджено доводи клопотання слідчого щодо обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попереднього судового рішення про тримання ОСОБА_7 під вартою та встановлено, що необхідно провести ряд процесуальних дій, без проведення яких закінчення досудового розслідування є неможливим.
Перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про їх наявність, з огляду на конкретні обставини кримінального провадження, на тяжкість покарання, яке загрожує ОСОБА_7 у разі визнання його винуватим у інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, а також з огляду на характер та суспільну небезпечність кримінального правопорушення, у вчиненні якого він підозрюється.

Зокрема, наявні в матеріалах кримінального провадження докази і обставини, на які посилається слідчий у клопотанні, дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, знищити, сховати або спотворити речові докази, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення.
Відповідно до вимог ст. 178 КПК України, в сукупності із вищезазначеними обставинами, слідчий суддя врахував дані про особу підозрюваного, та дійшов обґрунтованого висновку про те, що більш м`які запобіжні заходи, ніж тримання під вартою, не здатні запобігти ризикам, які зазначені у клопотанні слідчого.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.
З урахуванням вказаного, на думку колегії суддів, слідчий суддя дійшов правильного висновку про необхідність продовження ОСОБА_7 виняткового запобіжного заходу, оскільки встановлені судом обставини свідчать про те, що на даний час продовжують існувати ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які не зменшилися з часу застосування щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, та жоден із більш м`яких запобіжних заходів, окрім тримання під вартою, не зможе запобігти таким ризикам.
Даних, які б унеможливлювали подальше тримання ОСОБА_7 під вартою, матеріали судового провадження не містять та колегією суддів не встановлено.

Крім того, на переконання колегії суддів, слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності до ч. 3 ст. 183, п. 3 ч. 5 ст. 182 КПК України, взявши до уваги дані, які характеризують особу підозрюваного, його майновий та сімейний стан, конкретні обставини кримінального правопорушення, дійшов висновку про визначення застави у розмірі 300 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що відповідно становить 681000 гривень, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

З таким висновком погоджується і колегія суддів, оскільки вказаний розмір застави є відповідним і достатнім у даному кримінальному провадженні. Виходячи з практики Європейського суду з прав людини, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.
На переконання колегії суддів, такий запобіжний захід буде достатнім стримуючим засобом, який здатен забезпечити гарантії належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_7 . Підстав вважати його завідомо непомірним для підозрюваного колегія суддів не вбачає.

З наведеного убачається, що слідчим суддею враховано обставини справи в сукупності з даними про особу підозрюваного, які вказують на можливість останнього вчиняти дії, передбачені п.п. 1, 2, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, в зв`язку з чим ОСОБА_7 продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою із визначенням застави та покладенням на нього обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, який, на думку колегії суддів, в сукупності з існуючими ризиками, особою підозрюваного, тяжкістю кримінального правопорушення та його наслідками, є обґрунтованим, та підстав для відмови у задоволенні клопотання слідчого та застосування до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді домашнього арешту, колегія суддів не вбачає.

Викладені в апеляційній скарзі з доповненнями доводи про те, що слідчим суддею неповно з`ясовано обставини кримінального провадження, спростовуються змістом оскаржуваного судового рішення, з якого убачається, що слідчий суддя прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість застосування виключного запобіжного заходу у виді тримання під вартою, при цьому врахував дані про особу підозрюваного, дослідив належним чином всі матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.
Посилання апелянта на те, що слідчим суддею визначено підозрюваному ОСОБА_7 непомірний розмір застави, є безпідставними, оскільки питання співмірності визначеного підозрюваному розміру застави із обставинами кримінального провадження, обсягу повідомленої підозри, майнового та сімейного стану підозрюваного, наявних ризиків були предметом розгляду слідчим суддею на стадії застосування та продовження щодо нього запобіжного заходу.
Враховуючи матеріальне становище підозрюваного, його вік, сімейний стан, стан здоров`я, міцність соціальних зв`язків, тяжкість та конкретні обставини кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 , на переконання колегії суддів, визначена слідчим суддею застава в сумі 681000 грн. є такою, що достатньою мірою гарантує виконання покладених на нього процесуальних обов`язків та спонукає до їх виконання належним чином.
Твердження захисника про відсутність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, колегією суддів перевірялися, проте не знайшли свого підтвердження.
В контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Панченко проти Росії). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Бекчиєв проти Молдови).
На підставі вище викладеного, а також враховуючи дані про особу підозрюваного, в їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку про доведеність органом досудового розслідування ризику можливості підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та суду, оскільки достатні стримуючі фактори, які б свідчили про протилежне в матеріалах провадження відсутні.
Матеріали судового провадження містять докази про продовження існування інших ризиків неналежної процесуальної поведінки, зокрема можливості ОСОБА_7 перебуваючи на волі, знищити, сховати або спотворити речові докази, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення, які поряд із ризиком можливості переховуватися від органів досудового розслідування та суду теж залишаються існувати та вірогідність їх настання є досить високою.

Ураховуючи конкретні обставини інкримінованого ОСОБА_7 кримінального правопорушення, його суспільну небезпеку, та дані про особу підозрюваного, колегія суддів вважає, що стороною захисту не надано належних даних на підтвердження зменшення існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які стали підставою для застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою, а тому слідчий суддя обґрунтовано продовжив підозрюваному винятковий запобіжний захід.
Обставини, на які посилається захисник у апеляційній скарзі з доповненнями, зокрема те, що ОСОБА_7 має постійне місце проживання, за яким позитивно характеризується, має сталі соціальні зв`язки, працює не офіційно, не свідчать про зменшення існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, та не є достатньою підставою для застосування щодо ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу.
Крім того, твердження апелянта про наявність у підозрюваного проблем із здоров`ям, не є підставою для скасування ухвали слідчого судді, оскільки стороною захисту не надано суду доказів на підтвердження неможливості утримання ОСОБА_7 під вартою у зв`язку із наявними у нього захворюваннями.

Доводи апелянта про те, що ОСОБА_7 не має бажання знищити або сховати речі, предмети або документи від органів слідства, суду, сумлінно виконує вимоги відповідних органів, під час досудового розслідування жодного разу не давав слідчим органам приводу вважати, що він може незаконно вплинути на будь-якого учасника цього кримінального провадження, не забезпечують впевненості в подальшій належній процесуальній поведінці ОСОБА_7 , та не свідчать про відсутність існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Посилання захисника на необгрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_7 інкримінованого кримінального правопорушення, є безпідставними, оскільки слідчим у кримінальному провадженні надано докази, які на даній стадії досудового розслідування є достатніми для визначення поняття обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, в якому він підозрюється.
Колегія суддів звертає увагу, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема оцінювати докази з точки зору їх достатності та допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінальних правопорушень. Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення кримінальних правопорушень вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів.
Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях Європейського суду з прав людини, зокрема у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 23.10.1994, згідно якого, «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».
На даному етапі провадження, слідчий суддя у відповідності до вимог процесуального закону обґрунтовано обмежився виключно питанням визначення причетності ОСОБА_7 до вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення та дійшов висновку про вірогідність та достатність доказів його причетності для застосування обмежувальних заходів.
Обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його винуватості, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування.
Крім цього, на даному етапі кримінального провадження не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду по суті, а саме питань, пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності, належності та допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення.
Дослідження та оцінка доказів відноситься до стадії судового розгляду по суті, та не вирішується на стадії досудового розслідування, а тому доводи апеляційної скарги з доповнення про те, що обшук в автомобілі Тойота, д.н.з. НОМЕР_1 , проведено без ухвали слідчого судді, а також те, що під час особистого обшуку ОСОБА_7 не виявлено жодних заборонених до обігу предметів, є передчасними. Вказані обставини підлягають перевірці під час подальшого досудового розслідування та судового розгляду.
Інші доводи апеляційної скарги з доповненнями висновків слідчого судді не спростовують.
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законну та обґрунтовану ухвалу, колегією суддів апеляційної інстанції не встановлено.
За таких обставин, ухвала слідчого судді суду першої інстанції відповідно до вимог статті 370 КПК України є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому колегія суддів не вбачає підстав для її скасування.
Ураховуючи вищевикладене та керуючись ст. ст. 176-178, 183, 193, 199, 376, 407, 418, 422 КПК України, колегія суддів,
п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу з доповненнями захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Дніпровського районного суду міста Києва від 30 червня 2021 року, - без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.
Судді:
____________ ___________ ___________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3