Білоцерківський міськрайонний суд Київської області
У Х В А Л А
"16" вересня 2021 р. м. Біла Церква. Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , в ході розгляду у відкритому судовому засіданні кримінального провадження відносно ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчинені злочинів, передбачених ст.ст. 185 ч.2, 121 ч.1 КК України, відносно якого застосовано запобіжний захід тримання під вартою

В С Т А Н О В И В:
На розгляді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області перебуває кримінальне провадження відносно ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ст.ст. 185 ч.2, 121 ч.1 КК України. Відносно ОСОБА_4 застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою, строк дії якого закінчується 17 вересня 2021 р.

Завершити розгляд кримінального провадження до вказаного строку не надається можливим із поважної причини, а саме нез`явлення вкотре до суду потерпілого, свідків обвинувачення.

Відповідно до ст. 331 КПК України на обговорення учасників судового засідання винесено питання доцільності тримання під вартою обвинуваченого.

Прокурор просить продовжити відносно ОСОБА_4 строк тримання обвинуваченого під вартою на 60 днів. Зазначив, що він обвинувачується у вчинені тяжкого злочину, наявність достатніх підстав, вважати, що продовжують існувати ризики, передбачені п. 1,5 ч.1 ст. 177 КПК України, він раніше судимий, застосування інших більш м`яких запобіжних заходів не зможуть запобігти існуючим ризикам, забезпечити належне виконання ним процесуальних обов`язків.

Захисник, обвинувачений заперечують проти задоволення клопотання, просять відмовити у задоволенні клопотання прокурора. Зазначили, що обвинувачений тривалий час утримується під вартою, прокурор зволікає із наданням доказів обгрунтованості висунутого обвинувачення. Обвинувачений не має наміру ухилятися від суду. Прокурор не може забезпечити прибуття у судове засідання осіб на допиті яких сам же наполягає. У обвинуваченого є де проживати. Його тітка згідна надати йому житло. Просять змінити йому запобіжний захід із тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт.

Суд вислухавши учасників судового засідання вважає, відносно обвинуваченого ОСОБА_4 слід продовжити строк тримання під вартою оскільки він згідно обвинувального акта раніше неодноразово судимий, відбував покарання у місцях позбавлення волі, він обвинувачуються у вчиненні умисного тяжкого злочину. Він не має міцних соціальних зв`язків у м. Біла Церква, а ті, що є не є стримуючим фактором його поведінки. Наявні достатні підстави вважати, що продовжують існувати ризики, передбачені п. 1,5 ч.1 ст. 177 КПК України, недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризиків, передбачених п.1,5 ч.1 ст. 177 КПК України.

Суд зазначає, що згідно обвинувального акта відносно ОСОБА_4 , ним злочин, передбачений ст. 121 ч.1 КК України вчинений у період судового розгляду обвинувального акта відносно нього за обвинуваченням у вчинені злочину, передбаченого ст. 185 ч.2 КК України. Вказане дає підставу суду вважати реальними та наявними ризики, передбачені ст. 177 ч.1 п.1,5 КПК України відносно ОСОБА_4 .

Суд зважає на усталену практику Європейського суду з прав людини щодо оцінки наявності чи відсутності ризиків: переховування від суду - втечі особи від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення (справи: Панченко проти Росії, Бекчієв проти Молдови, Ілійков проти Болгарії) враховує: особу обвинуваченого його моральність, відсутність міцних соціальних зв`язків та роду занять в Україні, його сімейний стан, наявність зв`язків з іншими особами, ступінь тяжкості кримінальних правопорушень, у яких він обвинувачується, суворість покарання за ці кримінальні правопорушення, у яких він згідно обвинувального акта обвинувачується (від 5 до 8 років позбавлення волі), як елемент оцінки зазначених ризиків, що не може не усвідомлюватися обвинуваченим ОСОБА_4 та можливості його уникнути.

Суд вважає, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, не пов`язаний із триманням під вартою, у тому числі домашній арешт, не зможуть запобігти існуючим ризикам та забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків, а тому вважає за необхідне продовжити відносно ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою на 60 днів.

Суд не знаходить підстав для зміни запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_4 із тримання під вартою на інший більш м`який запобіжний захід, оскільки вважає, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, не пов`язаних із триманням під вартою обвинуваченого, не зможе запобігти існуючим ризикам та забезпечити виконання ним процесуальних обов`язків.

При цьому суд зазначає, що із наданих стороною захисту документів щодо можливого місця проживання ОСОБА_4 витікає, що ОСОБА_6 разом із цивільним чоловіком ОСОБА_7 та 13 річним сином проживають у двокімнатній квартирі за адресою АДРЕСА_1 , яку винаймають на підставі договору оренди у ОСОБА_8 .

Суд зазначає, що умови у яких у теперішній час проживають ОСОБА_6 , ОСОБА_7 і 13 річний хлопець унеможливлюють проживання ОСОБА_4 у вказаній квартирі, оскільки вказана квартира є двокімнатною, зазначені особи не є власниками вказаної квартири. Згідно договору найму (оренди) нерухомого майна від 01.06.2021 р. укладеного між ОСОБА_8 (орендодавець) і ОСОБА_7 (орендар) у п. 2.3.1 зазначено, що у вказаному об`єкті нерухомості буде проживати ОСОБА_6 .

Із зазначеного пункту договору витікає, що ОСОБА_8 надано право проживання у належній їй квартирі лише двом особам: ОСОБА_7 і ОСОБА_6 . Тобто не зазначено проживання третьої особи, яка фактично у теперішній час там проживає: 13 річного сина ОСОБА_6 .

Суду вказане дає підставу виснувати, що проживання за вказаною адресою ОСОБА_4 буде перебувати у явній, очевидній невідповідності із умовами зазначеного договору найму (оренди) нерухомого майна від 01.06.2021 р., може привести до негативних наслідків для сторін договору, викликати явне невдоволення орендодавця.

Крім того суд зазначає, що стороною захисту не надано будь-які документи на підтвердження наявності родинних чи будь-яких інших відносин, зв`язків між ОСОБА_6 і ОСОБА_4 , яка зазначали у судовому засідання, що він для неї є племінником.

Суд визнає, що справжні інтереси суспільства переважають інтереси забезпечення права на свободу обвинуваченого ОСОБА_4 , незважаючи на існування презумпції невинуватості.

Водночас суд вкотре зазначає, що з боку прокурора має місце зволікання із наданням доказів сторони обвинувачення на підтвердження обгрунтованості висунутого ОСОБА_4 обвинувачення.

Вказане є очевидним та таким, що є свідченням не дотримання прокурором загальної засади кримінального провадження, а саме передбаченої ст. 28 ч.1 КПК України розумні строки.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 177,371,372 КПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В :
Відносно обвинуваченого ОСОБА_4 продовжити строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою на строк 60 днів, до 14 листопада 2021 року.

У задоволенні клопотання захисника, обвинуваченого про відмову у продовженні стосовно ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, зміну запобіжного заходу із тримання під вартою на домашній арешт, відмовити.

Копію ухвали надіслати начальнику ДУ «Київський СІЗО» МЮ України.

Ухвала може бути оскарження в порядку і строки передбачені ст. 395 КПК України.

СуддяОСОБА_1