Справа № 507/2160/21
Провадження № 1-кп/507/21/2022
Номер рядка звіту 18
В И Р О К
04.01.2022 рокусмт. Любашівка
Любашівський районний суд Одеської області в складі :
головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі судового засідання ОСОБА_2
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки села Агафіївка Любашівського району Одеської області, громадянки України, з середньою освітою, співмешкаючої, не працюючої, маючої на утриманні трьох малолітніх дітей, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимої,
про обвинувачення у скоєні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.1 ст.122 КК України,
з участю сторін кримінального провадження:
сторона обвинувачення: прокурор ОСОБА_4 ,
потерпіла ОСОБА_5
сторона захисту: обвинувачена ОСОБА_3
ВСТАНОВИВ:
В результаті вказаних дій ОСОБА_3 спричинила потерпілій ОСОБА_5 тілесні ушкодження у вигляді крововиливу і садна зовнішнього кінця лівої надбрівної дуги та неповний перелом лівої променевої кістки в нижній її третині (щиловидного відростку), який у відповідності з п.п. 2.2.2 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», віднесені до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 цього Кодексу, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я не менше 21 дня.
Таким чином, дії ОСОБА_3 кваліфіковані за ч.1 ст.122 КК України як умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 цього Кодексу, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.
Допитана в судовому засіданні ОСОБА_3 винною у вчиненні протиправних дій визнала себе повністю, щиро розкаялася та розповіла про обставини нанесення тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_5 , зокрема розповіла, що 11 листопада 2021 року ближче до обіду вона та ОСОБА_5 перебуваючи на городі ОСОБА_6 в с.Агафіївка Подільського району, почали сваритися. В ході конфлікту ОСОБА_5 почала обзивати її
старшого сина, вона не втрималася та лопатою двічі ударила ОСОБА_5 . Їхню сварку почула ОСОБА_6 , яка їх розборонила , після чого вони розійшлися.
Обвинувачена, окрім визнання своєї вини у скоєному кримінальному правопорушенні, повністю визнала кваліфікацію своїх дій, докази, на які посилався орган досудового розслідування.
На підставі ч.3 ст.349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.
Суд, з`ясувавши думку сторін кримінального провадження, роз`яснив сторонам кримінального провадження вимоги ч.3 ст.349 КПК України і наслідки обмеження обсягу доказів.
У зв`язку із повним визнанням обвинуваченою своєї вини в скоєні кримінального правопорушенні, визнання нею кваліфікації її дій та доказів, на які посилався орган досудового розслідування, за згодою учасників процесу, судом визнано недоцільним дослідження доказів, стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким з учасників процесу не оспорюються та дослідження зібраних у кримінальному провадженні доказів було обмежене допитом обвинуваченої, показання якої відповідають фактичним обставинам справи і нею не оспорюються та дослідженням документів, що її характеризують. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачена та інші учасники процесу правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності їх позицій не має, а також їм зрозуміло, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Дії ОСОБА_3 підлягають кваліфікації за ч.1 ст.122 КК України, за ознакою як умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 цього Кодексу, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.
Відповідно до ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. Виходячи з положень ст..65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.
При обранні покарання ОСОБА_3 відповідно до ст.65 КК України суд враховує характер та ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, дані про особу обвинуваченої, яка є громадянкою України, позитивно характеризується, співмешкає та має на утриманні трьох малолітніх дітей, не працює, раніше не притягувалася до кримінальної відповідальності, на обліку в лікаря нарколога та психіатра не знаходиться, також суд враховує пом`якшуючі обставини та відсутність обтяжуючих обставин.
Так, відповідно до ст.66 КК України, обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_3 суд визнає: щире каяття, активне сприяння в розкритті кримінального правопорушення.
Відповідно до ст.67 КК України, обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_3 не встановлено.
Враховуючи зазначені обставини, суд вважає, що для виправлення та перевиховання обвинуваченої ОСОБА_3 та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень, достатнім буде покарання призначене у виді позбавлення волі, із застосуванням ст.75 КК України, тобто із звільненням від відбування призначеного судом покарання із випробуванням.
При цьому, суд вважає за необхідне покласти на обвинувачену обов`язки, передбачені п.п.1, 2 ч.1 ст.76 КК України.
Запобіжний захід, як захід забезпечення кримінального провадження, ОСОБА_3 не обирався, підстав для його обрання не має.
Цивільний позов не заявлений.
Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст.100 КПК України.
За вимогами ч. 4 ст.174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна, накладеного ухвалами слідчих суддів під час досудового розслідування.
Процесуальні витрати відсутні.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, суд
ухвалив :
Визнати винною ОСОБА_3 у скоєнні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.1 ст.122 КК України та призначити її покарання 1 рік позбавлення волі.
На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного судом покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік.
Відповідно до ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_3 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Речовий доказ: лопату, яку передано на зберігання до кімнати зберігання речових доказів ВП № 1 Подільського РУП ГУНП в Одеській області, передати власнику ОСОБА_6 .
Накладений ухвалою слідчого судді Любашівського районного суду від 18 листопада 2021 року арешт на майно, яке визнано речовим доказом - скасувати.
Вирок може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду через Любашівський районний суд Одеської області протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Даний вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку не було подано.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя: ОСОБА_1