Провадження № 11-кп/4820/455/21
Справа № 676/5176/20 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія : ч.1 ст.286 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 листопада 2021 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду у складі:

судді-доповідача ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря

судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

потерпілої ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому та в режимі відеоконференції кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000259 від 24 червня 2020 року, за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_8 на вирок Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 14 квітня 2021 року,

в с т а н о в и л а :

Цим вироком
ОСОБА_9 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та житель АДРЕСА_1 , неодружений, не працює, раніше судимий: 06 вересня 2007 року Кам`янець-Подільським міськрайонним судом Хмельницької області за ч.2 ст.186 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років зі звільненням від відбування покарання на підставі ст.75 КК України із встановленням іспитового строку два роки (звільнений з місця позбавлення волі 07 липня 2014 року відповідно до ухвали Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області на підставі ст.7 Закону України «Про амністію у 2014 році» від 08 квітня 2014 року після відбуття покарання за вироком Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 20 березня 2009 року, яким засуджений за ч.1 ст.122, ч.1 ст.71 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років і шість місяців),
визнаний винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, і призначено покарання у виді арешту на строк чотири місяці з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк два роки.
Строк відбування покарання ОСОБА_9 ухвалено рахувати з дня фактичного звернення вироку до виконання.
Цивільний позов ОСОБА_7 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ЕТАЛОН» та ОСОБА_9 про стягнення майнової та моральної шкоди задоволено частково.
Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ЕТАЛОН» на користь ОСОБА_7 25 259 (двадцять п`ять тисяч двісті п`ятдесят дев`ять) грн 90 коп на відшкодування майнової шкоди.
Стягнуто з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_7 50 000 (п`ятдесят тисяч) грн 00 коп на відшкодування моральної шкоди.
Судом вирішено питання речових доказів та судових витрат.
За вироком суду, ОСОБА_9 24 червня 2020 року близько 01 год 28 хв керував легковим автомобілем марки «Deawoo» моделі «Lanos», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався по сухій, прямій, асфальтованій проїзній частині автодороги сполученням «Татарів Кам`янець-Подільський», на ділянці вказаної автодороги 257 км + 600 м в напрямку до м. Кам`янця-Подільського від с. Татарів, на території Кам`янець-Подільського району, в порушення вимог Правил дорожнього руху України: а саме п. 1.2, згідно якого в Україні установлено правосторонній рух транспортних засобів; п. 1.3, згідно якого учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими; п. 1.5, згідно якого дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків; підпункту «б» п. 2.3, згідно якого для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі; підпункту «д» п. 2.3, згідно якого для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху; п.10.1, згідно якого перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху; п. 11.3, згідно якого на дорогах із двостороннім рухом, які мають по одній смузі для руху в кожному напрямку, за відсутності суцільної лінії дорожньої розмітки чи відповідних дорожніх знаків виїзд на смугу зустрічного руху можливий лише для обгону та об`їзду перешкоди або зупинки чи стоянки біля лівого краю проїзної частини в населених пунктах у дозволених випадках, при цьому водії зустрічного напрямку мають перевагу; п. 12.2, згідно якого у темну пору доби та в умовах недостатньої видимості швидкість руху повинна бути такою, щоб водій мав змогу зупинити транспортний засіб у межах видимості дороги, не впевнившись в безпеці руху, діючи з необережності, легковажно розраховуючи на запобігання дорожньо-транспортної пригоди, не відмовився від продовження руху по смузі руху автомобіля марки «Ford» моделі «Transit», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_7 , який рухався в зустрічному напрямку з м. Кам`янця-Подільського до с. Татарів Яремчанського району Івано-Франківської області в межах своєї смуги, та, проявляючи злочинну самовпевненість продовжив рух, перевищивши допустиму швидкість 62,05…62,77 км/год., в результаті чого вчинив зіткнення з автомобілем марки «Ford» моделі «Transit», реєстраційний номер НОМЕР_2 .

Унаслідок дорожньо-транспортної пригоди потерпілій ОСОБА_7 спричинено середньої тяжкості тілесні ушкодження у вигляді компресійного перелому 1-го крижового хребця, перелому остистого відростка 12-го поперекового хребця; легкі тілесні ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я у вигляді політравми: закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, периферичного парезу лицьового нерва зліва, закритої травми шийного відділу хребта, забою шийного відділу хребта, гематомієлії, скальпованої травми носа та нижньої повіки ліворуч, а також легкі тілесні ушкодження у вигляді садин обох колінних суглобів.

Указані порушення правил безпеки дорожнього руху водієм автомобіля марки «Deawoo» моделі «Lanos», реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_9 перебувають у прямому причинному зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою та її наслідками у виді спричинення потерпілій середньої тяжкості тілесних ушкоджень.

Зазначеними вище діями, що виразилися в порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження, ОСОБА_9 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.286 КК України.

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_9 адвокат ОСОБА_8 просив вирок Кам`янець-Подільського міськрайонного суду від 14 квітня 2021 року в частині призначеного покарання змінити на більш м`яке покарання, в частині відшкодування моральної шкоди для ОСОБА_7 змінити та визначити розмір моральної шкоди в сумі 1 263 грн.
Уважав, що вирок місцевого суду є незаконним та необґрунтованим в частині призначеного покарання.
Зазначав, що в рішенні місцевого суду не обгрунтовано та не доведено наявність у його діях прямого умислу на скоєння ДТП та не встановлено, чи мала місце злочинна самовпевненість, недбалість.
Стверджував, що обвинуваченим було вжито усіх заходів, передбачених Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», при відшкодуванні потерпілій завданої шкоди.
Зауважував, що судом, ураховуючи особу обвинуваченого, не взято до уваги його дії безпосередньо після події ДТП.
Також зазначав, що при ухваленні рішення судом не взято до уваги показання свідка ОСОБА_10 , які мають вагоме значення при призначенні покарання.
Зазначав, що ОСОБА_9 не погоджується із задоволенням цивільного позову в частині стягнення з нього моральної шкоди на користь потерпілої в розмірі 50 000 грн.
У чинному законодавстві України відсутнє чітке регулювання визначення розміру моральної шкоди, однак відповідно до ст. 26-1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховиком (у випадках, передбачених підпунктами У і V пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю. Відповідно до рішення суду з приводу заподіяних потерпілій тілесних ушкоджень понесла витрати на лікування в суму 25 259 грн 90 коп. Тому, беручи до уваги вищенаведене, розмір моральної шкоди повинен становити 1 263 грн.
У запереченнях на апеляційну скаргу представник потерпілої ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_11 просив суд залишити апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_8 без задоволення, а вирок Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 14 квітня 2021 року без змін.
Зазначав, що апеляційна скарга є необґрунтованою, незаконною та такою, що не може бути задоволена судом апеляційної інстанції.
Уважав, що судом першої інстанції винесено законний та обґрунтований вирок, встановлено всі обставини вчинення обвинуваченим злочину на підставі належних та допустимих доказів; враховано зверхню та зневажливу поведінку обвинуваченого щодо потерпілої, її стану здоров`я та самопочуття; намагання обвинуваченого уникнути кримінальної відповідальності.
У відзиві на апеляційну скаргу голова правління Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Еталон» ОСОБА_12 просив відмовити в задоволенні апеляційної скарги захисника обвинуваченого ОСОБА_9 -адвоката ОСОБА_8 на вирок Кам`янець-Подільського міськрайонного суду від 14 квітня 2021 року, а вказаний вирок в частині цивільного позову залишити без змін.
Зазначав, що не погоджується з доводами апеляційної скарги та уважає їх необґрунтованими та безпідставними.
Звертав увагу на те, що згідно з ч.5 ст.128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.
Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Тому місцевий суд розглядав справу за цивільним позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_9 , Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Еталон» про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, у межах заявлених нею вимог.
Заслухавши доповідь судді апеляційного суду з узагальненим викладом змісту судового рішення та доводів апеляційної скарги; обвинуваченого ОСОБА_9 та його захисника ОСОБА_8 , які підтримали апеляційну скаргу з викладених у ній мотивів; заперечення прокурора ОСОБА_6 проти апеляційної скарги; думку потерпілої ОСОБА_7 ; перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про таке.

Згідно з положеннями ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст.94 цього Кодексу.

Умотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_9 , правильність кваліфікації його дій за ч.1 ст.286 КК України не оспорюються в апеляційній скарзі, відповідно вирок суду в цій частині колегією суддів не перевіряється.

Колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення апеляційної скарги, зокрема, щодо відшкодування розміру моральної шкоди, виходячи з такого.

Відповідно до вимог ч.1 ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її права, а згідно із п.2 ч.2 цієї ж статті моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Відповідно до ч.5 ст.128, ч.1 ст.129 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом, та із застосуванням норм ЦПК України, якщо вони не суперечать засадам кримінального судочинства. Ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Частиною 1 ст.61 КПК України визначено, що цивільним позивачем у кримінальному провадженні є фізична особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової шкоди, та яка в порядку, встановленому цим Кодексом, пред`явила цивільний позов.

За змістом ст.62 КПК України цивільним відповідачем у кримінальному провадженні може бути фізична або юридична особа, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану злочинними діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, та до якої пред`явлено цивільний позов у порядку, встановленому цим Кодексом.

Частиною 1 ст.1167 ЦК України встановлено, що моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених ч.2 цієї статті.

Відповідно до ч.2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відшкодування шкоди, заподіяної власником (володільцем) транспортного засобу, цивільно-правова відповідальність якого застрахована, здійснюється відповідно до Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Відповідно до ст.3 вказаного Закону обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Приписами ст.6 Закону передбачено, що страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Пунктом 22.1 ст.22 Закону встановлено правило, згідно з яким при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

У відповідності з ст.26-1 Закону, страховиком (у випадках, передбачених п.п. «г» і «ґ» пункту 41.1 та п. «в» п.41.2 ст.41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю.

Згідно ст.ст.23-24 Закону, шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-трансопртної пригоди, є шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого, шкода, пов`язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим.

Колегія суддів зазначає, що цивільно-правова відповідальність обвинуваченого ОСОБА_9 на момент дорожньо-трансопртної пригоди була застрахована у Приватному акціонерному товаристві «Страхова компанія «Еталон», що встановлено та підтверджено під час судового розгляду (Поліс №АО/2335996 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів).

У результаті дорожньо-трансопртної пригоди потерпілій ОСОБА_7 були спричинені середньої тяжкості, легкі тілесні ушкодження, зокрема такі, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, при заподіянні яких потерпіла відчувала фізичну біль та страждання, перенесла нервовий стрес та перехвилювалася, змушена була проходити тривале стаціонарне та амбулаторне лікування, яке продовжує до теперішнього часу, у зв`язку з чим вимушена була нести значні додаткові витрати на лікування. Також завдана моральна шкода потерпілої полягає й у тому, що для відновлення порушеного свого права вона змушена тривалий час докладати додаткових зусиль. Крім того, завдана моральна шкода потерпілої полягає і в тому, що зі слів потерпілої ОСОБА_7 у зв`язку із отриманими травмами та необхідністю тривалого лікування вона вимушена була припинити здійснювати підприємницьку діяльність, а отже й отримувати додаткові доходи. Тому розмір відшкодування моральної шкоди із врахуванням характеру правопорушення, обставин, за яких були спричинені тілесні ушкодження, ступеня вини обвинуваченого ОСОБА_9 , глибини фізичних та душевних страждань потерпілої, характеру заподіяних тілесних ушкоджень, тяжкості вимушених змін у життєвих стосунках потерпілої, часу та зусиль, необхідних для відновлення попереднього стану, матеріального становища обвинуваченого, який офіційно непрацевлаштований та не має самостійного джерела доходів, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, а також враховуючи те, що відшкодування моральної шкоди не може бути засобом збагачення, на думку колегії суддів, відповідає сума 48 737 грн, яку й необхідно стягнути з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_7 на відшкодування завданої моральної шкоди.

Відповідно до п.9.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страхова сума це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування.

Так, пунктом 9.4 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страхові виплати за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності обмежується страховими сумами, які діяли на дату укладення договору та зазначені в договорі страхування.

Страховиком відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю.

Відповідно до рішення суду з приводу заподіяних потерпілій тілесних ушкоджень, вона понесла витрати на лікування в сумі 25 259 грн 90 коп.

Беручи до уваги вищенаведене, розмір відшкодування моральної шкоди, повинен становити 1263 грн (= 25 259 грн 90 коп ? 5 %).

Доводи ж апеляційної скарги захисника обвинуваченого ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_8 про необхідність призначення обвинуваченому більш м`якого покарання не знайшли свого підтвердження під час перегляду вироку апеляційним судом.
З огляду на викладене колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як самими засудженими, так і іншими особами.
Відповідно до ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, особи винного та обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку, що місцевий суд обґрунтовано, з урахуванням норм чинного законодавства призначив обвинуваченому ОСОБА_9 покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України у виді арешту на строк чотири місяці з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк два роки.

Призначаючи покарання обвинуваченому суд першої інстанції належно врахував всі обставини для призначення покарання відповідно до вимог ст.ст.50, 65 КК України.

При призначенні покарання враховано ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обвинувачений вчинив кримінальне правопорушення, яке згідно ст.12 КК України кваліфікується як нетяжкий злочин, раніше судимий за вчинення умисного корисливого тяжкого злочину проти власності, судимість за який не знята та не погашена у встановленому законом порядку, а також притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення умисного нетяжкого злочину проти здоров`я особи, офіційно не працевлаштований та не має самостійного доходу.

За місцем проживання характеризується позитивно, на обліку в лікарів нарколога та психіатра не перебуває.

Обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченому, судом першої та апеляційної інстанції не встановлено.

При цьому враховано, що згідно з досудової доповіді орган пробації дійшов висновку, що ризик вчинення ОСОБА_9 повторного злочину оцінюється як «середній», ризик небезпеки для суспільства, в тому числі для окремих громадян, - як «середній», а також про те, що виправлення ОСОБА_9 без обмеження волі на певний строк можливе та становить середній рівень небезпеки для суспільства (у т.ч. окремих осіб).

Колегія суддів погоджується, що саме таке призначене судом першої інстанції покарання обвинуваченому ОСОБА_9 буде справедливим, необхідним і достатнім для виправлення останнього та попередження вчинення ним нових злочинів.

Відтак, призначене обвинуваченому ОСОБА_9 покарання є належно вмотивованим і обґрунтованим.

Підстав для зміни вироку суду щодо ОСОБА_9 та призначення йому більш м`якого покарання колегія суддів не вбачає.

З огляду на викладене, колегія суддів уважає доводи апеляційної скарги такими, що в цій частині не заслуговують на увагу.

Колегія суддів приходить до висновку про необхідність змінити визначений судом першої інстанції розмір відшкодування моральної шкоди з обвинуваченого ОСОБА_9 та Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Еталон» на користь потерпілої ОСОБА_7 .

Відповідно до п.2 ч.1 ст.407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право змінити вирок.

Згідно з п.3 ч.1 ст.408 КПК України однією з підстав для зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є необхідність зменшення сум, які підлягають стягненню, або збільшення цих сум, якщо таке збільшення не впливає на обсяг обвинувачення і правову кваліфікацію кримінального правопорушення.

Тому в даному випадку наявні підстави для зміни вироку місцевого суду.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 408, 419 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:
Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_8 задовольнити частково.

Вирок Кам`янець-Подільського міськрайонного суду від 14 квітня 2021 року в частині відшкодування моральної шкоди змінити.
Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_9 на користь потерпілої ОСОБА_7 48 737 (сорок вісім тисяч сімсот тридцять сім) грн. моральної шкоди.
Стягнути з ПАТ «Страхова компанія «ЕТАЛОН»» на користь потерпілої ОСОБА_7 1 263 (тисяча двісті шістдесят три) грн. моральної шкоди.
У решті вирок залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту її проголошення.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4