ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.10.2021 року Дзержинський районний суд м. Харкова

в складі: головуючого - судді ОСОБА_1

за участю секретарів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

з участю прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6

з участю обвинуваченого ОСОБА_7

з участю захисника обвинуваченого ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дзержинського районного суду м. Харкова кримінальне провадження за №0001073 від 20.03.2019 року за обвинуваченням:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, українця, громадянина України, з вищою освітою, офіційно не працюючого, неодруженого, маючого на утриманні двох малолітніх дітей, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення-злочину, передбаченого частиною 1 статті 187 Кримінального кодексу України,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_7 03.03.2019 року близько о 09 годині 00 хв., за попереднім запрошенням потерпілої ОСОБА_9 з метою спільного проведення дозвілля перебував у одній з кімнат цокольного приміщення будинку АДРЕСА_2 . Під час перебування у вказаній квартирі ОСОБА_7 виявив відсутність належної йому електронної сигарети, яку на думку останнього могла забрати ОСОБА_10 . В цей час ОСОБА_7 перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, використовуючи малозначний привід, почав сварку з потерпілою ОСОБА_9 , під час якої у нього виник раптовий умисел направлений на вчинення розбійного нападу. Реалізовуючи свій злочинний умисел ОСОБА_7 , діючи з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, розуміючи протиправність своїх злочинних дій повернувся до потерпілої ОСОБА_9 , та несподівано для останньої, з метою подавлення волі спротиву, із застосуванням фізичної сили штовхнув, від чого остання впала на ліжко. Після чого, ОСОБА_7 , усвідомлюючи, що воля потерпілої подавлена, вона не здійснює, будь-якого спротиву та не здіймає галасу, відкрито демонструючи при цьому готовність до рішучих дій та застосування до неї насильства, яке є небезпечним для життя чи здоров`я схопив потерпілу за шию, після чого з погрозою застосування та безпосереднім здійсненням пострілів предметом, схожим зовні на пістолет почав вимагати у потерпілої ОСОБА_9 грошові кошти. Далі, ОСОБА_7 , продовжуючи реалізацію своїх злочинних дій, здійснив декілька пострілів в бік потерпілої ОСОБА_9 , яка сприймаючи дії останнього, як реальну загрозу для свого життя та здоров`я, передала належні їй грошові кошти в сумі 3500 гривень. Заволодівши грошовими коштами в сумі 3500 гривень, ОСОБА_7 з місця скоєння злочину зник, чим завдав потерпілій ОСОБА_9 матеріальну шкоду на загальну суму 3500 гривень.
На підставі статті 325 КПК України, за погодженням із учасниками судового провадження, судовий розгляд проведено за відсутності потерпілої ОСОБА_9 , яка надала до суду клопотання про розгляд справи за її відсутністю.
Допитаний обвинувачений ОСОБА_7 в судовому засіданні визнав себе винним у вчиненні кримінального правопорушення-злочину, передбаченого частиною 1 статті 187 Кримінального кодексу України у повному обсязі, підтвердив обставини, викладені у обвинувальному акті, у вчиненому щиро розкаявся, пояснивши, що доповнити йому нічого.
Суд зі згоди прокурора, обвинуваченого та його захисника, відповідно до частини 3 статті 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому, суд з`ясував, чи правильно розуміє обвинувачений зміст цих обставин, не оспорює їх, і не наполягає на дослідженні всіх доказів у справі, у суду відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності його позиції, а також роз`яснив, що у такому випадку обвинувачений буде позбавлений права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Аналізуючи представлені докази в їх сукупності, суд дійшов висновку щодо доведеності вини обвинуваченого ОСОБА_7 та кваліфікує його дії за частиною 1 статті 187 Кримінального кодексу України, тобто напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із застосуванням насильства, що є небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу.
При вирішенні питання про покарання обвинуваченого ОСОБА_7 суд враховує характер і ступінь важкості вчиненого кримінального правопорушення-злочину, який у відповідності до статті 12 Кримінального кодексу України відноситься до тяжкого злочину, дані про особу обвинуваченого, обставини, які пом`якшують та обтяжують його покарання.
Так, ОСОБА_7 раніше не судимий, на обліку в наркологічному та психоневрологічному диспансерах не перебуває, неодружений, має на утриманні двох малолітніх дітей, офіційно не працевлаштований.
Відповідно до статті 66 Кримінального кодексу України, обставиною, що пом`якшує відповідальність ОСОБА_7 суд визнає щире каяття.
Відповідно статті 67 Кримінального кодексу України, обставин, що обтяжує відповідальність ОСОБА_7 судом не виявлено.
Згідно частини 2 статті 50 Кримінального кодексу України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів.
Тобто, виходячи з принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, це покарання має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу. При виборі покарання мають значення і повинні братися до уваги обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Пленум Верховного Суду України в Постанові №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», звертає увагу судів на те, що вони при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визначається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержуватись вимог статті 65 Кримінального кодексу України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
Відповідно до вимог статті 65 Кримінального кодексу України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що ОСОБА_7 повинно бути призначене покарання, необхідне та достатнє для виправлення та попередження нових злочинів у межах санкції кримінального правопорушення-злочину, передбаченого частиною 1 статті 187 Кримінального кодексу України у вигляді позбавлення волі із застосуванням ст.ст.75, 76 Кримінального кодексу України, оскільки цей вид покарання буде мати вплив на його виправлення та попередження нових злочинів, і саме в такому випадку буде досягнута передбачена частиною 2 статті 50 Кримінального кодексу України мета покарання як обвинуваченим, так і іншими особами.
Потерпіла ОСОБА_9 претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого не заявляла.
Витрати, пов`язані із проведенням експертиз у кримінальному провадженні відсутні.
Речові докази і документи у кримінальному провадженні відсутні.
Керуючись ст.ст. 373,374 КПК України суд,-

УХВАЛИВ:

Визнати ОСОБА_7 винним у вчиненні кримінального правопорушення-злочину, передбаченого частиною 1 статті 187 Кримінального кодексу України та призначити покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.
На підставі статті 75 Кримінального кодексу України звільнити ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 (один) рік.
На підставі пунктів 1, 2 частини 1, пункту 2 частини 3 статті 76 Кримінального кодексу України покласти на ОСОБА_7 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Вирок може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду через Дзержинський районний суд м. Харкова протягом 30 днів з дня його проголошення.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Головуючий: