Ухвала
іменем України
7 жовтня 2021 року
м. Київ
справа № 202/4708/21
провадження № 51- 4778 ск 21
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати
Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу прокурора Західної окружної прокуратури м. Дніпра ОСОБА_4 на ухвалу судді Дніпровського апеляційного суду від 27 серпня 2021 року, якою відмовлено у відкритті апеляційного провадження за скаргою прокурора Лівобережної окружної прокуратури м. Дніпра ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 17 серпня 2021 року,
встановив:
До Касаційного кримінального суду Верховного Суду надійшла касаційна скарга прокурора, у якій він ставить питання про перегляд зазначеної ухвали судді апеляційного суду в касаційному порядку у зв`язку з порушеннями норм Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК), просить скасувати ухвалу судді апеляційного суду та призначити новий розгляд в суді апеляційної інстанції.
Із матеріалів провадження за скаргою вбачається, що ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 17 серпня 2021 року відмовлено у задоволенні клопотання слідчого СУ ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_6 про проведення обшуку земельної ділянки з кадастровим номером::01:004:0230, у кримінальному провадженні № 0000580 від 02 серпня 2021 року.

Ухвалою судді Дніпровського апеляційного суду від 27 серпня 2021 року, на підставі ч.4 ст. 399 КПК, відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою прокурора ОСОБА_5 на зазначену ухвалу слідчого судді.

Прокурор ОСОБА_4 не погодившись із рішенням судді апеляційного суду, звернувся із вказаною скаргою, яку просить задовольнити. При цьому посилається на необґрунтованість і невмотивованість судового рішення з огляду на недотримання вимог статей 7, 24, КПК, статей 55, 129 Конституції України. Вважає, що суддею апеляційного суду порушено його право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді. Також у скарзі посилається на положення ст.6 Конвенції про захист права людини і основоположних свобод, на висновки, зазначені у постановах Великої Плати Верховного Суду від 23 травня 2018 року (у справах № 237/1459/17, № 243/6674/17), у постанові Верховного Суду від 05 вересня 2018 року ( у справі № 751/3558/17). Вказує про те, що ухвала слідчого судді від 17 серпня 2021 року не передбачена положеннями КПК та при її ухваленні слідчий суддя не дотримався положень статей 9, 21,96, 233, 370 КПК. Крім того, вважає за необхідне врахувати позицію Верховного Суду України, яка міститься у постанові від 12 жовтня 2017 року (у справі № 757/49263/15) щодо правового застосування апеляційним судом положень ч.4 ст.399 КПК.

Суд, перевіривши касаційну скаргу та надані до неї копії судових рішень, дійшов висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких підстав.
Ч.1 та ч.2 ст.309 КПК визначено вичерпний перелік ухвал слідчого судді, які можуть бути оскаржені в апеляційному порядку під час досудового розслідування.
Зокрема, частинами 2 і 3 ст.309 КПК передбачено оскарження під час досудового розслідування в апеляційному порядку ухвали слідчого судді про відмову в задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження, повернення скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, прокурора або відмову у відкритті провадження по ній. Скарги на інші ухвали слідчого судді оскарженню не підлягають і заперечення проти них можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.
При цьому, згідно із положеннями ч.3 ст.392 КПК, в апеляційному порядку можуть бути оскаржені ухвали слідчого судді у випадках, передбачених цим Кодексом.
Згідно із положеннями ч.2 і ч.5 ст. 234 КПК обшук проводиться на підставі ухвали слідчого судді та слідчий суддя відмовляє в задоволенні клопотання про обшук.
Як вбачається із наявних у Суді матеріалів за скаргою, ухвала слідчого судді стосується безпосередньо відмови у задоволенні клопотання слідчого про проведення обшуку земельної ділянки у кримінальному провадженні, а можливість оскарження цієї ухвали в апеляційному порядку не передбачена положеннями статей 234, 309 КПК.
Питання про оскарження ухвал слідчого судді під час досудового розслідування чітко врегульовані вищезазначеними спеціальними нормами чинного КПК.
З урахуванням наведеного, суддя апеляційного суду розглянувши матеріали за апеляційною скаргою, обгрунтовано звернув увагу на те, що зазначеними нормами чинного КПК не передбачено оскарження в апеляційному порядку ухвал слідчого судді про відмову у задоволенні клопотання слідчого про проведення обшуку в кримінальному провадженні.
У силу ч.4 ст.399 КПК суддя-доповідач відмовляє у відкритті провадження, якщо апеляційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку.
Отже, суддя апеляційної суду, встановивши, що ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає і, відмовляючи у відкритті провадження за апеляційною скаргою прокурора, діяв відповідно до вимог кримінального процесуального закону. У зв`язку з чим, посилання у касаційній скарзі на судову практику Верховного Суду та Верховного Суду України, в цілому не спростовують правильність висновків, наведених в ухвалі судді апеляційної інстанції.
Крім того, у кримінальних провадженнях за № 237/1459/17, № 243/6674/17, № 751/3558/17, у яких судові рішення були переглянуті Великою Палатою та Касаційним кримінальним судом Верховного Суду 23 травня і 05 вересня 2018 року, слідчими суддями приймались інші рішення, зокрема, про задоволення клопотання щодо призначення у межах кримінального провадження позапланової комплексної перевірки, про призначення комплексної позапланової перевірки щодо законності та цільового використання земельної ділянки, та про надання дозволу на проведення документальної позапланової перевірки.
Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово наголошував, що держава має право встановлювати певні обмеження права осіб на доступ до суду; такі обмеження мають переслідувати легітимну мету, не порушувати саму сутність цього права, а між цією метою і запровадженими заходами має існувати пропорційне співвідношення (Рішення у справі "Скорик проти України" від 08 січня 2008 року).
У рішенні Європейського суду з прав людини від 8 січня 2008 року щодо прийнятності заяви № 32671/02 у справі "Скорик проти України" зазначено, що право на суд, одним із аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним, воно може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги. Однак ці обмеження не повинні впливати на користування правом у такий спосіб і до такої міри, що саму його суть буде порушено. Вони повинні відповідати законній меті, і тут має бути розумний ступінь пропорційності між засобами, що застосовуються, та метою, яку намагаються досягнути.

Такої ж позиції притримується Конституційний Суд України, відповідно до якої обмеження прав і свобод людини і громадянина є допустимим виключно за умови, що таке обмеження є домірним (пропорційним) та суспільно необхідним (абзац шостий пп. 3 п. 3 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 19 жовтня 2009 року № 26-рп/2009).

За таких обставин, наявність визначених у законі вимог щодо звернення до суду вищого рівня в разі незгоди із судовим рішенням не є тотожним обмеженню в доступі до правосуддяі порушенням конституційних прав, а отже не означає обмеження у праві на оскарження судових рішень і справедливий судовий розгляд.

Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів вбачається, що підстав для задоволення скарги немає.
Керуючись ч. 2 ст. 428 КПК, Суд
постановив:
У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою прокурора Західної окружної прокуратури м. Дніпра ОСОБА_4 на ухвалу судді Дніпровського апеляційного суду від 27 серпня 2021 року, якою відмовлено у відкритті апеляційного провадження за скаргою прокурора Лівобережної окружної прокуратури м. Дніпра ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 17 серпня 2021 року, відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді :

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3