Ухвала
20 грудня 2021 року
м. Київ
справа № 338/431/18
провадження № 51 786 ск 21
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 , який діє в інтересах засуджених ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на вирок Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 12 березня 2020 року та ухвалу Івано-Франківського апеляційного суду від 30 листопада 2021 року,
встановив:
Статтею 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК) встановлено вимоги, яким повинна відповідати касаційна скарга. Зокрема, відповідно до п. 4 ч. 2 цієї статті у касаційній скарзі зазначається обґрунтування вимог особи, яка подала касаційну скаргу, із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення.
Відповідно до ст. 438 КПК підставами для зміни або скасування судових рішень судом касаційної інстанції є: істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність і невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого. При вирішенні питання про наявність зазначених підстав суд касаційної інстанції має керуватися статтями 412-414 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 1 ст. 433 КПК суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
Посилаючись на незаконність судових рішень, особа, яка подає касаційну скаргу, повинна вказати конкретні порушення закону, що є підставою для їх зміни чи скасування, а також належним чином обґрунтувати свої доводи, тобто не тільки висунути на підтвердження допущених судом порушень переконливі факти, але й аргументувати як саме ці порушення істотно позначилися на законності та обґрунтованості судового рішення. Крім цього, вимагаючи скасування судового рішення та призначення нового судового розгляду в суді відповідної інстанції, особа у касаційній скарзі має вказати, яким чином таке скасування дозволить виправити порушення, на які вона посилається.
Усупереч наведених положень, захисник ОСОБА_4 обґрунтовуючи незаконність постановлених відносно ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 вироку Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 12 березня 2020 року та ухвали Івано-Франківського апеляційного суду від 30 листопада 2021 року, просить їх скасувати через істотні порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.
При цьому, зміст касаційної скарги зводиться до заперечень правильності встановлення місцевим судом фактичних обставин справи; неповноти досудового розслідування (не було допитано свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_9 ); неповноти судового розгляду (судом першої інстанції не взято до уваги покази свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , які заперечували факт знайомства із засудженими); незгода з наданою судом першої інстанцій оцінкою доказів, яким захисник дає власну оцінку. Таким чином, скаржник у касаційній скарзі переважно посилається на порушення, передбачені статтями 410 та 411 КПК, що в силу статей 433, 438 КПК не є предметом перевірки в порядку касаційної процедури.
Крім цього, захисник формально зазначає, що порушення, допущені судом першої інстанції, не були усунуті апеляційним судом, при цьому взагалі не вказує, в чому полягає незаконність ухвали апеляційного суду та не конкретизує, яких саме порушень допустився суд апеляційної інстанції.
Також, захисник зазначив, що в апеляційній скарзі до Івано-Франківського апеляційного суду просив звернути увагу, на те що в ході досудового розслідування та судового розгляду в місцевому суді не знайшло підтвердження скоєння кримінального правопорушення обвинуваченими, однак зі змісту ухвали апеляційного суду вбачається, що під час апеляційного розгляду захисник ОСОБА_4 та його підзахисні не оспорюючи фактичних обставин справи оскаржували вирок місцевого суду лише в частині призначеного покарання (просили застосувати більш м`яке покарання). Тобто сторона захисту не оскаржувала та не ставила перед апеляційним судом вищезазначених питань, на які посилається зараз у касаційній скарзі.
Відповідно до ч. 3 ст. 427 КПК якщо особа не бажає брати участі у касаційному розгляді, вона зазначає про це в касаційній скарзі.
У протилежному випадку в касаційній скарзі необхідно уточнити як саме скаржник бажає брати участь у касаційному розгляді безпосередньо в залі судового засідання Верховного Суду чи шляхом організації відеоконференції, із вказівкою на конкретний суд.
За таких обставин, колегія суддів вважає за необхідне залишити без руху касаційну скаргу, надавши захиснику строк для усунення недоліків.
Стосовно клопотання захисника ОСОБА_4 про зупинення виконання вироку Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 12 березня 2020 року та ухвали Івано-Франківського апеляційного суду від 30 листопада 2021 року щодо ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , то це питання відповідно до положень ч. 1 ст. 430 КПК підлягає вирішенню лише після відкриття касаційного провадження.
Керуючись ч. 1 ст. 429 КПК, Верховний Суд
постановив:
Касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 , який діє в інтересах засуджених ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на вирок Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 12 березня 2020 року та ухвалу Івано-Франківського апеляційного суду від 30 листопада 2021 року залишити без руху і встановити строк для усунення недоліків протягом десяти днів із дня отримання копії ухвали.
Роз`яснити, що касаційна скарга повертається в разі, якщо особа в установлений строк не усунула недоліків касаційної скарги, залишеної без руху.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_12 ОСОБА_2 ОСОБА_3