ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/3087/21 Справа № 199/9271/18 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 жовтня 2021 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 на ухвалу Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 21 жовтня 2021 року про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, зокрема, щодо
ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст.121 КК України,
за участю:
секретаря - ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_5 ,
В С Т А Н О В И Л А:
Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 21 жовтня 2021 року відмовлено у задоволенні клопотання сторони захисту про зміну запобіжного заходу, задоволено клопотання прокурора та продовжено строк застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, зокрема щодо ОСОБА_6 на 60 днів, тобто до 19грудня 2021 року включно.
Мотивуючи постановлене рішення суд, врахувавши, що хоча прокурором, зокрема щодо ОСОБА_6 змінено обвинувальний акт на більш м`який за складом кримінального правопорушення, але на теперішній час він обвинувачуються у вчиненні умисного тяжкого злочину проти життя особи, за який законом, у разі доведення вини, може бути призначено покарання до 10 років позбавлення волі, особу обвинуваченого, який раніше судимий, послався на наявність ризиків, визначених ч. 1 ст. 177 КПК України, та те, що більш м`які альтернативні запобіжні заходи є такими, що не здатні забезпечити належну процесуальну поведінку обвинувачених, й дійшов висновку про необхідність задоволення клопотання прокурора та продовження строку застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, зокрема щодо ОСОБА_6 .
В апеляційній скарзі захисник просить ухвалу скасувати та постановити нову, якою застосувати щодо ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, з покладенням обов`язків, визначених ч. 5 ст. 194 КПК України.
Обґрунтовуючи заявлені вимоги захисник, посилається на незаконність та передчасність рішення суду. Захисник вказує, що ні прокурором у клопотанні, ні судом в ухвалі взагалі не обгрунтовано існування ризиків у провадженні.
Разом з цим, на думку захисника, суд не надав належної оцінки тому, що ОСОБА_6 на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, позитивно характеризується, має постійне місце проживання та реєстрації, міцні соціальні зв`язки, а також, тому, що на цей час свідки вже допитані та попередженні про кримінальну відповідальність за ст.ст. 384, 385 КК України, й учасники провадження жодного разу не заявляли про намагання здійснювати вплив на них з боку обвинуваченого ОСОБА_6 .
До того ж, захисник звертає увагу й на тривалість застосування такої міри запобіжного заходу, який застосовується більше 3 років, й на необгрунтованому затягуванні розгляду провадження, та порушення розумності строків тримання обвинуваченого під вартою. З огляду на викладене, захисник вважає, що ухвала підлягає скасуванню з постановленням нової про зміну запобіжного заходу на домашній арешт.
Заслухавши суддю-доповідача, обвинуваченого та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи скарги, колегія суддів дійшла такого висновку.
З огляду на те, що від прокурора не надходило клопотання про його обов`язкову участь у судовому розгляді, а сторона захисту не наполягала на його обов`язковій присутності, апеляційний суд, у відповідності до положень ч. 4 ст. 422-1 КПК України, вважає за можливе здійснити апеляційний розгляд за відсутності прокурора.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення суду в межах апеляційної скарги.
Судове рішення щодо обвинуваченого ОСОБА_8 оскаржено не було, тому апеляційним судом не переглядається.
Вирішуючи питання законності судового рішення, ухваленого щодо обвинуваченого ОСОБА_6 , суд зазначає таке.
У відповідності з вимогами ч. 1 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Частиною другою цієї статті визначено те, що вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.
Частиною 3 статті 331 КПК України передбачено, що незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Відповідно до ч. 4 ст. 331 КПК України ухвала суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або про продовження строку тримання під вартою, постановлена під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, може бути оскаржена в апеляційному порядку.
Згідно з вимогами ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищення, схову або спотворення будь-яких речей чи документів, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконного впливу на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчиняти інше кримінальне правопорушення або продовжити правопорушення, в якому підозрюється.
Відповідно до вимог ст. 178 КПК України при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу (його продовження) враховується вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, наявність родини та утриманців; наявність постійного місця роботи, навчання; репутацію, майновий стан підозрюваного; наявність судимостей; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється особа; ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.
В силу вимог ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Частиною 5 статті 199 КПК України, передбачено, що слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.
Згідно зі ч. 3 ст. 199 КПК України, клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.
Цих вимог кримінального процесуального закону, при вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 , суд першої інстанції дотримався не в повній мірі.
Так, апеляційним судом встановлено, що в провадженні Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська перебуває кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0001695, зокрема, щодо ОСОБА_6 .
На стадії досудового розслідування ухвалою слідчого судді Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 14 вересня 2018 року було обрано щодо обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який в останній раз, з наслідком розгляду клопотання прокурора, було продовжено судом першої інстанції 21 жовтня 2021 року.
Згідно з вимогами п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практикою Європейського Суду з прав людини обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.
Апеляційний суд вважає, що при вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 , суд першої інстанції належно дослідив обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження строку застосування запобіжного заходу та обґрунтовано дійшов висновку про існування тих обставин, що можуть перешкодити завершенню судового розгляду до закінчення дії попередньої ухвали про тримання особи під вартою.
У відповідності до ст. 178 КПК України, суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості інкримінованого обвинуваченому ОСОБА_6 злочину за ч. 2 ст. 121 КК України, який є тяжким злочином, за який законом у разі доведення вини, може бути призначено покарання від 7 до 10 років позбавлення волі, особу обвинуваченого, який раніше судимий, а також, те, що ризики, визначені ч. 1 ст. 177 КПК України, не зменшилися та продовжують існувати, та дійшов до обґрунтованого висновку про необхідність продовження обвинуваченому строку тримання під вартою.
Ці висновки узгоджуються із практикою Європейського Суду з прав людини, який неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.
Враховуючи викладене, висновки суду про те, що у цій конкретній справі суспільний інтерес превалює над принципом поваги до свободи обвинуваченого та саме запобіжний захід у вигляді тримання під вартою забезпечить виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків, а менш суворі запобіжні заходи не зможуть забезпечити уникнення ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, є обґрунтованим.
Отже, суд першої інстанції ретельно перевірив доводи прокурора про доцільність продовження строку тримання під вартою, зокрема ОСОБА_6 та належно з`ясував всі обставини, які мають значення для вирішення цих питань.
Переконливих відомостей про застереження, які б унеможливлювали перебування обвинуваченого ОСОБА_6 під вартою, стороною захисту надано не було й апеляційним судом таких не встановлено.
Разом з цим, апеляційний суд не погоджується з рішенням суду в частині відсутності підстав для визначення розміру застави у провадженні щодо ОСОБА_6 , як альтернативного запобіжного заходу.
Так, у відповідності до ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні, зокрема, щодо злочину, який спричинив загибель людини.
Між тим, враховуючи, що визначення розміру застави в таких випадках належить до судової дискреції, а також тривалість застосування такої міри запобіжного заходу, як тримання під вартою, без альтернативи внесення застави, й те, що з моменту обрання запобіжного заходу, який неодноразово продовжувався було змінено обвинувачення, зокрема щодо ОСОБА_6 на більш м`яке, на переконання колегії суддів, суд необгрунтовано не переглянув можливість визначення щодо обвинуваченого розміру застави у провадженні.
За таких обставин, виходячи з вимог п. 2 ч. 3 ст. 407 КПК України, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу захисника необхідно задовольнити частково, а ухвалу скасувати та постановити нову, якою клопотання прокурора задовольнити частково, продовжити запобіжний захід щодо ОСОБА_6 у вигляді тримання під вартою з визначенням застави та з покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст.194 КПК України.
Відповідно до положень ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті. В ухвалі слідчого судді, суду зазначаються, які обов`язки з передбачених статтею 194 цього Кодексу будуть покладені на підозрюваного, обвинуваченого у разі внесення застави, наслідки їх невиконання, обґрунтовується обраний розмір застави, а також можливість її застосування, якщо таке рішення прийнято у кримінальному провадженні, передбаченому частиною четвертою цієї статті.
Згідно з вимогами ч. 4, 5 ст. 182 КПК України, розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього. Розмір застави визначається у таких межах: щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину, - від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. У виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.
Вирішуючи питання, щодо визначення розміру застави обвинуваченому, суд апеляційної інстанції бере до уваги обставини, встановлені ст.ст. 177, 178 КПК України, вимоги ст. 182 КПК України та позицію Європейського суду з прав людини, відповідно до якої сума застави повинна визначатись тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави у випадку ухилення від слідства та суду, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні, а тому вважає, що ОСОБА_6 слід визначити заставу в межах 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який буде достатнім для забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, та не буде непомірним для обвинуваченого, членів його сім`ї і близьких родичів.
Водночас, колегія суддів, беручи до уваги те, що на цей час, судом першої інстанції ще не прийнято остаточного рішення й судовий розгляд ще триває, а також положення ст. 28, ч. 1 ст. 318 КПК України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, вважає за необхідне, звернути увагу суду першої інстанції на необхідність дотримання розумних строків розгляду цього кримінального провадження та вжити термінових заходів щодо дотримання вищенаведених вимог кримінального процесуального закону.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 419, 422-1 КПК України, колегія суддів, -
П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 задовольнити частково.
Ухвалу Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 21 жовтня 2021 року в частині продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 скасувати.
Постановити нову ухвалу, якою клопотання прокурора ОСОБА_9 про продовження застосування щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - задовольнити частково.
Продовжити строк застосування щодо ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 19 грудня 2021 року включно.
Визначити ОСОБА_6 розмір застави у межах 80 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 190320 (сто дев`яносто тисяч триста двадцять) гривень у національній грошовій одиниці, яка може бути внесена як самим обвинуваченим, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем).
Обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу в розмірі визначеному в ухвалі суду протягом її дії.
У разі внесення застави, покласти на обвинуваченого ОСОБА_6 такі обов`язки:
- прибувати за викликом до слідчого, прокурора або суду;
- не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду;
- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;
- утримуватися від спілкування з представником потерпілого, свідками та іншим обвинуваченим у кримінальному провадженні.
У разі внесення застави та з моменту звільнення з - під варти, у зв`язку із внесенням застави обвинувачений ОСОБА_6 вважається таким, до якого застосований запобіжний захід у вигляді застави.
В іншій частині ухвалу суду залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення і окремому оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4