Копія ЄУНС справи 678/274/17
Провадження 1-кп-678-11/22
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 березня 2022 року смт.Летичів

Летичівський районний суд Хмельницької області
в складі: головуючого судді ОСОБА_1
за участю: секретаря ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
потерпілого ОСОБА_4
обвинуваченого ОСОБА_5
захисника ОСОБА_6
розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Летичів матеріали кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000031 від 30 січня 2017 року відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з повною вищою освітою, неодруженого, на утриманні неповнолітніх дітей немає, непрацюючого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України,
ВСТАНОВИВ:

28 січня 2017 року близько 19.00 год. ОСОБА_5 , зайшов в підсобне приміщення домогосподарства за адресою АДРЕСА_2 , де між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 виник конфлікт під час якого ОСОБА_5 лобною ділянкою голови умисно наніс один удар по обличчю ОСОБА_4 від чого останній упав на підлогу вдарившись потиличною ділянкою голови об виступ дерев`яного ліжка, внаслідок чого ОСОБА_4 спричинено тілесні ушкодження у вигляді: підшкірних крововиливів спинки носа, верхньої та нижньої повіки правого ока, тім`яно-потиличної ділянки волосистої частини голови справа, які відповідно до висновку експерта № 7 від 01.02.2017 року відносяться до легкого ступеня тяжкості, що мають не значні скороминущі наслідки.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 вину не визнав та показав, що ОСОБА_4 не бив і не має до нього неприязних відносин. Він вважає, що ОСОБА_4 має до нього неприязні відносини, тому оговорив його.

Просить виправдати його у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України та закрити кримінальне провадження відносно нього у зв`язку із відсутністю в його діях складу кримінального правопорушення.

Хоча ОСОБА_5 не визнає вину, його вина у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, як умисне заподіяння легкого тілесного ушкодження, доводиться наступними безпосередньо дослідженими в судовому засіданні доказами, які узгоджуються із показами потерпілого, свідків та матеріалами кримінального провадження.

Так, потерпілий ОСОБА_4 , суду показав, що 28 січня 2017 року приїхав із командировки і вечеряв разом із ОСОБА_7 та ОСОБА_8 в підсобному приміщенні домогосподарства за адресою АДРЕСА_2 . Близько 19.00 год. в підсобне приміщення постукали, коли він відчинив двері в приміщення зайшов ОСОБА_5 і під час їхньої розмови останній наніс йому удар лобною ділянкою голови вобличчя, від чого він упав та вдарився головою.

При призначенні покарання ОСОБА_5 просить застосувати максимальну міру покарання.

Свідок ОСОБА_7 суду показав, що 28 січня 2017 року разом із ОСОБА_8 та ОСОБА_4 вечеряли в підсобному приміщенні домогосподарства за адресою АДРЕСА_2 . Близько 19.00 год. в підсобне приміщення постукали, коли ОСОБА_4 відчинив двері в приміщення зайшов ОСОБА_5 і під час розмови із ОСОБА_4 ОСОБА_5 наніс ОСОБА_4 удар лобною ділянкою голови в обличчю.
Свідок ОСОБА_8 суду показав, що 28 січня 2017 року разом із ОСОБА_7 вечеряли у ОСОБА_4 в підсобному приміщенні домогосподарства за адресою АДРЕСА_2 . В підсобне приміщення хтось постукав і ОСОБА_4 пішов відчиняти. А коли повернувся обличчя ОСОБА_4 було в крові і він пояснив, що його побив ОСОБА_5 ..

Свідок ОСОБА_9 суду показала, що 28 січня 2017 року повернулася з ОСОБА_4 та ОСОБА_7 із командировки. ОСОБА_4 разом із ОСОБА_7 та ОСОБА_8 вечеряли в підсобному приміщенні. Через деякий час прийшов ОСОБА_8 і повідомив, що ОСОБА_5 побив ОСОБА_4 .. Коли вона прийшла в підсобне приміщення ОСОБА_5 повідомив, що під час розмови із ОСОБА_4 вдарив його лобною частиною голови в обличчя.
Оголошеними та дослідженими в судовому засіданні документами:
-витягом з кримінального провадження №№0000031 внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 30 січня 2017 року за заявою ОСОБА_4 ;
-висновком судово-медичної експертизи № 7 від 01.02.2017 року (а.п. 16 Т. 2) яким встановлено завдані ОСОБА_5 тілесні ушкодження ОСОБА_4 28.01.2017 року, у вигляді: підшкірних крововиливів спинки носа, верхньої та нижньої повіки правого ока, тім`яно-потиличної ділянки волосистої частини голови справа, які відносяться до легкого ступеня тяжкості, що мають не значні скороминущі наслідки;

-висновком додаткової судово-медичної експертизи № 8 від 02.02.2017 року (а.п. 18 Т. 2) яким встановлено, що виявлені у ОСОБА_4 тілесні ушкодження станом на 01.02.2017 року у вигляді: підшкірних крововиливів спинки носа, верхньої та нижньої повіки правого ока, тім`яно-потиличної ділянки волосистої частини голови справа, могли утворитися щонайменше 2-х разової травмуючої дії тупих твердих предметів, за строком давності відповідають приблизно 4-8 денному терміну утворення до моменту проведення судово-медичної експертизи та відносяться до легкого ступеня тяжкості, що мають не значні скороминущі наслідки. Тілесні ушкодження у вигляді підшкірних крововиливів спинки носа, верхньої та нижньої повіки правого ока могли утворитися за обставин вказаних у постанові;

-протоколом проведення слідчого експерименту від 05.02.2017 року з фототаблицями до нього (а.п. 19-26 Т. 2) під час якого встановлено місце вчинення злочину та при яких обставинах ОСОБА_5 наніс тілесні ушкодження ОСОБА_4 ;

-висновком додаткової судово-медичної експертизи № 11 від 08.02.2017 року (а.п. 28-29 Т. 2) яким встановлено, що виявлені у ОСОБА_4 тілесні ушкодження станом на 01.02.2017 року у вигляді: підшкірних крововиливів спинки носа, верхньої та нижньої повіки правого ока, тім`яно-потиличної ділянки волосистої частини голови справа, могли утворитися щонайменше 2-х разової травмуючої дії тупих твердих предметів, за строком давності відповідають приблизно 4-8 денному терміну утворення до моменту проведення судово-медичної експертизи та відносяться до легкого ступеня тяжкості, що мають не значні скороминущі наслідки, та могли утворитися при обставинах вказаних ОСОБА_4 під час проведення слідчого експерименту за його участі 05.02.2017 року;

-висновком додаткової судово-медичної експертизи № 25 від 27.02.2017 року (а.п. 32 Т. 2) яким встановлено, що виявлені у ОСОБА_4 тілесні ушкодження станом на 01.02.2017 року у вигляді: підшкірних крововиливів спинки носа, верхньої та нижньої повіки правого ока, тім`яно-потиличної ділянки волосистої частини голови справа, могли утворитися щонайменше 2-х разової травмуючої дії тупих твердих предметів, за строком давності відповідають приблизно 4-8 денному терміну утворення до моменту проведення судово-медичної експертизи та відносяться до легкого ступеня тяжкості, що мають незначні скороминущі наслідки. Тілесні ушкодження у вигляді підшкірних крововиливів спинки носа, верхньої та нижньої повіки правого ока могли утворитися внаслідок одного удару головою в обличчя, а тілесні ушкодження у вигляді тім`яно-потиличної ділянки волосистої частини голови справа внаслідок удару головою об край дерев`яного ліжка не виключається.

Вислухавши покази потерпілого, свідка та дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що покази обвинуваченого ОСОБА_5 про не заподіяння ОСОБА_4 тілесних ушкоджень спрямованих на уникнення ОСОБА_5 відповідальності за вчинені дії та покарання.

В ході судового розгляду ні обвинуваченим, ні його захисником не було спростовано пред`явлене обвинувачення та обставини, які були встановлені в ході судового розгляду та найшли своє підтвердження в матеріалах кримінального провадження, які досліджені в судовому засіданні.
Дослідивши під час судового розгляду всі обставини кримінального провадження, оцінивши відповідно до ст.94 КПК України кожний доказ з точки зору його належності, допустимості, достовірності, а сукупність доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення (ухвалення обвинувального вироку), суд дійшов висновку про доведення у ході судового розгляду винуватості обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України.

Сукупність доказів дає підстави суду зробити висновок, що дії ОСОБА_5 необхідно кваліфікувати за ч. 1 ст. 125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 заявила клопотання про звільнення обвинуваченого ОСОБА_5 від покарання, оскільки з часу вчинення ОСОБА_5 кримінального правопорушення, відповідно до ч. 5 ст. 74, ч. 2 ст. 49 КК України, а саме з 28.01.2017 року до теперішнього часу минуло п`ять років.

Обвинувачений ОСОБА_5 та його захисник ОСОБА_6 просять постановити виправдувальний вирок та закрити відносно ОСОБА_5 кримінальне провадження у зв`язку із відсутністю в його діях складу кримінального правопорушення та не вбачають підстав для звільнення ОСОБА_5 від покарання у зв`язку із закінченням строків давності.
Потерпілий ОСОБА_4 просить засудити ОСОБА_5 за вчинений злочин.

Вислухавши думку учасників процесу, суд приходить до наступного висновку.

Так, кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 125 КК України, згідно ст. 12 КК України ( в редакції, який діяв на час вчинення злочину) відноситься до злочинів невеликої тяжкості.

Статтею 74 ч. 5 КК України передбачено, що особа, також може бути за вироком суду звільнена від покарання на підставах, передбачених статтею 49 цього Кодексу.

У відповідності до ст.49 КК України (в редакції, який діяв на час вчинення злочину) особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки:

1)два роки - у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі.

Однак, ОСОБА_5 під час розгляду кримінального провадження неодноразово ухилявся від суду і ухвалами суду від 06.06.2017 року, 25.01.2019 року, 22.12.2020 року та 01.10.2021 року оголошувався в розшук.

Тому, при врахуванні строку перебігу давності застосовуються вимоги ч. 2 ст. 49 КК України (яка діє на час призначення покарання, оскільки вона пом`якшує становище особи), відповідно до якої перебіг давності зупиняється, якщо особа, що вчинила кримінальне правопорушення, ухилилася від досудового розслідування або суду. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання, а з часу вчинення кримінального проступку - п`ять років.

Відповідно ст. 12 КК України кримінальним проступком є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або інше покарання, не пов`язане з позбавленням волі.

Початком перебігу строку давності є день, коли злочин був вчинений, тобто, згідно обвинувального акту кримінальне правопорушення за ч. 1 ст. 125 КК України було вчинене ОСОБА_5 28 січня 2017 року, тобто на час розгляду кримінального правадження, а саме 28 лютого 2022 року, минуло більше 5 років, тому ОСОБА_5 враховуючи вимоги ч. 5 ст. 74, ч. 2 ст. 49 КК України підлягає звільненню від покарання.

Міра запобіжного заходу ОСОБА_5 не обиралася.
Цивільний позов не заявлявся.

Судові витрати відсутні.

Керуючись ст.ст. 369-372 КПК України, п. 2 ст. 49, ч. 5 ст. 74 КК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, відповідно до ч. 5 ст. 74 та ч. 2 ст. 49 КК України ОСОБА_5 звільнити від покарання.

Апеляційна скарга на вирок суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Хмельницького апеляційного суду через Летичівський районний суд.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя: підпис ОСОБА_1

Суддя Летичівського районного суду

Хмельницької області ОСОБА_1