Справа №639/6279/21
Провадження №1-кс/639/1639/21
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
20 вересня 2021 року м. Харків

Слідчий суддя Жовтневого районного суду м. Харкова ОСОБА_1 , за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , особи, видача якої запитується ОСОБА_4 , захисника адвоката ОСОБА_5 , перекладача ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Харкові клопотання виконувача обов`язків начальника відділу міжнародно-правового співробітництва Харківської обласної прокуратури ОСОБА_7 про перевірку наявності підстав для подальшого тримання особи під вартою (екстрадиційний арешт) стосовно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки Російської Федерації, яка розшукується компетентними правоохоронними органами Російської Федерації для притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч. 4 ст. 159 Кримінального кодексу Російської Федерації, -

в с т а н о в и в:
На розгляд до Жовтневого районного суду м. Харкова надійшло клопотання виконувача обов`язків начальника відділу міжнародно-правового співробітництва Харківської обласної прокуратури ОСОБА_7 про перевірку наявності підстав для подальшого тримання особи під вартою (екстрадиційний арешт) стосовно громадянки Російської Федерації ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Клопотання мотивоване тим, що ОСОБА_4 тривалий час ухиляється від правоохоронних органів Російської Федерації, а на території України фактично переховувалась від вказаних органів з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Враховуючи встановлені обставини, прийняття рішення Офісом Генерального прокурора щодо видачі ОСОБА_4 до Російської Федерації, наявність обвинувачення у вчиненні особливо тяжкого злочину, відсутність підстав для застосування ст. 585 КПК України, вказані обставини унеможливлюють застосування більш м?якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою (екстрадиційного арешту).

Застосування запобіжного заходу не пов?язаного із триманням під вартою не зможе запобігти ризикам втечі особи та може призвести до порушення Україною погоджених зобов`язань, передбачених Конвенцією про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах 1993 року.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 клопотання підтримав та просив визнати наявними підстави для подальшого тримання громадянки Російської Федерації ОСОБА_4 під вартою та продовжити застосування до неї запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою (екстрадиційного арешту) до вирішення питання Офісом Генерального прокурора про її фактичну передачу компетентним органам Російської Федерації.

Під час судового засідання особа, видача якої запитується, ОСОБА_4 , та її захисник ОСОБА_5 заперечували проти задоволення клопотання прокурора.

В обґрунтування заперечень захисник ОСОБА_5 зазначає, що кримінальна справа проти ОСОБА_4 є сфабрикованою. ОСОБА_4 не знала про наявність відкритого щодо неї кримінального провадження і не намагалася переховуватися від правоохоронних органів Російської Федерації з метою уникнення кримінальної відповідальності, а змушена була покинути дім для того, щоб захистити своє життя від посягання з боку осіб, які їй погрожували. Саме ці обставини змусили ОСОБА_4 покинути територію Російської Федерації і тривалий час перебувати поза її межами, а також просити надання їй статус особи з додатковим захистом в Україні.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19.05.2021 по справі №160/3884/21 визнано протиправною бездіяльність Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області у ненаданні ОСОБА_4 довідки про звернення за захистом в Україні та не реєстрації ОСОБА_4 , як особи, яка звернулася за додатковим захистом в Україні та зобов`язано вчинити зазначені дії.

Також ОСОБА_4 звернулась до Європейського суду з прав людини з заявою про вжиття термінових тимчасових заходів щодо зупинення її видачі.

09.07.2021 на підставі правила 39 Регламенту Європейським судом з прав людини було вжито термінові забезпечувальні заходи щодо незастосування процедури екстрадиції відносно ОСОБА_4 упродовж одного тижня після закінчення провадження на національному рівні про надання ОСОБА_4 притулку.

Захист посилається на те, що строк екстрадиційного арешту невдовзі спливає, адже, відповідно до ч. 10 ст. 584 КПК України, екстрадиційний арешт застосовується до вирішення питання про видачу особи (екстрадицію) та її фактичної передачі, але не може тривати більше дванадцяти місяців.

ОСОБА_4 затримали 03.11.2020, тому саме з цієї дати, на думку захисника, розпочинається строк застосування екстрадиційного арешту.

Стороною захисту зазначається, що матері ОСОБА_4 ОСОБА_8 75 років, за час перебування доньки під вартою через постійні переживання стан її здоров`я значно погіршився, вона потребує догляду та сторонньої допомоги, проте зараз вона залишилася одна, адже її чоловік помер, а інших дітей у ОСОБА_8 не має. Мати ОСОБА_4 ОСОБА_8 мешкає в АДРЕСА_1 , тому в разі прийняття судом рішення про застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням під вартою (екстрадиційним арештом), вона може проживати в домоволодінні своєї матері.

Враховуючи вищевикладене, ОСОБА_4 та її захисник ОСОБА_5 просили відмовити у задоволенні клопотання прокурора та застосувати до ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Заслухавши думку учасників судового розгляду, дослідивши надані до суду матеріали та оцінивши наявні докази в їх сукупності, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Судовим розглядом встановлено, що до Харківської обласної прокуратури 16.07.2021 з Офісу Генерального прокурора надійшло доручення про звернення до суду із клопотанням про перевірку наявності підстав для подальшого тримання ОСОБА_4 під вартою (екстрадиційний арешт).

Міра запобіжного заходу ОСОБА_4 обрана 09.06.2016 постановою Анапського міського суду Краснодарського краю Російської Федерації у вигляді тримання під вартою.

У зв`язку з ухиленням ОСОБА_4 від правоохоронних органів 21.11.2015 її оголошено у розшук, а 07.06.2016 оголошено у міжнародний розшук каналами МОКП Інтерпол.

Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 14.12.2020 року відповідно до вимог ст. 584 КПК України до ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою (екстрадиційний арешт), до вирішення питання про її видачу та фактичну передачу компетентним органам Російської Федерації.

Вказаний запобіжний захід неодноразово продовжувався та визнано наявність підстав для подальшого тримання вказаної особи під вартою, востаннє строком до 21.09.2021.

08.12.2020 року Офісом Генерального прокурора отримано запит Генеральної прокуратури Російської Федерації про видачу ОСОБА_4 для притягнення до кримінальної відповідальності за вищевказаний злочин. Також у запиті зазначено про необхідність взяття ОСОБА_4 під варту.

Постановою Офісу Генерального прокурора від 22.02.2021 прийнято рішення про видачу ОСОБА_4 до Російської Федерації для притягнення до кримінальної відповідальності. Вказана постанова набрала чинності.

Офісом Генерального прокурора 22.06.2021 доручено забезпечити фактичну передачу вказаної особи представникам компетентних органів Російської Федерації.

На цей час ОСОБА_4 утримується в ДУ «Харківській слідчий ізолятор» з метою передачі компетентним органам Російської Федерації.

Разом з цим, до Офісу Генерального прокурора 14.07.2021 надійшов лист Заступника Міністра юстиції України Уповноваженого у справах Європейського суду з прав людини щодо процедури екстрадиції ОСОБА_4 та необхідності вжиття тимчасових заходів на підставі правила 39 Регламенту Європейського суду з прав людини, які полягають у незастосуванні до згаданої особи процедури екстрадиції упродовж одного тижня після закінчення провадження на національному рівні про надання ОСОБА_4 притулку.

Виконання доручення Офісу Генерального прокурора від 22.06.2021 №19/2/1-62014 вих-21 щодо фактичної передачі ОСОБА_4 компетентним органам Російської Федерації призупинено.

Також, Офісом Генерального прокурора доручено Харківській обласній прокуратурі звернутись до суду із клопотанням про наявність підстав для подальшого тримання вказаної особи під вартою (екстрадиційний арешт).

Злочин, вчинення якого інкримінується ОСОБА_4 , відповідає ч. 4 ст. 190 КК України і є екстрадиційним, оскільки передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк не менше одного року.

Строк давності притягнення ОСОБА_4 до відповідальності за вчинений нею злочин не закінчився.

03.11.2020 року ОСОБА_4 затримано на території Дніпропетровської області, у зв?язку із розшуком російськими правоохоронними органами.

За повідомленням уповноважених органів України, ОСОБА_4 статусу біженця не має та не є громадянкою України.

Також, ОСОБА_4 не брала участь у захисті незалежності, суверенітету і територіальної цілісності України у складі Збройних Сил України, не приймала участь у антитерористичній операції, забезпеченні її проведення чи у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони.

Відповідно до інформації органів Національної поліції України вказана особа на території України до кримінальної відповідальності не притягується.

Запити від інших держав про видачу ОСОБА_4 не надходили.

Згідно із запитом російська сторона надала гарантії того, що кримінальне переслідування щодо вказаної особи не має дискримінаційного характеру, вона не буде піддана катуванню, жорстокому або такому, що принижує гідність, поводженню або покаранню, їй буде забезпечено право на захист, у тому числі допомогу адвокатів. ОСОБА_4 буде притягнута до кримінальної відповідальності лише за той злочин, за який буде видана, і після закінчення судового розгляду та відбуття покарання зможе вільно залишити територію Російської Федерації. ОСОБА_4 є громадянкою Російської Федерації.

Вимогами ч. 10 ст. 584 КПК України визначено, що екстрадиційний арешт застосовується до вирішення питання про видачу особи (екстрадицію) та її фактичної передачі, але не може тривати більше дванадцяти місяців.

Відповідно до ч. 11 ст. 584 КПК України, у межах цього строку слідчий суддя суду, в межах територіальної юрисдикції якого особа перебуває під вартою, за клопотанням прокурора не рідше одного разу на два місяці перевіряє наявність підстав для подальшого тримання особи під вартою або її звільнення.

Згідно з ч. 2 ст. 585 КПК України, при вирішенні питання про можливість застосування запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням під вартою, слідчий суддя обов`язково враховує:

1) відомості про ухилення особи від правосуддя у запитуючій стороні та дотримання нею умов, на яких відбулося звільнення її з-під варти під час цього або інших кримінальних проваджень;

2) тяжкість покарання, що загрожує особі в разі засудження, виходячи з обставин, встановлених під час заявленого кримінального правопорушення, положень закону України про кримінальну відповідальність і усталеної судової практики;

3) вік та стан здоров`я особи, видача якої запитується;

4) міцність соціальних зв`язків особи, у тому числі наявність у неї родини та утриманців.

Доводи захисника про сфабрикованість кримінальної справи проти ОСОБА_4 у Російській Федерації не мають правового значення для розгляду цього клопотання, оскільки відповідно до ч. 8 ст. 584 КПК України при розгляді клопотання слідчий суддя не досліджує питання про винуватість та не перевіряє законність процесуальних рішень, прийнятих компетентними органами іноземної держави у справі стосовно особи, щодо якої надійшов запит про видачу.

Доводи сторони захисту про те, що з 03.11.2020 року стосовно ОСОБА_4 застосовано екстрадиційний арешт, також не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства.

03.11.2020 року ОСОБА_4 було затримано в порядку ст. 208 КПК України та 06.11.2020 стосовно неї застосовано тимчасовий арешт відповідно до ст. 583 КПК України.

Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 14.12.2020 стосовно ОСОБА_4 застосовано екстрадиційний арешт та саме з цієї дати відраховується 12-місячний строк екстрадиційного арешт, передбачений ч. 10 ст. 584 КПК України.

Вивченням запиту та долучених документів компетентних органів Російської Федерації встановлено, що органом досудового розслідування 07.06.2016 винесено постанову про притягнення ОСОБА_4 в якості обвинуваченої у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 159 КК Російської Федерації. Постановою від 07.06.2016 ОСОБА_4 оголошена у міжнародний розшук. Під час проведення оперативно-розшукових заходів встановлено, що ОСОБА_4 відсутня за місцем реєстрації (постійним місцем мешкання) та перебуває на території України. 09.06.2016 року Анапським міським судом Краснодарського краю ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Вказане свідчить про те, що ОСОБА_4 тривалий час ухиляється від правоохоронних органів іноземної держави, а на території України фактично переховувалася від вказаних органів з метою уникнення кримінальної відповідальності.

З урахуванням тяжкості покарання, що загрожує ОСОБА_4 , наявних відомостей про її ухилення від органів досудового розслідування на території Російської Федерації та оголошення у міжнародний розшук каналами МОКП Інтерпол, відсутність у неї на території Україні місця реєстрації та постійного місця проживання, відсутність у неї міцних соціальних зв`язків, слідчий суддя приходить до висновку про неможливість застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу, який не пов`язаний із триманням під вартою останньої.

Таким чином, наявні підстави для подальшого тримання громадянки Російської Федерації ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , під вартою (екстрадиційний арешт), у зв`язку з чим слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання виконувача обов`язків начальника відділу міжнародно-правового співробітництва Харківської обласної прокуратури ОСОБА_7 є законним, обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись Європейською конвенцією про видачу правопорушників 1957 року, Конвенцією про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах 1993 року, вимогами ч. 11 ст. 584 КПК України, слідчий суддя, -

п о с т а н о в и в:
Клопотання виконувача обов`язків начальника відділу міжнародно-правового співробітництва Харківської обласної прокуратури ОСОБА_7 про перевірку наявності підстав для подальшого тримання особи під вартою (екстрадиційний арешт) стосовно громадянки Російської Федерації ОСОБА_4 задовольнити.
Визнати наявність підстав для подальшого тримання громадянки Російської Федерації ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , під вартою та продовжити застосування до неї запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою (екстрадиційного арешту) до вирішення питання Офісом Генерального прокурора про її видачу та фактичну передачу компетентним органам Російської Федерації.
Упродовж екстрадиційного арешту утримувати ОСОБА_4 у Державній установі «Харківський слідчий ізолятор», а в разі переведення за місцем проведення екстрадиційної перевірки Державній установі «Дніпровська установа виконання покарань (№4)».
Ухвала окремому оскарженню не підлягає.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Повний текст судового рішення у формі ухвали складено 21.09.2021 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1