Справа №579/933/19 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-сс/816/188/21 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - рішення слідчого про закриття кримінального провадження
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2021 року колегія суддів Сумського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми матеріали провадження за апеляційною скаргою представника заявника ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Кролевецького районного суду Сумської області від 02 березня 2021 року, якою відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_6 на постанову слідчого про закриття кримінального провадження, -

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Кролевецького районного суду Сумської області від 02 березня 2021 року відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_6 на постанову старшого слідчого СВ поліції №1 (м. Кролевець) Конотопського РВП ГУНГІ в Сумській області ОСОБА_8 від 04 березня 2020 року про закриття кримінального провадження №0000054 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 140 КК України.

Своє рішення слідчий суддя вмотивував тим, що висновки слідчого, який виніс оскаржувану постанову, в цілому відповідають вимогам закону, а доводи, викладені у скарзі не обгрунтовано мотивами, які заслуговують на увагу.

Не погодившись з там рішенням слідчого судді, представника заявника ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_7 звернувся до апеляційного суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу про закриття кримінального провадження за ч. 1 ст. 140 КК України та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що оскаржувана ухвала є необґрунтованою, постановлена без встановлення дійсних обставин та належної оцінки зібраних досудовим розслідуванням доказів.

При цьому апелянт вказує на те, що слідчим суддею не було враховано те, що незважаючи на тривалий час проведення досудового розслідування, вимоги ст.22 КПК України, по даному провадженню в повній мірі виконані не були, а саме, не було допитано ОСОБА_6 , свідків по справі, не виконано вказівки прокурора та не взято до уваги показання очевидців.

У призначене судове засідання до апеляційного суду учасники даного кримінального провадження, а саме, заявник ОСОБА_6 та її представник адвокат ОСОБА_7 не з`явились, про час, день та місце апеляційного розгляду були повідомлені завчасно належним чином, шляхом направлення на відому суду адресу рекомендованих повідомлень. При цьому, поштове відправлення представнику заявника було вручено, що вбачається з рекомендованого поштового повідомлення, однак, судова повістка про виклик в судове засідання, направлена ОСОБА_6 повернулася з відміткою «за закінченням встановленого строку зберігання». Разом з тим, вказана особа вважаються такими, що своєчасно сповіщені у встановленому законом порядку про дату і місце розгляду даного провадження (п. 91, 99, 100, 101 «Правил надання послуг поштового зв`язку», постанова ВП ВС № 800/547/17 від 25 квітня 2018 року).

Представник заявника ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_7 причини своєї неявки суду не повідомив.

Враховуючи вищевказане, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно ч.1 ст. КПК України, кожному гарантується право на справедливий розгляд та вирішення справи в розумні строки незалежним і неупередженим судом, створеним на підставі закону.

Частиною 4 статті 405 КПК України передбачено, що неприбуття сторін або інших учасників кримінального провадження не перешкоджає проведенню розгляду, якщо такі особи були належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду та не повідомили про поважні причини свого неприбуття.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Розумність тривалого судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи та наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 10 липня 1984 року у справі «Гінчо проти Португалії» передбачив, що держави - учасниці Ради Європи зобов`язані організовувати свою правову систему таким чином, щоб забезпечити додержання положень п.1 ст. 6 Конвенції та вимог щодо судового розгляду упродовж розумного строку. При цьому вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов`язком не тільки держави, а й осіб, які беруть участь у справі.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух. Слід зазначити, що Європейський суд у своїх рішеннях наголошує на тому, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави. Кожна з сторін, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу цікавитись провадженням у її справі.

Так, дане кримінальне провадження перебуває на розгляді в Сумському апеляційному суді з березня 2021 року і до цього часу не знайшло свого вирішення у зв`язку з тим, що апеляційний розгляд за клопотаннями представника заявника (а.п.86,92,100) з метою захисту прав учасників судового провадження, неодноразово відкладався, а саме, на 30 липня 2021 року, 25 жовтня 2021 року і останній раз на 21 грудня 2021 року.

Однак, з врахуванням тих обставин, що апеляційним судом були вжиті заходи щодо належного повідомлення учасників судового провадження про день час і місце судового засідання та щодо дотримання їх права на справедливий суд, з метою дотримання, також, і розгляду справи упродовж розумного строку, колегія суддів не вбачає підстав для подальшого відкладення розгляду справи та вважає за можливе, в даному конкретному випадку, здійснити апеляційний розгляд за відсутності заявника ОСОБА_6 та її представника адвоката ОСОБА_7 , що узгоджується з ч. 4 ст. 405 КПК України та п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Прокурор також в судове засідання не з`явився та направив клопотання про розгляд цього кримінального провадження без його участі.

Тому, вивчивши матеріали даного провадження та матеріали кримінального провадження №0000054, які були витребувані апеляційним судом, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Статтею 370 КПК України передбачено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до статті 2 КПК України завданням кримінального провадження є захист особи , суспільства та держави від кримінальних правопорушень , охорона прав , свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження , а також забезпечення швидкого , повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим , щоб кожний , хто вчинив кримінальне правопорушення , був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини , жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Положенням ч. 2 ст. 9 КПК України передбачено, що прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Відповідно до ч. 5 ст. 38КПК України, орган досудового розслідування зобов`язаний застосовувати всі передбачені законом заходи для забезпечення ефективності досудового розслідування.

За змістом ст.284 КПК України, під закриттям кримінального провадження розуміють таке закінчення досудового розслідування, яке відбувається в силу наявності обставин, що виключають кримінальне провадження або при наявності підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності.

Перевіряючи законність прийнятого судового рішення в межах поданої апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вищезазначені вимоги Закону слідчим суддею дотримані в повному обсязі.

Так, зі змісту оскаржуваної ухвали вбачається, що відмовляючи ОСОБА_6 у задоволенні її скарги щодо скасування постанови старшого слідчого СВ поліції №1 (м. Кролевець) Конотопського РВП ГУНП в Сумській області ОСОБА_8 від 04 березня 2020 року про закриття кримінального провадження №000054 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.140 КК України, слідчим суддею було враховано те, що висновок слідчого про відсутність в діянні складу кримінального правопорушення обґрунтовано тим, що причиною смерті ОСОБА_9 є його хронічні хвороби, крім того, в ході досудового розслідування було встановлено, що останній під час перебування в терапевтичному відділенні Кролевецької ЦРЛ відмовлявся від медичних приписів, порушував встановлений для нього режим, а саме проігнорував заборону куріння, що є недопустимим при захворювання легень.

Такі висновки слідчого судді відповідають фактичним обставинам, оскільки у даному конкретному випадку слідчий прийняв рішення, всебічно оцінивши зібрані докази та здійснивши у вказаному кримінального провадженні всі необхідні процесуальні та слідчі дії, направлені на забезпечення виконання завдань кримінального провадження, передбачених ст. 2 КПК України, та спрямовані на дотримання принципу законності, вставленого ст. 9 КПК України.

З перевірених апеляційним судом матеріалів кримінального провадження №000054 за ознаками складу злочину, передбаченого ч. 1 ст. 140 КК України вбачається, що дані до ЄРДР були внесені на підставі заяви ОСОБА_6 .Ю в якій заявник просила перевірити, встановити та притягнути до кримінальної відповідальності винних осіб у смерті її сина ОСОБА_9 , який помер у Кролевецькій ЦРЛ в результаті, на її думку, неналежної медичної допомоги.

Під час досудового розслідування було проведено ряд слідчих дій, а саме, була допитана сама потерпіла ОСОБА_6 , яка пояснювала, що її син помер у терапевтичному відділенні Кролевецької ЦРЛ, куди його забрала швидка допомога 09 березня 2018 року. Коли це сталося, її вдома не було, син говорив, що буде викликати швидку допомогу, однак вона вважала, що це пов`язано з тим, що йому необхідно було двічі на рік лягати на стаціонарне лікування, так як він був інвалідом 2 групи. За час перебування у лікарні син скаржився їй на головні болі, казав, що йому важко дихати. Інвалідність у нього була у зв`язку з наявністю відповідних діагнозів, з її слів - «туберкульозу та у зв`язку з нервами». 16 березня 2018 року коли вона перебувала у лікарні у палаті свого сина, то йому стало зле, і вона покликала медичну працівницю, яка прийшовши до палати зробила укол сину та після зробленого уколу пішла з палати. Коли вона спитала, що за укол було зроблено, медична працівниця повідомила, що укол зроблено, щоб син спав. Коли медична працівниця пішла з палати, син став з нею спілкуватись, казав, що йому холодно, і вона його підсунула до батареї. Через деякий час вона вийшла з палати, а коли повернулась то підійшла до сина та виявила, що він не дихає. Після цього відразу пішла знову до коридору та покликала медичних працівників. Коли прийшли медичні працівники то її попрохали вийти з палати до коридору, однак чому саме не сказали і вона вважає, що з палати вивезли сина на каталках, так як укол його вбив не повністю та вони вирішили, щоб син замерз на морозі. Вона вважає, що лікар ОСОБА_10 вирішила вбити її сина, так як їй потрібне було місце у палаті, де він лежав, щоб покласти на лікування когось зі своїх знайомих.

Крім того, в якості свідка була допитана ОСОБА_10 завідувач терапевтичним відділенням, яку заявник вважала винною у смерті свого сина, яка пояснювала, що 09 березня 2018 року до терапевтичного відділення Кролевецької ЦРЛ було доставлено ОСОБА_9 у важкому стані, йому було призначено відповідне лікування та заборонено палити, однак останній на заборону уваги не звертав, продовжував палити, від деяких лікувальних заходів відмовлявся, при цьому, письмові заяви писати не бажав. ОСОБА_9 було проведено всі максимально можливі заходи, направленні на його лікування, однак останній ІНФОРМАЦІЯ_1 помер і причиною цьому, відповідно до історії хвороби, є хронічна серцево-судинна недостатність 3 ст., хронічне обструктивне захворювання легень 3 ст., а 17 березня 2018 року до Кролевецької ЦРЛ від сестри померлого ОСОБА_11 було подано заяву на видачу тіла без розтину згідно Закону «Про поховання та похоронну справу», в якій також було зазначено про відсутність претензій до лікування та медичного персоналу.

Під час досудового розслідування слідчим були враховані дані судово-медичної експертизи № 83/2018 року, якою, з врахуванням медичної документації (рентгенологічні, клінічні, дані лабораторних досліджень), було встановлено, що у ОСОБА_9 було хронічне обструктивне захворювання легень, інфільтративний туберкульоз легень, пневмофіброз. Враховуючи дані анамнезу (перенесений туберкульоз легень, тривалий перебіг захворювань); скарги на задуху, кашель, слабкість); клінічними даними (ціаноз обличчя, набряк гомілок та стоп, приглушення тонів серця, високі показники артеріального тиску, жорстке дихання в легенях з розсіяними сухими хрипами, зниження сатурації кисню); дані додаткових досліджень (рентгенологічно - пневмофіброз та ущільнення обох легень, емфізема легень, розширення розмірів серця в поперечнику за рахунок гіпертрофії лівого шлуночка; показники крові, ЕКГ, підвищення рівня глюкози в крові), смерть ОСОБА_9 настала внаслідок легенево-серцевої недостатності, яка розвинулася внаслідок хронічного обструктивного захворювання легень на фоні патології з боку серцево-судинної системи. На перебіг та важкість захворювання вплинули несвоєчасне та нерегулярне медичне лікування, куріння хворого, відмова хворого від проведення деяких призначених маніпуляцій. Могло усугубити важкість стану хворого і злоякісне новоутворення шкіри, однак відсутні об`єктивні дані про поширеність процесу та ускладнення (метастазування), що зазвичай супроводжується загальною інтоксикацією організму. Діагноз хворому ОСОБА_9 лікарями Кролевецької ЦРЛ при поступленні 09 березня 2018 року та при подальшому перебуванні на стаціонарному лікуванні, виставлений вірно. Хворому при перебуванні в Кролевецькій ЦРЛ з 9 по 16 березня 2018 року призначене та проведене достатнє обстеження, відповідно до встановленого діагнозу. Тактика ведення хворого лікарями обрана вірно, призначене адекватне лікування, в ході перебігу хвороби проводилася корекція лікарських препаратів. Хворий консультований лікарями хірургами, фтізіатром, дерматологом. Станом на 9 березня 2018 року у ОСОБА_12 мали місце захворювання з вираженими ускладненнями та важким перебігом. Не виключено, що при своєчасному зверненні за медичною допомогою, виконанням приписів лікарів, правильному способі життя (не курити), можна було б полегшити перебіг хвороби, сповільнити розвиток ускладнень та виразності патологічних змін, які призвели до настання смерті.

За наданими на експертизу матеріалами (протоколи допитів, медична документація), комісією не виявлено об`єктивних ознак невиконання чи неналежного виконання свої х професійних обов`язків, порушення нормативних документів лікарями КЗ Кролевецька ЦРЛ, які б знаходилися у прямому причинному зв`язку з розвитком та перебігом захворювання у ОСОБА_9 та настанням його смерті, основною причиною чого є важкий перебіг захворювання.

Таким чином, саме на підставі отриманої інформації, слідчим СВ поліції №1 (м. Кролевець) Конотопського РВП ГУНП в Сумській області ОСОБА_8 04 березня 2020 року і було прийнято рішення про закриття кримінального провадження №000054 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.140 КК України, для скасування якої, як встановив слідчий суддя, підстави відсутні.

З такими висновками слідчого судді погоджується і колегія суддів, оскільки наявними в матеріалах кримінального провадження доказами підтверджується той факт, що слідчим були застосовані всі передбачені законом заходи для забезпечення всебічного, повного, неупередженого досудового розслідування, досліджені всі обставини, надано належну правову оцінку отриманим доказам та, на підставі встановленого, прийнято законне процесуальне рішення про відсутність в діях зазначених у заяві ОСОБА_6 осіб складу вказаного кримінального правопорушення.

Крім того, колегія суддів зазначає, що у поданій скарзі на постанову слідчого, як і в поданій апеляційній скарзі, взагалі не вказано, які, на думку заявника, слідчі дії не були проведені, в чому конкретно полягає неповнота досудового розслідування, які обставини не були слідчим з`ясовані, та що залишилось поза увагою слідчого судді, при цьому, будь-яких порушень при постановленні оскаржуваної ухвали, колегією суддів під час апеляційного перегляду не встановлено.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що слідчим суддею було постановлено законне та обґрунтоване рішення, підстав для його скасування під час апеляційного перегляду не встановлено, а тому, оскаржувану ухвалу слід залишити без зміни, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись ст. 303, 304, 392, 404, 405, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу слідчого судді Кролевецького районного суду Сумської області від 02 березня 2021 року, якою відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_6 на постанову старшого слідчого СВ поліції №1 (м. Кролевець) Конотопського РВП ГУНГІ в Сумській області ОСОБА_8 від 04 березня 2020 року про закриття кримінального провадження №000054 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 140 КК України, залишити без зміни, а апеляційну скаргу представника заявника ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 на цю ухвалу - без задоволення.

Ухвала касаційному оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4