УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 листопада 2021 року м. Запоріжжя

Слідчий суддя Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , за участі секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжя клопотання старшого слідчого в ОВС відділу розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУНП у Запорізькій області ОСОБА_3 , погоджене прокурором відділу Запорізької обласної прокуратури ОСОБА_4 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Новомиколаївка, Новомиколаївського району, Запорізької області, громадянина України, освіта загально-середня, офіційно не працевлаштованого, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, зареєстрованого та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України,

за участю сторін кримінального провадження: прокурора ОСОБА_4 , захисника-адвоката ОСОБА_6 , підозрюваного ОСОБА_5 , -

ВСТАНОВИВ:

23.11.2021 на адресу суду надійшло клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України у кримінальному провадженні № 0000294 від 21 листопада 2021 року.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 21 листопада 2021 року, приблизно о 17 годині 50 хвилин, водій ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, в темну пору доби керуючи автомобілем «ВАЗ-2106», реєстраційний номер НОМЕР_1 , без увімкненого світла фар, здійснював рух по проїзній частині вул. Українській в смт. Новомиколаївка, Запорізького району, Запорізької області, зі сторони вул. Крупської в сторону вул. Шкільної. В салоні вказаного автомобіля на передньому пасажирському сидінні розташовувався пасажир ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_3 . У цей же час, по автодорозі Н-15 «Запоріжжя-Донецьк», на території населеного пункту смт. Новомиколаївка, Запорізького району, Запорізької області, зі сторони вул. Лермонтова в напрямку вул. Радгоспної, здійснював рух автомобіль «ГАЗ-5312», (молоковоз), реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_9 , 1961 р.н. Під час руху, по вул. Українській, наближаючись до перехрестя з автодорогою Н-15 «Запоріжжя-Донецьк», яка є головною відносно вул. Української, водій ОСОБА_5 , у зв`язку зі зниженням уваги і реакції, а так само порушення координації дії, викликаних вживанням алкогольних напоїв, діючи із злочинною недбалістю, не виконавши вимогу дорожнього знаку 2.1 ПДР «Дати дорогу», не надавши перевагу в русі транспортному засобу що рухався по головній дорозі, виїхав на вказане перехрестя, в результаті чого відбулось зіткнення автомобіля «ВАЗ-2106», реєстраційний номер НОМЕР_1 з автомобілем «ГАЗ-5312», реєстраційний номер НОМЕР_2 . Своїми діями водій ОСОБА_5 , порушив вимоги п.п. 2.9 а), 16.3, 16.11, 19.1 а) Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 зі змінами та доповненнями, відповідно до яких: п. 2.9. «Водієві забороняється: а) керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції»; п. 16.3 «У разі необхідності надання переваги в русі транспортним засобам, які рухаються по перехрещуваній дорозі, водій повинен зупинити транспортний засіб перед дорожньою розміткою 1.12 (стоп-лінією) або 1.13, світлофором так, щоб бачити його сигнали, а якщо вони відсутні перед краєм перехрещуваної проїзної частини, не створюючи перешкод для руху пішоходів»; п.16.11.: «На перехресті нерівнозначних доріг водій транспортного засобу, що рухається по другорядній дорозі, повинен дати дорогу транспортним засобам, які наближаються до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі, незалежно від напрямку їх подальшого руху»; п.19.1.: «У темну пору доби та в умовах недостатньої видимості незалежно від ступеня освітлення дороги, а також у тунелях на транспортному засобі, що рухається, повинні бути ввімкнені такі світлові пристрої: a) на всіх механічних транспортних засобах фари ближнього (дальнього) світла» У результаті даної дорожньо-транспортної пригоди пасажир ОСОБА_8 від отриманих тілесних ушкоджень загинув на місці події.

Таким чином, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України, а саме: порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, що спричинило смерть потерпілого.

Посилаючись на обґрунтовану підозру, на наявність ризиків, передбачених п.п. 1,3,4,5 ч. 1 ст. 177 КПК України, та неможливість застосування більш м`яких запобіжних заходів, слідчий звернувся з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 у межах строку досудового розслідування.

У судовому засіданні прокурор клопотання підтримав, просить його задовольнити. Зазначив, що підозра є обґрунтованою, підтверджується відповідними доказами, наявні ризики, передбачені п.п. 1,3,4,5 ч. 1 ст. 177 КПК України. ОСОБА_5 вчинив тяжкий злочин, внаслідок якого настала смерть потерпілого. Також зазначив, що підозрюваний вчинив злочин у стані алкогольного сп`яніння, докази поки ще відсутні, оскільки підозрюваний відмовився від проходження експертизи на виявлення стану будь-якого сп`яніння, однак є покази свідків щодо наявності ознаків алкогольного сп`яніння. На даний час до суду подано клопотання про примусовий відбір крові ОСОБА_5 у медичному закладі. Просить застосувати до ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без застосування альтернативи у вигляді застави, оскільки внаслідок дій ОСОБА_5 настала смерть потерпілого.

Підозрюваний ОСОБА_5 у судовому засіданні заперечував проти застосування відносно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, просить обрати йому домашній арешт. Провину у скоєному визнає у повному обсязі. Зазначив, що дійсно перебував у стані алкогольного сп`яніння, бажає допомагати потерпілій стороні. Внаслідок даної ситуації, він також отримав тілесні ушкодження, у зв`язку з чим потребує лікування.

Захисник-адвокат ОСОБА_6 у судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечував. Вважає, що ризики на які посилається слідчий та прокурор у судовому засіданні, нічим не підтвердженні. ОСОБА_5 має на утриманні двох неповнолітніх дітей, один з яких є інвалідом, позитивно характеризується та наявна заява потерпілої ОСОБА_10 про застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою.

У судовому засіданні допитано свідка ОСОБА_11 , яка є цивільною дружиною ОСОБА_5 , та зазначила, що проживає з ОСОБА_5 на протязі 11 років, у них є сумісний син, який має відповідне захворювання, та потребує постійного догляду. Також зазначила, що вона є фізичною-особою підприємцем, займається продажем у магазині, та їй у цьому допомагає ОСОБА_5 .

Вивчивши клопотання та докази, якими обґрунтовується клопотання, заслухавши думку прокурора, підозрюваного, захисника, свідка, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Слідчим суддею встановлено, що в провадженні ОВС відділу розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУНП у Запорізькій області, знаходиться кримінальне провадження за № 0000294 від 21 листопада 2021 року, за ознаками злочину, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України.

22.11.2021 ОСОБА_5 затримано у порядку ст. 208 КПК України.

22.11.2021 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України.

Відповідно до вимог ст.ст. 177, 178 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а підставою є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Виходячи з фактичних даних, що містяться в долучених до клопотання матеріалах кримінального провадження, слідчий суддя приходить до висновку про наявність обґрунтованої підозри про причетність ОСОБА_5 до вчинення злочину за викладених у клопотанні обставин. Перевіряючи достатність доказів для такого висновку, слідчий суддя, наряду з положеннями КПК України, враховує практику Європейського суду з прав людини (зокрема, рішення «Чеботарь проти Молдови»), у відповідності до якої слова «обґрунтована підозра» означають наявність фактів чи інформації, котрі могли би переконати стороннього об`єктивного спостерігача, що конкретна особа, можливо вчинила злочин. Натомість, не будучи наділеним повноваженнями щодо оцінки доказів на даній стадії кримінального судочинства, слідчий суддя позбавлений можливості надати перевагу одним доказам перед іншими шляхом їх оцінки та аналізу в сукупності. Питання щодо доведеності вини особи та правильності кваліфікації її дій у відповідності до закону про кримінальну відповідальність підлягають дослідженню при проведенні досудового розслідування та під час розгляду кримінального провадження по суті.

При цьому, слідчий суддя враховує, що на цій стадії провадження слідчий суддя не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення. Слідчий суддя на підставі сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення злочину вірогідною та достатньою для застосування щодо особи запобіжного заходу.

З цього приводу, слідчий суддя приймає до уваги практику Європейського суду з прав людини, викладену у рішенні по справі «Мюррей проти Сполученого Королівства», відповідно до якого факти, які викликають підозру не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження чи навіть для пред`явлення обвинувачення, що є завданням наступних етапів кримінального процесу.

При вирішенні питання про застосування запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити у сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує, вік та стан здоров`я підозрюваного, міцність його соціальних зв`язків, наявність у нього постійного місця роботи або навчання, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей, дотримання підозрюваним умов застосування запобіжних заходів, наявність повідомлень особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення, а також розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа.

При цьому, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливість запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування злочину (наявність або відсутність спроб ухилення від органів влади) поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).

Сама лише тяжкість вчинення злочину, хоча і є визначаючим елементом при оцінці ризиків передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, однак не може бути достатньою підставою для законності тримання особи під вартою.

Органом досудового розслідування шляхом внесення відповідного клопотання ініційовано питання про застосування до підозрюваного ОСОБА_5 найсуворішого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Між тим, доводи клопотання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, на наявність яких міститься посилання у клопотанні, не підтвердженні належними та об`єктивними даними прокурором у судовому засіданні не доведені.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно ч. 4 ст. 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу відносно підозрюваного ОСОБА_5 слідчий суддя враховує, що відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Досліджуючи вказане, слідчий суддя доходить висновку, що таких доказів суду не було надано, а лише зазначення в клопотанні про те, що інші більш м`які запобіжні заходи не зможуть запобігти ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного ОСОБА_5 так і залишилось не підтвердженим ініціатором клопотання.

Таким чином, у судовому засіданні прокурор довів суду, що підозра повідомлена ОСОБА_5 , є обґрунтованою, що відповідає обставині встановленій в п. 1 ч. 1 ст. 194 КПК України та існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України, що відповідає обставинам встановленим в п. 2 ч. 1 ст. 194 КПК України.

Незважаючи на те, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, але раніше не судимий, має постійне місце проживання та реєстрації, має стійкі соціальні зв`язки, позитивно характеризується за місцем мешкання, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, один з яких має інвалідність. Крім того, потерпіла ОСОБА_10 подала заяву з проханням застосувати запобіжний захід ОСОБА_5 не пов`язаний із триманням під вартою.

Враховуючи характер висунутої підозри, а також відсутність достатніх даних про наявність з його сторони перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, слідчий суддя приходить до висновку, що застосування до ОСОБА_5 виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не викликано об`єктивною необхідністю і не виправдовує такий ступінь втручання у його права і свободи, про який йдеться у клопотанні слідчого, а відтак відмовляє у задоволенні клопотання.

Отже, оцінюючи в сукупності вищевикладені обставини, а також беручи до уваги відомості щодо особи підозрюваного, які зазначені вище, слідчий суддя вважає, що саме такий запобіжний захід, як домашній арешт у певний період доби, на даному етапі досудового розслідування, є найбільш доцільним та ефективним засобом для запобігання встановленим у суді ризикам, відповідає особі підозрюваного, та є обґрунтованим заходом забезпечення процесуальної поведінки підозрюваного.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

При цьому, слідчий суддя враховує, що обґрунтування клопотання прокурора стосується також необхідності забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного, а тому слідчий суддя, враховуючи відповідні вимоги ч. 5 ст. 194 КПК України, вважає, що на підозрюваного слід покласти обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме: прибувати до слідчого, прокурора та суду за першою вимогою; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання; не відлучатися із Запорізької області, без дозволу слідчого, прокурора або суду.

Відтак, слідчий суддя приходить до висновку, що запобіжний захід у вигляді домашнього арешту з 22-00 до 06-00 години ранку наступного дня, буде співмірним з існуючими ризиками, відповідає особі підозрюваного та тяжкості висунутої йому підозри і зможе забезпечити належне виконання ним процесуальних обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 181, 183, 193,194, 196, 202, 205, 309 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого слідчого в ОВС відділу розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУНП у Запорізькій області ОСОБА_3 , погоджене прокурором відділу Запорізької обласної прокуратури ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, заборонивши підозрюваному ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 з 22-00 до 06-00 години ранку наступного дня.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 , обов`язки:

- прибувати до слідчого, прокурора та суду за першою вимогою;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

- не відлучатися із Запорізької області, без дозволу слідчого, прокурора або суду.

ОСОБА_5 негайно звільнити з-під варти у залі суду.

Визначити строк дії ухвали слідчого судді - до 22 січня 2022 року включно.

У разі необхідності цей строк може бути продовжений за клопотанням прокурора в порядку, передбаченому статтею 199 КПК України. Після закінчення цього строку, на який до підозрюваного застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, а також покладені відповідні обов`язки, ухвала про застосування запобіжного заходу припиняє свою дію і запобіжний захід вважається скасованим.

Роз`яснити підозрюваному, що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України, працівники органу Національної поліції з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.

Ухвалу про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передати для виконання органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваного ОСОБА_5 .

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Запорізького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали суду оголошено 26 листопада 2021 року.

Слідчий суддя: ОСОБА_1