Справа № 215/3802/19
1-кп/215/215/21
У Х В А Л А

Іменем України

01 листопада 2021 року Тернівський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області

у складі: головуючого, судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду №7 в м.Кривому Розі об`єднане кримінальне провадження стосовно ОСОБА_4 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185, ч.2 ст.190, ч.3 ст.357, ч.2 ст.ст.15,ч.2 ст.185 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Прокурором заявлено клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу тому як ризики не зменшились та продовжують існувати. ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні умисних корисливих злочинів вчинених повторно, враховуючи відсутність постійного джерела доходу, що раніше судимий, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Обвинувачений ОСОБА_4 заперечує проти клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, просить змінити запобіжний захід на більш м`який у виді домашнього арешту, при цьому посилається на відсутність доказів на підтвердження заявлених прокурором ризиків, оскільки свідки допитані, він одружений, наявне постійне місця проживання разом з дружиною, мають на утриманні неповнолітніх дітей.

Суд, вислухавши клопотання прокурора, думку обвинуваченого, приходить до наступного.

Ухвалою слідчого судді Тернівського районного суду міста Кривого Рогу від 18.12.2019 ОСОБА_4 було брано запобіжний захід тримання під вартою.

Згідно зі ст.331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Вирішення питання щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Також, суд враховує, що згідно з ч. 1 ст. 131 КПК України, заходи запезчення кримінального провадження, у тому числі запобіжні заходи, застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Частиною 1 статті 183 КПК України встановлено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Згідно зі ст.29 Конституції України, ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Відповідно до положень п. 39 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Хайредінов проти України» від 14 жовтня 2010 року, остаточне 14 січня 2011 року, Існує презумпція на користь звільнення. Суд постійно зазначав у своїй практиці, що другий аспект пункту 3 статті 5 Конвенції не надає судам вибір між притягненням обвинуваченого до відповідальності в розумний строк та тимчасовим його звільненням під час провадження. До засудження обвинувачений має вважатися невинним і мета цього положення, по суті, вимагає його тимчасового звільнення з-під варти, як тільки його подальше тримання під вартою перестає бути обґрунтованим (див. рішення у справі "Власов проти Росії" (Vlasov v. Russia), N 78146/01, пункт 104, від 12 червня 2008 року, з подальшими посиланнями).

Обговорюючи питання доцільності продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_4 , суд враховує прецедентну практику Європейського суду з прав людини, якою передбачено, що після спливу певного проміжку часу існування лише обґрунтованої підозри перестає бути підставою для позбавлення свободи, і судові органи мають навести інші підстави для продовження тримання особи під вартою (п. 60 рішення від 06.11.2008 року у справі "Єлоєв проти України").

Згідно з п. 80 рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України», при розгляді клопотання про обрання або ж продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд розглядає можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів.

Вирішуючи заявлене клопотання, суд враховує наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, та тяжкість покарання у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого обвинувачуються ОСОБА_4 , в разі визнання його винуватим, його вік, наявність міцних соціальних зв`язків, наявність постійного місця мешкання та реєстрації.

Також при розгляді клопотання прокурора про продовження обвинуваченим строку тримання під вартою, суд враховує, що допитані свідки, обвинувачений, та понад одного року в судове засідання не з`являється потерпіла, на допиті якої наполягає прокурор, разом з тим не забезпечує її прибуття в судове засідання, що вплинуло на розумні строки розгляду кримінального провадження та є наслідком перебування обвинуваченого під вартою майже два роки, тому на думку суду відсутній ризик, передбачений п.3 ч.1 ст.177 КПК України на який посилається прокурор, лише тяжкість покарання не може бути підставою для тримання обвинуваченого під вартою, тому суд вважає необхідним змінити обвинуваченому запобіжний захід на цілодобовий домашній арешт з носінням засобів електронного контролю, який зможе в повній мірі запобігти вказаним ризикам із покладенням обов`язків на обвинуваченого, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України. Суд не знаходить підстав для обрання більш м`якого запобіжного заходу ніж цілодобовий домашній арешт.

Керуючись ст.ст. 177, 183, 199, 331 ч.3 КПК України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 - відмовити.

Змінити, обраний стосовно ОСОБА_4 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт строком на 2 місяці, тобто по 31 грудня 2021 року, включно.

Заборонити обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 залишати житло за адресою проживання, а саме: АДРЕСА_1 цілодобово, з носінням електронного браслету та зобов`язати останнього прибувати за кожною вимогою до суду.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 наступні обов`язки, передбачені ч.5 ст. 194 КПК України, а саме: не відлучатися з населеного пункту в якому він проживає, без дозволу суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання; здати на зберігання слідчому свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну; носити електронний засіб контролю; утримуватися від спілкування з потерпілими, свідками.

Негайно звільнити з-під варти в залі суду обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та зобов`язати його прибути до місця свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_4 , що працівники Національної поліції з метою контролю за поведінкою обвинуваченого, який перебуває під цілодобовим домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.

Ухвалу передати для виконання органу Національної поліції за місцем проживання обвинуваченого.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Ухвала самостійному оскарженню не підлягає.

Суддя: