Справа № 157/727/21 Провадження № 11-сс/802/435/21 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія:арешт майна Доповідач: ОСОБА_2
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 вересня 2021 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
представника власників майна адвоката ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу представника власників майна адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 27 серпня 2021 року про накладення арешту на майно,

В С Т А Н О В И В:
Старший слідчий СВ Камінь-Каширського РВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_8 за погодженням із прокурором Камінь-Каширської окружної прокуратури ОСОБА_6 звернувся до суду із клопотанням про накладення арешту на бортовий вантажний автомобіль марки «ГАЗ» моделі «33021 Газель», білого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який згідно зі свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 належить ОСОБА_9 , та вантаж у вигляді 65 колод лісодеревини породи сосна довжиною по 1,25 м., кубомосою близько 2,5 куб.м. без будь-яких маркувальних позначень і бирок, які були тимчасово вилучені 20 серпня 2021 року в ОСОБА_10 в ході проведення огляду місця події ділянки автодороги навпроти будинку АДРЕСА_1 .
Ухвалою слідчого судді Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 27.08.2021 вказане клопотання задоволене.
Своє рішення слідчий суддя мотивував тим, що з метою запобігання можливості приховування вказаних вище лісодеревини та транспортного засобу, яким вона перевозилася, їх пошкодження, зникнення, втрати, знищення, використання, передачі, відчуження, враховуючи наявність достатніх підстав вважати, що це майно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу, тобто є речовим доказом, з метою його збереження, є підстави для накладення арешту на дане майно, що є розумним та співрозмірним обмеженням права власності та не тягне негативних наслідків для їх фактичного володільця.
Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді, представник власників майна оскаржує її з мотивів незаконності та невмотивованості. Вказує, що посилання слідчого судді на те, що ОСОБА_10 давав різні за змістом пояснення не є свідченням причетності останнього до вчинення вказаного кримінального правопорушення. Стверджує, що і ОСОБА_11 , і ОСОБА_9 є належними власниками свого майна, що стверджується відповідними документами. Зауважує, що стороною обвинувачення не доведені ризики, передбачені ст.170 КПК України. З огляду на наведене, просить скасувати судове рішення і постановити нове, яким відмовити у задоволенні клопотання слідчого про накладення арешту на майно.
Заслухавши доповідача, який виклав суть ухвали та доводи апеляційної скарги, представника власників майна, який підтримав подану апеляційну скаргу та просив скасувати рішення слідчого судді і відмовити у накладенні арешту на майно, прокурора, який апеляцію заперечив і просив рішення слідчого судді залишити без змін, дослідивши матеріали провадження, апеляційний суд доходить висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.
Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя повинен з`ясувати усі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Апеляційний суд доходить висновку, що слідчим суддею при винесенні рішення вказані вимоги закону дотримані.
Матеріалами провадження стверджується, що 02 червня 2021 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесені відомості за №0000194 ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.198 КК України.
Відповідно до п.7 ч.2 ст.131 КПК України, арешт майна є одним з видів заходів забезпечення кримінального провадження.
Положення ч.1 ст.167 КПК України регламентують, що тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення, або його спеціальну конфіскацію в порядку, встановленому законом.
Статтею 98 КПК України визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюється під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
У апеляційних доводах представник власників майна стверджує, що стороною обвинувачення не доведені підстави накладення арешту на вилучені речі, з чим не може погодитися суд апеляційної інстанції.
На думку апеляційного суду, вилучені транспортний засіб та лісодеревина відповідають критеріям, визначеним ч.2 ст.167 КПК України, а саме: є достатні підстави вважати, що вони використані як засіб чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди.
Крім того, матеріалами провадження стверджується, що постановою слідчого від 20 серпня 2021 року тимчасово вилучені речі були визнані речовими доказами у даному кримінальному провадженні.
Дослідивши вказані обставини та документи, що їх підтверджують, у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні, слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку, що вилучене майно підлягає арешту.
Щодо тверджень апелянта про непричетність ОСОБА_10 до вчинення вказаного кримінального правопорушення, то на даній стадії апеляційного розгляду (перегляд ухвали слідчого судді, постановленої під час досудового розслідування), відповідно до положень кримінального процесуального законодавства, не вирішується питання винуватості чи невинуватості особи у вчиненні інкримінованих діянь. Вирішення вказаного питання належить до компетенції суду під час розгляду даного кримінального провадження по суті.
Згідно з положеннями ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Крім того, з огляду на вказану норму Закону, суб`єктне коло осіб, на майно яких може бути накладений арешт, не обмежується лише особами, які мають статус підозрюваних чи обвинувачених у кримінальному провадженні.
Тому суд апеляційної інстанції вважає такі апеляційні доводи про незаконність накладення арешту на майно безпідставними.
У поданій апеляційній скарзі представник власників майна стверджує, що ОСОБА_11 і ОСОБА_9 є належними власниками свого майна, що стверджується відповідними документами.
Однак у суді першої та апеляційної інстанцій стороною обвинувачення доведено, що надані ОСОБА_10 товарно-транспортні накладні на перевезення лісоматеріалів не мають ніякого відношення до вилученої у нього деревини, а органом досудового розслідування надіслані відповідні запити до лісогосподарських підприємств про надання інформації щодо виявлення фактів незаконної порубки лісу.
Таким чином, дослідивши усі вказані обставини в сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні, слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку, що вилучене майно може бути предметом вчинення кримінального правопорушення чи зберегло на собі його сліди або містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час розгляду кримінального провадження, дослідження їх органами досудового слідства та подальшого проведення судових експертних досліджень.
Нові докази під час апеляційного розгляду провадження апелянтом надані не були.
Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування рішення суду, апеляційний суд не вбачає.

Підстав для скасування ухвали слідчого судді з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, апеляційний суд не вбачає.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.376, 404, 405, 407, 422 КПК України, Волинський апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника власників майна - адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 27 серпня 2021 року про накладення арешту на майно без змін.
Ухвала остаточна і оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді