Справа № 183/4273/20
№ 1-кп/183/697/21

У Х В А Л А
07 вересня 2021 року Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області, у складі:
головуючої судді ОСОБА_1 ,
секретаря ОСОБА_2
за участю прокурора ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_3
В С Т А Н О В И В:
В провадженні Новомосковського міськрайонного суду знаходиться обвинувальний акт за фактом вчинення ОСОБА_3 , кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України.
30 липня 2020 року під час здійснення досудового розслідування обвинуваченому ОСОБА_3 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Прокурор заявила клопотання про продовження дії обраного щодо ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, оскільки, на її думку, ризики передбачені п.1,5 ч.1 ст. 177 КПК України, які слугували підставою для його обрання існують і на цей час, враховуючи, що він раніше судимий за вчинення умисних корисливих злочинів, на цей час обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років, а тому може переховуватися від органів слідства та суду, при цьому ОСОБА_3 24.01.2020 року тільки звільнився з місць позбавлення волі, але знову обвинувачується у вчинені тяжкого злочину, тобто на шлях виправлення не став, тому маючи можливість вільного пересування, може вчинити інші кримінальні правопорушення, а тому вважає неможливим застосування більш м`якого запобіжного заходу.
Захисник обвинуваченого - адвокат ОСОБА_5 заперечував проти заявленого прокурором клопотання, одночасно просив звернути увагу, що його зауваження не беруться до уваги, посилаючись на практику ЄСПЛ, відповідно до якої тільки підозра не може слугувати причиною тримання під вартою, оскільки на його думку заявлені прокурором ризики вже зменшились, а прокурором не доведено можливість зміни запобіжного заходу на більш м`який, так як обвинувачений не мав мети ухилитися від покарання, залишаючись на місці скоєння злочину, а також до взяття під варту, протягом 3-х місяців перебував вдома та з`являвся на виклики, за місцем мешкання характеризується позитивно, має на утриманні батьків похилого віку, які потребують постійного догляду та лікування, а тому просив змінити його підзахисному запобіжний захід на домашній арешт із застосуванням електронного засобу контролю за місцем його мешкання, що також дасть змогу його підзахисному прийняти дії, щодо примирення з обвинуваченим. Додатково послався на приклади його особистої практики.
Обвинувачений ОСОБА_3 підтримав думку свого захисника, одночасно просив змінити йому запобіжний захід на домашній арешт із застосуванням електронного засобу контролю за місцем його мешкання, запевнивши суд, що мети ухилятися від суду в нього не має, бажає працевлаштуватися для компенсування потерпілому завданих витрат, а також для утримання та лікування його батьків.
Прокурор проти задоволення клопотання сторони захисту заперечувала, наполягаючи на своєму клопотанні.
Вислухавши думки учасників кримінального провадження, суд, вважає за необхідне продовжити дію раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_3 , оскільки обставини, які були підставою для його застосування 30 липня 2020 року, а саме можливість переховуватися від органів досудового розслідування або суду та вчиняти інші кримінальні правопорушення себе не вичерпали, оскільки на даний час з об`єктивних причин судовий розгляд не може бути закінчений і за таких обставин застосування більш м`якого запобіжного заходу, дійсно, не може забезпечити виконання обвинуваченим своїх процесуальних обов`язків.
Що стосується клопотання сторони захисту про зміну запобіжного заходу на домашній арешт із застосуванням електронного засобу контролю, суд, вважає його не обґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню, крім вищезазначених обставин, ще й в зв`язку з тим, що захисником в своєму клопотанні не обґрунтовано та не зазначено взагалі підстав, які свідчать про зменшення ризиків. Посилання захисника на те, що в нього 28 кримінальних проваджень, серед яких 26 - особи не під вартою, не може бути прийнято судом як обґрунтування для зміни запобіжного заходу.
Враховуючи, що санкція ч.1 ст. 121 КК України передбачає покарання у вигляді лише позбавлення волі, суд не вбачає наразі іншої можливості запобігти ризиків переховування обвинуваченого від органу досудового розслідування та суду, у інший спосіб, ніж тримання його під вартою.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 194, 196, 350 КПК України, суд,-
П О С Т А Н О В И В :
ОСОБА_3 продовжити дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою по 04 листопада 2021 року включно.
В задоволенні клопотання сторони захисту про зміну запобіжного заходу на домашній арешт - відмовити.
Копію ухвали направити для виконання командиру батальйону конвойної служби №1 ГУНП в Дніпропетровській області та начальнику Державної установи "Дніпровська установа виконання покарань (№4)".
Ухвала підлягає оскарженню до Дніпровського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її проголошення.
Суддя ОСОБА_1