Справа № 308/7509/20
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 грудня 2021 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участі прокурора ОСОБА_3 , розглянувши у закритому судовому засіданні в м. Ужгород клопотання старшого слідчого в ОВС відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_4 , погоджене заступником начальника відділу Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_3 , щодо

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Ужгорода, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , громадянина України, раніше не судимого, підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 364, ч. 1 ст. 366 КК України,

про надання дозволу на затримання з метою приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою,

встановив:

З вищевказаного клопотання та матеріалів, доданих до нього, з`ясовано, що ОСОБА_5 у період з 31.01.2012 по 22.01.2015, працюючи згідно з наказу в.о. начальника Головного управління юстиції в Закарпатській області від 31.01.2012 №161/06-04 на посаді головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Закарпатській області, будучи державним службовцем 11 (одинадцятого) рангу, таким чином являючись службовою особою, яка відповідно до ст. 4 ЗУ «Про державну виконавчу службу» № 202/98-ВР від 24.03.1998 із подальшими змінами (чинними на час вчинення правопорушення 20.08.2014-22.01.2015) - є представником влади, що здійснює примусове виконання судових рішень, постановлених іменем України та рішень інших органів (посадових осіб), виконання яких покладено на державну виконавчу службу, у порядку, передбаченому законом, в обов`язки якого згідно посадової інструкції головного державного виконавця ВПВР УДВС ГУЮ в Закарпатській області, затвердженої начальником ГУЮ в Закарпатській області 29.12.2012, з якою він був ознайомлений, входило: дотримуватися етики поведінки державного службовця; сумлінно виконувати службові обов`язки, постійно вдосконалювати організацію своєї роботи і підвищувати професійну кваліфікацію, не допускати в своїй діяльності порушення прав громадян та юридичних осіб, гарантованих Конституцією України та законами України; своєчасне, повне і неупереджене примусове виконання рішень, передбачених Законом України «Про виконавче провадження». Крім того, головний державний виконавець несе відповідальність за невиконання чи неналежне виконання службових обов`язків, перевищення своїх повноважень, порушення обмежень, пов`язаних із проходженням державної служби, а також за вчинок, який порочить його як державного службовця або дискредитує державний орган, в якому він працює, порушення норм етики поведінки державного службовця, правил внутрішнього трудового розпорядку, грубо порушуючи вимоги статей 6, 11, 52, 57, 66 ЗУ «Про виконавче провадження» №606-XIV від 21.04.1999 із наступними змінами чинними на час вчинення злочину, ст. 4 ЗУ «Про державний матеріальний резерв» вчинив злочини у сфері службової діяльності щодо відчуження державного майна у незаконний спосіб.

В клопотанні слідчий зазначає, що 12 березня 2019 року ОСОБА_5 вручено повідомлення про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 2 ст. 364, ч. 1 ст. 366 КК України, а саме зловживання владою, тобто умисне, з метою одержання будь-якої неправомірної вигоди для самої себе та іншої юридичної особи використання службовою особою влади всупереч інтересам служби, якщо воно завдало тяжких наслідків охоронюваним законом державним інтересам, внесення до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей, інше підроблення офіційних документів.

За твердженням слідчого, висловленому в клопотанні, обставини викладені в повідомленні про підозру ОСОБА_5 підтверджуються комплексом зібраних у провадженні доказів, зокрема заявою голови Держрезерву ОСОБА_6 ; вилученими оригіналами документів виконавчого провадження №31362347, в яких наявні відомості про те, що ОСОБА_5 знав, що майно ДП «Батьовського КХП» є в державній власності і належить до сфери управління Державного агентства резерву України; висновком судової будівельно-технічної експертизи №8902 від 29.04.2016; висновком почеркознавчої експертизи №3157, відповідно до якого підпис від імені ОСОБА_5 , розташований в графі «державний виконавець ВПВР», лист відділу примусового виконання рішення №2950/6 від 09.12.2014, адресований начальнику управління ДВС, виконаний ОСОБА_5 ; копією свідоцтва про право власності від 05.08.2014, відповідно до якого комплекс будівель за адресою АДРЕСА_2 , належить «Державному агентству резерву України», форма власності державна; листом за вихідним номером 2950/6 від 09.12.2014, адресований начальнику управління ДВС про надсилання матеріалів для перевірки на предмет відповідності чинному законодавству України та подальшої передачі описаного (арештованого) нерухомого майна боржника на реалізацію, в якому підозрюваний ОСОБА_5 у розділі «Відомості про обтяження майна» зазначив про арешти невизначеного нерухомого майна ДП «Батьовський КХП» від 29.03.2011 за №11002204 та 03.09.2012 за №12942545.

Слідчий стверджує, що 14 березня 2019 року підозрюваний ОСОБА_5 за викликом слідчого не з`явився. На даний час місце перебування підозрюваного не встановлено. Відповідно до відомостей з інформаційної системи «Аркан» ОСОБА_5 13 березня 2019 року о 18 годині 00 хвилин виїхав за межі України, а тому у органу досудового розслідування є достатні підставі вважати, що останній переховується від слідства та суду. 19 березня 2019 року підозрюваного оголошено в розшук, досудове розслідування зупинене.

07.12.2021 слідчим подано клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_5 , участь останнього у розгляді якого є необхідною, а тому слідчий просить надати дозвіл на затримання підозрюваного з метою його приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

В судовому засіданні прокурор розглядуване клопотання підтримав, просив таке задовольнити.

Заслухавши позицію прокурора, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Витягом з ЄРДР стверджується, що СУ ГУНП в Закарпатській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000109 від 23.05.2017 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 364, ч. 1 ст. 366 КК України.

12.03.2018 підозрюваному ОСОБА_5 вручено повідомлення про підозру від 28.02.2019.

За відомостями з інформаційної системи «Аркан» ОСОБА_5 13.03.2019 о 18 годині 00 хвилин виїхав за межі України.

19.03.2021 за постановою слідчого досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000109 зупинено на підставі п. 2 ч. 1 ст. 280 КПК України та оголошено ОСОБА_5 в розшук.

До клопотання додано ухвалу слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 04.10.2021, за якою надано дозвіл на затримання ОСОБА_5 з метою приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Зазначено, що ухвала втрачає законної сили через шість місяців із дати постановлення такої.

Відповідно до ч. 1 ст. 188 КПК України прокурор, слідчий за погодженням з прокурором має право звернутися з клопотанням про надання дозволу на затримання підозрюваного з метою його приводу для участі у розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

При цьому згідно з п. 1 ч. 2, ч. 3 ст. 188 КПК України клопотання про дозвіл на затримання з метою приводу може бути подане: одночасно з поданням клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або зміни іншого запобіжного заходу на тримання під вартою. Прокурор додає до клопотання документи, які підтверджують зазначені у пунктах 1, 2 частини четвертої статті 189 цього Кодексу обставини.

Як зазначено у ст. 189 КПК України слідчий суддя, суд не має права відмовити в розгляді клопотання про дозвіл на затримання з метою приводу підозрюваного, обвинуваченого, навіть якщо існують підстави для затримання без ухвали суду про затримання з метою приводу. Слідчий суддя, суд відмовляє у наданні дозволу на затримання підозрюваного, обвинуваченого з метою його приводу, якщо прокурор не доведе, що зазначені у клопотанні про застосування запобіжного заходу обставини вказують на наявність підстав для тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого, а також є достатні підстави вважати, що: 1) підозрюваний, обвинувачений переховується від органів досудового розслідування чи суду; 2) одержавши відомості про звернення слідчого, прокурора до суду із клопотанням про застосування запобіжного заходу, підозрюваний, обвинувачений до початку розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу вчинить дії, які є підставою для застосування запобіжного заходу і зазначені у статті 177 цього Кодексу.

Враховуючи те, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 364, ч. 1 ст. 366 КК України; переховується від органів досудового розслідування, що стверджується його неналежною процесуальною поведінкою знаючи про свій статус «підозрюваний» у кримінальному провадженні, виїхав за межі України; його присутність при розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу в силу ст.ст. 187, 193 КПК України є обов`язковою; ухвала слідчого судді від 04.10.2019, якою надано дозвіл правоохоронцям на затримання підозрюваного з метою приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, в силу спливу шести місяців, втратила законну силу, тому наявні достатні підстави для надання дозволу на затримання з метою приводу підозрюваного для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Приймаючи до уваги вищенаведене, враховуючи фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що матеріали внесеного клопотання містять достатньо обставин, які свідчать, що подане слідчим клопотання є обґрунтованим, відповідає вимогам закону та підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 177,178,183, 188,189, 190, 309 КПК України, слідчий суддя

постановив:

Надати дозвіл на затримання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з метою його приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

З питань щодо виконання ухвали слід звертатися до старшого слідчого в ОВС відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_4 (вул. Ф. Ракоці, 13, м. Ужгород, Закарпатська область, 88000, телефон чергової частини НОМЕР_1 , НОМЕР_2 ) та/або до заступника начальника відділу Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_3 (Закарпатська область, м. Ужгород, вул. Коцюбинського, 2а, номер телефону чергової частини НОМЕР_3 ).

Затримана на підставі ухвали слідчого судді, суду особа не пізніше 36 (тридцяти шести) годин з моменту затримання повинна бути звільнена або доставлена до слідчого судді, суду, який постановив ухвалу про дозвіл на затримання з метою приводу.

Строк дії ухвали визначено протягом шести місяців з дати її постановлення.

Ухвала про дозвіл на затримання з метою приводу втрачає законну силу з моменту: приводу підозрюваного, обвинуваченого до суду; закінчення шести місяців із дати постановлення ухвали; добровільного з`явлення підозрюваного до слідчого судді; відкликання ухвали прокурором.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_1