Справа № 191/2465/19
Провадження № 1-кп/191/224/19
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2021 року м. Синельникове

Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засідання в залі суду м. Синельникове Дніпропетровської області обвинувальний акт по кримінальному провадженню, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000900 від 12 червня 2019 року відносно:

ОСОБА_3 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Дніпропетровськ, громадянки України, освіта середня-спеціальна, незаміжньої, не працюючої, яка має на утриманні двох неповнолітніх дітей: доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та доньку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимої:
- 18.02.2019 Синельниківським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч.1 ст. 190 КК України до 120 годин громадських робіт,
у вчиненні кримінальних правопорушення, передбаченого ч.2 ст.389 КК України,-

за участю в судовому розгляді:

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченої ОСОБА_3

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_3 , була засуджена 18.02.2019 Синельниківським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч.1 ст. 190 КК України до покарання у вигляді 120 (сто двадцяти) годин громадських робіт.
29.03.2019 року ОСОБА_3 поставлено на облік Синельниківського МРВ філії державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровській області (далі - Синельниківський МРВ) та в цей же день (29.03.2019) посадовими особами Синельниківського МРВ ОСОБА_3 ознайомлена з порядком і умовами відбування покарань у вигляді громадських робіт, а також попереджена, що вразі ухилення від відбування покарання на підставі ч.2 ст.389 КК України може бути притягнута до кримінальної відповідальності. Цього ж дня засудженій видано направлення до Синельниківського міського комунального підприємства «Виробниче об`єднання житлово-комунального господарства» (далі СМКП «ВО ЖКГ»), для відбування призначеного вироком суду покарання.
Наказом начальника Синельниківського МКП «ВО ЖКГ» №10 від 29.03.2019 ОСОБА_3 прийнято для відбування громадських робіт на території м. Синельникове та складено графік виходу на роботу. Згідно вказаного графіку засуджена повинна відпрацьовувати в періоди з 01.04.2019 по 05.04.2019, з 08.04.2019 по 12.04.2019, з 15.04.2019 по 19.04.2019, з 22.04.2019 по 26.04.2019, щоденно по 4 години, окрім вихідних та святкових днів.
Згідно складеного графіку в квітні 2019 року, ОСОБА_3 повинна відпрацювати 80 годин у наступні дні: 01-05, 08-12, 15-19, 22-26 у період часу з 08:00 по 12:00. Проте ОСОБА_3 відпрацювала 4 години громадських робіт лише 19.04.2019, тобто не відпрацювала 76 годин, з них - 32 години без поважних причин.
У зв`язку з чим засудженій ОСОБА_3 18.04.2019 винесене застереження у вигляді письмового попередження про, те що у разі продовження порушення порядку та умов відбування покарання, вона може бути притягнута до кримінальної відповідальності за ч.2 ст. 389 КК України.
Згідно складеного графіку в травні 2019 року, ОСОБА_3 повинна відпрацювати 84 години у наступні дні: 02.05.2019, 03.05.2019, 06.05.2019,08.05.2019, 10.05.2019, 13.05.2019, 14.05.2019, 15.05.2019, 16.05.2019,20.05.2019, 21.05.2019, 22.05.2019, 23.05.2019, 24.05.2019, 27.05.2019, 29.05.2019, 30.05.2019 у період часу з 08:00 по 12:00, крім вихідних та святкових днів. Проте з них жодного дня не відпрацювала без поважних причин.
З метою ухилення від відбування громадських робіт ОСОБА_3 , умисно, без поважних на те причин не з`являлася для їх відпрацювання в період часу з 01.04.2019 по 05.04.2019, 22.04.2019, 23.04.2019, 02.05.2019, 03.05.2019, 07.05.2019, 08.05.2019, 10.05.2019, 13.05.2019, 14.05.2019, 15.05.2019, 17.05.2019, 20.05.2019, 21.05.2019, 22.05.2019, 23.05.2019, 24.05.2019, 28.05.2019, 29.05.2019, 30.05.2019.
Станом на 26.06.2019 рік ОСОБА_3 , будучи засуджена за вироком Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 18.02.2019 року до 120 годин громадських робіт, умисно не відпрацювала 116 годин.
Умисні дії ОСОБА_3 кваліфіковані за ч.2 ст.389 КК України, як ухилення засудженої від відбування покарання у виді громадських робіт.
В ході судового засідання обвинувачена ОСОБА_3 свою вину у вчиненому злочині визнала повністю, підтвердила обставини вчиненого та пояснила, що на час розгляду справи громадські роботи відпрацювала у повному обсязі. Вказує, що повністю усвідомила протиправність своїх дій, щиро розкаюється у вчиненому та зазначає, що такого більше не повториться.
Показання обвинуваченої відповідають фактичним обставинам справи і нею не оспорюються.
Враховуючи те, що обвинувачена та інші учасники судового провадження не оспорюють обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності їх позиції, заслухавши думку учасників судового провадження та роз`яснивши їм положення ч.3 ст.349КПК України та наслідки її застосування, суд при визначенні обсягу доказів, що підлягають дослідженню обмежився допитом обвинуваченої, дослідженням матеріалів кримінального провадження, що характеризують її особу, визнавши відповідно до ч.3 ст.349 КПК України недоцільним дослідженням доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.
Згідно з ч.5 ст.9 КПК України, кримінально процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
Отже суд, допитавши обвинувачену, дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують її особу, приходить до висновку, що вина обвинуваченої ОСОБА_3 «поза розумним сумнівом» в ухиленні засудженої від відбування покарання у виді громадських робіт доведена повністю.
Умисні дії обвинуваченого ОСОБА_3 підлягають кваліфікації за ч.2 ст.389 КК України як ухилення засудженої від відбування покарання у виді громадських робіт.
Відповідно до вимог ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Згідно ст.65 ККУкраїни суд, при призначенні покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Відповідно до ст.66 КК України обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченої, суд визнає щире каяття.
Відповідно до ст.67 КК України обставин, які обтяжують покарання обвинуваченої, судом не встановлено.
Суд вважає, що в даній справі відсутня, зазначена в обвинувальному акті обставина, яка обтяжує покарання, оскільки кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_3 є проступком. Оскільки ст. 67 КК України передбачає обтяжуючою обставиною саме рецидив злочинів, а не рецидив злочину та проступку. Оскільки дії, кваліфіковані за ч. 2 ст. 389 КК України згідно ст. 12 КК України та Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» № 2617-VIII від 22 листопада 2018 року є кримінальним проступком, крім того кваліфікація дій обвинуваченої за ч.2 ст.389 КК України взагалі виключає застосування обтяжуючої обставини , а саме рецидиву злочину.
На підставі викладеного суд вважає, що в даному випадку рецидив злочинів відсутній.
Призначаючи покарання обвинуваченій ОСОБА_3 , у відповідності до ст.ст.50,65КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого нею злочину, який відповідно до ст.12КК України, відноситься до проступку, дані про особу обвинуваченої, яка раніше судима, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, на обліку у лікарів нарколога, психіатра не перебуває, скарг та заяв за місцем проживання відносно обвинуваченої не надходило, а також обставину, яка пом`якшує покарання та відсутність обтяжуючих обставин, вважає за необхідне призначити їй покарання у виді обмеження волі в межах санкції ч.2 ст.389 КК України, адже саме це покарання, виходячи з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченої та попередить вчинення нею нових злочинів.
Водночас, приймаючи до уваги проявлені під виховним впливом судового процесу зміни в особистості обвинуваченої, що вказують на готовність винної до самоконтролю і правослухняної поведінки, враховуючи, що на час розгляду справи обвинувачена повністю відбула громадські роботи, призначені за вироком суду, що свідчить про відсутність суспільної небезпеки обвинуваченої та усунення шкідливих наслідків вчиненого кримінального правопорушення, суд вважає за можливе звільнити її від відбування покарання з випробуванням, шляхом застосування ст. 75 КК України, та з покладанням обов`язків передбаченихст.76 КК України.
Речові докази у справі відсутні.
Витрати на залучення експертів відсутні.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_3 не обирався.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст.31, 349, 368, 370, 371, 373-376 КПК України, суд -
УХВАЛИВ:
Визнати ОСОБА_3 винуватою у пред`явленому обвинуваченні за ч.2 ст.389 КК України та призначити їй покарання у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, якщо вона протягом 1 року іспитового строку не скоїть нового кримінального правопорушення.
Відповідно до ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 обов`язок періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.
Запобіжний захід обвинуваченій ОСОБА_3 не обирати.
Вирок може бути оскаржений, з підстав, передбачених статтею 394 КПК України до Дніпровського апеляційного суду через Синельниківський міськрайонний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченій та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1