21.09.2021 Єдиний унікальний № 371/1634/18
Миронівський районний суд Київської області
Провадження № 1-в/371/5/21
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 вересня 2021 року м. Миронівка

Миронівський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участі

прокурора ОСОБА_3 ,

представника органу

пробації ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за клопотанням начальника Миронівського районного сектору філії Державної установи «Центр пробації» у місті Києві та Київській області ОСОБА_5 про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Пустовіти Миронівського району Київської області, українця, громадянина України, освіта середня, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , засудженого 28 березня 2019 року Ржищівським міським судом Київської області за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки. На підставі ст. 75, п. п. 1, 2 ч. 1 та п. 4 ч. 3 ст. 76 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки з обов`язками: з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи та навчання; виконувати заходи, передбачені апробаційною програмою,-

В С Т А Н О В И В:

Начальник Миронівського районного сектору філії Державної установи «Центр пробації» у місті Києві та Київській області ОСОБА_5 звернувся до суду з клопотанням про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням відносно ОСОБА_6 , засудженим 28 березня 2019 року Ржищівським міським судом Київської області за вчинення злочину передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України, та призначено покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі, на підставі ч. 4 ст. 70 до остаточного покарання у виді позбавлення волі строком 4 (чотири) роки. Відповідно до положень ст. 75, 76 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком у 2 (два) роки, з покладанням обов`язків, визначених ст. 76 КК України.

Клопотання обґрунтовував тим, що 15 травня 2019 року відповідно до розпорядження Ржищівського міського суду Київської області про виконання вироку, що набрав законної сили, ОСОБА_6 взятий на облік Миронівського районного відділу з питань пробації.

10 червня 2019 року ОСОБА_6 був роз`яснений порядок та умови відбування призначеного покарання з випробуванням, роз`яснені обов`язки покладені судом. Засудженому були встановлені дні реєстрації перший, третій вівторок кожного місяця.

Протягом випробувального строку ОСОБА_6 18 червня 2019 року не з`явився для реєстрації у визначений за постановою день без поважної причини оскільки, як зазначив 20 червня 2019 року у поясненні перебував дома в с. Пустовіти, про реєстрацію забув, документальне підтвердження не надав, поважність неявки не довів. За допущену неявку засудженому 20 червня 2019 року винесене застереження у виді письмового попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення призначеного судом покарання. Окрім цього 16 липня 2019 року засуджений вдруге не прибув для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації без поважної причини, що підтверджується власноручно написаним поясненням, у якому засуджений зазначив, що до Миронівського районного сектору з питань пробації у зазначений день не прибув, оскільки забув про необхідність з`явитися на реєстрацію, поважність неявки не довів, належних для себе висновків від письмового попередження не зробив. Тому 30 липня 2019 року, відповідно до частини другої статті 78 КК України, особову справу з клопотанням було направлено до Миронівського районного суду для вирішення питання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням у якому, за ухвалою Миронівського районного суду від 04 березня 2020 року, у задоволенні було відмовлено, а особову справу 25 березня 2020 року повернуто до Миронівського районного сектору з питань пробації для подальшого виконання.

16 квітня 2020 року із засудженим проводилась роз`яснювальна бесіда в ході якої попереджений про правові наслідки у разі допущення порушення порядку і умов відбування покарання з випробуванням та невиконання покладених на нього судом обов`язків про що дав письмове пояснення. Повторно складена оцінка ризиків 17 квітня 2020 року.

21 квітня 2020 року та 05 травня 2020 року ОСОБА_6 не прибув для реєстрації у визначені дні, з яких 05 травня 2020 року без поважної причини оскільки, як зазначив у поясненні 22 квітня 2020 року він перебував на заробітках та про реєстрацію забув. Документальне підтвердження з роботи не надав через його відсутність, поважність неявки не довів, чим допустив ухилення від реєстрації, тобто одного із покладених судом обов`язків. За дане ухилення 22 квітня 2020 року засудженому винесене застереження у виді письмового попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання, відібране письмове пояснення у яикх викладені роз`яснення та застереження.

У судовому засіданні інспектор Миронівського районного сектору філії Державної установи «Центр пробації» у місті Києві та Київській області ОСОБА_4 та прокурор клопотання підтримали, посилаючись на обставини, викладені у ньому, просили його задовольнити.

Засуджений в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення судової повістки, причини неявки суду не повідомив.

Суд, заслухавши думку прокурора, інспектора органу з питань пробації, вивчивши матеріаликлопотання та матеріали кримінального провадження, дійшов висновку, що клопотання не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст.78 КК України, якщо засуджений не виконує покладені на нього судом обов`язки або систематично вчинює правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, суд направляє засудженого для відбування призначеного покарання.

Пунктом 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24 жовтня 2003 року №7 встановлено, що згідно з ч. 2 ст. 78 КК України суд за поданням органу, який здійснює контроль за поведінкою засудженого, звільненого від відбування покарання з випробуванням, може прийняти рішення про скасування звільнення та про направлення засудженого для відбування призначеного покарання в разі невиконання покладених на нього обов`язків, визначених ст. 76 КК України, або систематичного (три і більше разів) вчинення правопорушень, що потягли адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення.

Відповідно до ч. 3 ст. 166 КВК України у разі систематичного вчинення правопорушень, що тягнуть за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, уповноважений орган з питань пробації застосовує до нього письмове попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання.
Застосування до засудженого звільнення від відбування покарання з випробуванням Кримінальний кодекс пов`язує із здійсненням контролю за поведінкою такого засудженого з метою встановлення факту його виправлення. Зміст контролю полягає у встановленні того, чи належно засуджений виконує покладені на нього обов`язки.

При скасуванні звільнення від відбування покарання з випробуванням суддя зобов`язаний з`ясувати, чи мав засуджений реальні можливості виконати покладені на нього обов`язки і чи можна розглядати факти, викладені у поданні органу, що відає відбуванням покарання, як свідчення небажання засудженого стати на шлях виправлення.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_6 дійсно неодноразово, а саме 18 червня 2019 року, 16 липня 2019 року, 21 квітня 2020 року, 05 травня 2020 року,07 липня 2020 року без поважних причин не являвся на реєстрацію до органу з питань пробації, без поважних на те причин, відомостей щодо вчинення ОСОБА_6 нового злочину в період іспитового строку матеріали клопотання не містять, про те із відомостей про явку вбачається, що він під час перебування справи в Миронівському районному суді Київської області у встановлені дні не з`являвся на реєстрацію без поважних причин, а саме: 04 серпня 2020 року, 18 серпня 2020 року, 01 вересня 2020 року, 01 листопада 2020 року, 17 листопада 2020 року, 01 грудня 2020 року, 05 січня 2021 року, 19 січня 2021 року, 02 лютого 2021 року, 16 лютого 2021 року, 02 березня 2021 року та 16 березня 2021 року.

Крім того, ОСОБА_6 протягом проходження апробаційної програми не з`являвся на заняття без поважних причин, а саме: 11 вересня 2020 року, 02 жовтня 2020 року, 23 жовтня 2020 року, не відвідав заняття взагалі 30 жовтня 2021 року, 06 листопада 2020 року, 13 листопада 2020 року, 20 листопада 2020 року, 27 листопада 2020 року, та 04 грудня 2020 року.

Таким чином, засуджений ОСОБА_6 не виконував обов`язки протягом строку випробування, а саме неодноразово не з`являвся на реєстрацію до уповноваженого органу з питань пробації.

За правилами, встановленими ст. 166 КВК України, в разі, якщо засуджений не виконує обов`язки, встановлені цим Кодексом, Законом України «Про пробацію», а також покладені на нього судом, або систематично вчиняє правопорушення, що тягнуть за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, уповноважений орган з питань пробації вносить до суду подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання.
При скасуванні звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням суд зобов`язаний з`ясувати, чи мав засуджений реальні можливості виконати покладені на нього обов`язки і чи можна розглядати факти, викладені у поданні органу, що відає відбуванням покарання, як свідчення небажання засудженого стати на шлях виправлення.
Встановлені при розгляді подання факти у сукупності із тим, що ОСОБА_6 у період іспитового строку не виконував покладені на нього обов`язки Ржищівським міським судом Київської області від 28 березня 2019 року, а це свідчить про небажання засудженого стати на шлях виправлення і необхідності направлення його для реального відбування покарання.
Абзацом 1 п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24.10.2003 року №7 (зі змінами і доповненнями) встановлено, що згідно з ч. 2 ст. 78 КК України суд, за поданням органу, який здійснює контроль за поведінкою засудженого, звільненого від відбування покарання з випробуванням, може прийняти рішення про скасування звільнення та про направлення засудженого для відбування призначеного покарання в разі невиконання покладених на нього обов`язків, визначених ст. 76 КК України.
Таким чином, суд приходить до висновку, що засуджений не виконав покладені на нього вироком суду обов`язки, що свідчить про небажання останнього стати на шлях виправлення, отже, виправлення засудженого без відбування покарання - неможливе, тому суд вважає за необхідне клопотання задовольнити, скасувати іспитовий строк і направити ОСОБА_6 відбувати покарання в місця позбавлення волі.
На підставі ст. 78 КК України, ст. 166 КВК України, керуючись ст. ст. 393, 537, 539 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

1. Клопотання начальника Миронівського районного сектору філії Державної установи «Центр пробації» у місті Києві та Київській області ОСОБА_5 про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлення для відбування призначеного покарання відносно ОСОБА_6 задовольнити.

2. Скасувати звільнення ОСОБА_6 від відбування покарання у виді позбавлення волі строком на чотири роки за вироком Ржищівського міського суду Київської області від 28 березня 2019 року.

3. Направити ОСОБА_6 для відбування призначеного вироком Ржищівського міського суду Київської області від 28 березня 2019 року покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

4. Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Миронівський районний суд Київської області протягом семи діб з дня її оголошення.

5. Ухвала суду першої інстанції, якщо інше не передбачено КПК України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано.

6. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя підпис ОСОБА_1
ЗГІДНО З ОРИГІНАЛОМ

Суддя ОСОБА_1