ВИРОК
Іменем України

15.09.2021 року м. Львів

Франківський районний суд м. Львова у складі :
головуючого- судді ОСОБА_1
при секретарі судового засідання ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Львові кримінальне провадження про обвинувачення:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уроджнця с. Сосонка Вінницького району Вінницької області, громадянина України, із вищою освітою, раніше не судимого, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.407 КК України

з участю прокурора ОСОБА_4
захисника обвинуваченого ОСОБА_5
обвинуваченого ОСОБА_3

в с т а н о в и в :
ОСОБА_3 , будучи військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 Збройних сил України, що розташована у АДРЕСА_2 , у порушення вимог ст.ст. 17, 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ч. 1 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 11, 16, 17, ЗО, 37, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. 1, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою тимчасово ухилитись від несення обов`язків військової служби та з мотивів небажання переносити труднощі військової служби, через особисту недисциплінованість та несумлінне ставлення до виконання своїх службових обов`язків, у період з 24 квітня 2019 року без поважних причин самовільно залишив місце проходження служби, а саме: військову частину НОМЕР_1 , що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , та по 07.06.2019 перебував за межами місця проходження військової служби до моменту добровільної явки до військової частини НОМЕР_1 , чим вчинив самовільне залишення військової частини без поважних причин в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, вчинене військовослужбовцем військової служби за контрактом тривалістю понад десять діб, тобто вчинив кримінальне правопорушення передбачене ч. 4 ст. 407 КК України.

Відповідно до ч.3 ст.349 КПК України судом не досліджувались інші зібрані у кримінальному провадженні докази, оскільки, за згодою учасників процесу, дослідження таких визнано недоцільним. У суду відсутні сумніви щодо добровільної позиції учасників судового провадження, яким роз`яснено, що у такому випадку вони позбавлені права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку.
Відповідно до цих вимог закону суд обмежив дослідження доказів допитом обвинуваченого та дослідженням тих матеріалів кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого.
Учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, а також те, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці фактичні обставини справи. Суд не має сумнівів у добровільності та істинності їх позиції.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 надав показання, що, проходячи військову службу у військові частині НОМЕР_1 , самовільно залишив військову частину у період з 24 квітня 2019 року по 07 червня 2019 року. Військову частину залишив у зв`язку з хворобою його дівчини. Щиро розкаявся, просив суворо не карати.
Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що в судовому засіданні вина обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, доведена повністю та кваліфікація його дій за ч.4 ст. 407 КК України правильна, оскільки він, будучи військовослужбовцем, вчинив самовільне залишення військової частини без поважних причин в умовах особливого періоду. Доказів щодо поважності самовільного залишення військової частини обвинуваченим суду не подано.
Судом встановлено обставину, яка відповідно до ст. 66 КК України, пом`якшує покарання: щире каяття обвинуваченого.
Обставини, які, відповідно до ст. 67 КК України, обтяжують покарання, судом не встановлені.
При визначенні міри покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст. 12 КК України відноситься до тяжких злочинів, обставину, яка пом`якшує покарання: щире каяття, відсутність обтяжуючих обставин, особу обвинуваченого, який згідно з характеристокою за місцем проживання характеризується позитивно та згідно з довідкою КНП "Вінницька ЦРКЛ" на обліку в наркологічному та психіатричному диспансері не перебуває, раніше не судимий.
Відповідно до вимог ст.65 КК України, суд призначає покарання у межах, установлених в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне та достатнє для її виправлення та попередження вчинення нею нових злочинів.
Відповідно до ст.69-1 КК України за наявності обставин, що пом`якшують покарання, передбачених пунктами 1 та 2 частини першої статті 66 цього Кодексу, відсутності обставин, що обтяжують покарання, а також при визнанні обвинуваченим своєї вини, строк та розмір покарання не може перевищувати двох третин максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання, передбаченого відповідною санкцією статті.
Враховуючи пом`якшуючу обставину: щире каяття, особу обвинуваченого, який характеризується позитивно, раніше не судимий, на обліку в наркологічному та психіатрічному диспансері не перебуває, відсутність обтяжуючих обставин, суд вважає за необхідне призначити покарання у межах, установлених у санкції статті особливої частини КК України у вигляді позбавлення волі, із звільненням на підставі ст.75 КК України, від відбування покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку, та покладенням обов`язків, передбачених ст.76 КПК України.
Керуючись ст.ст.373, 374, 376 КПК України, ст.63,65, 66, 69-1, 75, 76 КК України, - суд

з а с у д и в :

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.407 КК України та призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.
Звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного за даним вироком покарання, на підставі ст. 75 КК України, з випробуванням із встановленням іспитового строку тривалістю 1 (один) рік, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.
Відповідно до ст. 76 КК України зобов`язати засудженого ОСОБА_3 в період іспитового строку періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
На вирок може бути подано апеляцію до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1