ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи: 655/519/20 Головуючий у 1-й інстанції: ОСОБА_1
Номер провадження: 11-кп/819/44/22 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: справи в порядку виконання судових рішень
у кримінальних справах
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 лютого 2022 року м. Херсон

Херсонський апеляційний суд у складі:

головуючого судді: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі судового засідання ОСОБА_5

за участю учасників провадження:

прокурора ОСОБА_6

засудженого ОСОБА_7

його захисника ОСОБА_8

перекладача ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні матеріали справи за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Горностаївського районного суду Херсонської області від 21.04.2021 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про заміну призначеного покарання у виді довічного позбавлення волі на покарання у виді позбавлення волі на певний строк та зарахування відбутого строку покарання до покарання у виді позбавлення волі на певний строк,

ВСТАНОВИВ:

В апеляційній скарзі (том1 а.п. 173, том 2 а.п. 24) засуджений просить скасувати ухвалу Горностаївського районного суду Херсонської області від 21.04.2021 року та призначити новий розгляд його клопотання в суді першої інстанції. Припинити його катування довічним позбавленням волі і звільнити його або іншим шляхом захистити його права.

Апеляційну скаргу мотивує тим, що суд першої інстанції не надав оцінку підставам на яких він звертався до суду. Вважає, що його покарання має бути пом`якшеним через невідповідність норм чинного законодавства України рішенням Європейського суду з прав людини, прийнятим у справах проти України. Суд не врахував те, що право на перегляд довічного покарання має особа, незалежно від закріплення механізму його реалізації в законах України. Відсутність процесуальних норм не є перешкодою для задоволення клопотання. Національний суд не може відмовити в задоволенні клопотання, яке ґрунтується на Конвенції та практиці ЄСПЛ, посилаючись на норми (або їх відсутність) у законах України. Для задоволення вимог ст.3 Конвенції довічне покарання має бути зменшуваним.

В подальшому подав клопотання, в якому просив ухвалу скасувати та задовольнити його клопотання з аналогічних підстав. Привести у відповідність до норм міжнародного права вирок апеляційного суду Херсонської області від 10 червня 2008 року, яким він засуджений до довічного позбавлення волі та призначити максимальну міру покарання 15 років позбавлення волі. Зарахувати відбуте покарання в цей строк та звільнити його за відбуттям строку покарання (а.с. 67-69).

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції засуджений свою апеляційну скаргу та скаргу підтримав та просив її задовольнити, посилаючись на викладені в ній доводи.

Захисник підтримав позицію засудженого.

Прокурор заперечив проти задоволення апеляційної скарги засудженого, посилаючись на її безпідставність, вважає ухвалу суду першої інстанції законною та обґрунтованою.

Заслухавши доповідача, позиції сторін, перевіривши матеріали судового провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.370 КПК України судове рішення має бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбаченим цим Кодексом.

Згідно зі ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Перевіряючи в апеляційному порядку ухвалу суду першої інстанції, судом апеляційної інстанції встановлено, що зазначені вимоги закону судом дотримані.

Встановлено, що вироком апеляційного суду Херсонської області від 10 червня 2008 року ОСОБА_7 засуджений за ч.3 ст.142, п.п."а", "г", "і" ст.93 КК України (в редакції 1960 року) до довічного позбавлення волі з конфіскацією майна.

Вирок суду набрав законної сили.

Відповідно до ст. 64 КК України, довічне позбавлення волі це один із видів покарання, який застосовується за вчинення особливо тяжких злочинів та у випадках, спеціально передбачених законом. Застосування зазначеного покарання не суперечить а ні Конституції України, а ні міжнародним нормам, застосування яких передбачено також і в багатьох інших Договірних країнах Європейського союзу.

Метою і виправданням вироку із застосуванням такого покарання, як було зазначено в параграфі 58 Мінімальних стандартних правил ООН, є захист суспільства і попередження скоєння в майбутньому жорстоких злочинів. Цієї мети можливо досягти у випадку, коли правопорушник готовий і здатен підкорятись законодавству. Тому відбування зазначеного виду покарання направлено на реабілітацію засудженого, та ніяк не може розцінюватись як катування чи нелюдське ставлення до нього.

Відповідно до ч.1 ст.82КК України особам, що відбувають покарання у виді обмеження або позбавлення волі, невідбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням. У цих випадках більш м`яке покарання призначається в межах строків, установлених у Загальній частині цього Кодексу для даного виду покарання, і не повинне перевищувати невідбутого строку покарання, призначеного вироком. Згідно ч.3 ст.82КК України заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення.

У відповідності до п.п. 3, 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 26.04.2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» умовно-дострокове звільнення від відбування покарання відповідно до ч. 1 ст.81КК України та заміна невідбутої частини покарання більш м`яким на підставі ч. 1 ст.82КК України можуть застосуватись до осіб, які відбувають покарання у виді обмеження волі або позбавлення волі на певний строк.

Таким чином, законодавством передбачена можливість заміни покарання у виді позбавлення волі на певний строк більш м`яким покаранням, при цьому заміна більш м`яким покаранням такого покарання, як довічне позбавлення волі, не передбачена.

Разом з тим, законодавство України про кримінальну відповідальність передбачає механізм захисту прав осіб, які засуджені до покарання у виді довічного позбавлення волі, шляхом помилування. Частиною першою статті 87Кримінального кодексу України встановлено право здійснення Президентом України помилування стосовно індивідуально визначеної особи. Згідно з частиною другою статті 87Кримінального кодексу України актом про помилування може бути здійснена заміна засудженому призначеного судом покарання у виді довічного позбавлення волі на позбавлення волі на строк не менше двадцяти п`яти років.

Відповідно до пунктів 2-5, 9 Положення «Про порядок здійснення помилування», затвердженого Указом Президента України від 21 квітня 2015 року № 223/2015, помилування засуджених здійснюється у виді: заміни довічного позбавлення волі на позбавлення волі на строк не менше двадцяти п`яти років; повного або часткового звільнення від основного і додаткового покарань.

Крім того, відповідно до висновків, які викладені в рішення Європейського суду з прав людини (далі-ЄСПЛ) від 12 березня 2019 року у справі «Пєтухов проти України» («Petukhov v. Ukraine», заява № 41216/13) про те, що існуючий в Україні режим для довічно ув`язнених не відповідає меті їх реабілітації, ЄСПЛ дійшов висновку, що оскільки ця справа стосується питання того, що покарання у виді довічного позбавлення волі є таким, яке неможливо скоротити, вона свідчить про наявність системної проблеми, для вирішення якої вимагається вжиття заходів загального характеру.

З наведеного вбачається, що на виконання рішень Європейського суду держава повинна внести відповідні зміни до законодавства. При цьому, виключно до повноважень Верховної Ради України згідно із п. 3 ст.85 Конституції України належить прийняття законів.

Відповідно до ч. 1 ст.7 4КК України звільнення засудженого від покарання або подальшого його відбування, заміна більш м`яким, а також пом`якшення призначеного покарання, крім звільнення від покарання або пом`якшення покарання на підставі закону України про амністію чи акта про помилування, може застосовуватися тільки судом у випадках, передбачених цим Кодексом. Оскільки законодавство України не передбачає можливість заміни невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням засудженому до довічного позбавлення волі чи його умовно-дострокове звільнення, а отже, на даний час відсутні передбачені законодавством України підстави для заміни засудженій покарання у виді довічного позбавлення волі на позбавлення волі на певний строк.

З урахуванням вищенаведеного, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, оскільки правові підстави для скасування судового рішення за доводами апеляційної скарги засудженого, відсутні.

Ухвала Горностаївського районного суду Херсонської області від 21.04.2021 року є вмотивованою та висновки суду узгоджуються з чинними нормами КК України.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419, 424, 532 КПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Ухвалу Горностаївського районного суду Херсонської області від 21.04.2021 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про заміну призначеного покарання у виді довічного позбавлення волі на покарання у виді позбавлення волі на певний строк та зарахування відбутого строку покарання до покарання у виді позбавлення волі на певний строк, - залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4