Справа № 296/6968/21 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ст.422 КПК України Доповідач ОСОБА_2
Житомирський апеляційний суд
Ухвала

18 січня 2022 р. Житомирський апеляційний суд в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
розглянувши в письмовому провадженні в залі суду в м.Житомирі апеляційну скаргу ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Житомирського районного суду Житомирської області від 19 листопада 2021 року,
в с т а н о в и в:
Цією ухвалою частково задоволено скаргу ОСОБА_5 та зобов`язано старшого слідчого СУ ГУНП України в Житомирській області капітана поліції ОСОБА_6 , який здійснює досудове розслідування кримінальних проваджень, внесених до ЄРДР за № 000221 та №0000186, належним чином розглянути клопотання заявника ОСОБА_5 , та, у відповідності до ст.ст.110, 220 КПК, винести постанову про задоволення клопотання (повне чи/або часткове) або відмову у задоволенні (повну чи/або часткову) такого клопотання. В іншій частині скарги відмовлено.
В апеляційній скарзі скаржник ОСОБА_5 просить скасувати ухвалу слідчого судді, як незаконну, та постановити нову ухвалу, якою зобов`язати старшого слідчого СУ ГУНП України в Житомирській області капітана поліції ОСОБА_6 вручити йому пам`ятку потерпілого в зазначених кримінальних провадження.
Дослідивши доводи апеляційної скарги та надані матеріали, апеляційний суд приходить до наступних висновків.
Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
В офіційному тлумаченні ч.2 ст.55 Конституції України, викладеному в Рішенні Конституційного Суду України від 14 грудня 2011 року №19-рп/2011, зазначено, що реалізація конституційного права на оскарження в суді будь-яких рішень, дій чи бездіяльності всіх органів влади, місцевого самоврядування, посадових і службових осіб забезпечується в порядку, визначеному процесуальним законом.
Частиною 1 ст.24 КПК України встановлено, що кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому КПК України.
Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право звернення до суду. Проте, право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави.
Згідно із ч.1 ст.1 КПК України порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством, аналіз якого свідчить, що унормування кримінальних процесуальних відносин відбувається шляхом чіткого та імперативного визначення процедур, регламентації прав їх учасників для попередження свавільного використання владними органами своїх повноважень і забезпечення умов справедливого судочинства.
Зазначеному імперативному принципу відповідає використана у КПК законодавча техніка, зокрема в ст.309 цього кодексу, якою визначено виключний перелік судових рішень слідчого судді, які можуть бути оскаржені в апеляційному порядку під час досудового розслідування.
Так, у відповідності до ст.309 КПК України, під час досудового розслідування можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали слідчого судді про: 1) відмову у наданні дозволу на затримання; 2) застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або відмову в його застосуванні; 3) продовження строку тримання під вартою або відмову в його продовженні; 4) застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту або відмову в його застосуванні; 5) продовження строку домашнього арешту або відмову в його продовженні; 5-1) застосування запобіжного заходу у вигляді застави або про відмову в застосуванні такого заходу; 6) поміщення особи в приймальник-розподільник для дітей або відмову в такому поміщенні; 7) продовження строку тримання особи в приймальнику-розподільнику для дітей або відмову в його продовженні; 8) направлення особи до медичного закладу для проведення психіатричної експертизи або відмову у такому направленні; 9) арешт майна або відмову у ньому; 10) тимчасовий доступ до речей і документів, яким дозволено вилучення речей і документів, які посвідчують користування правом на здійснення підприємницької діяльності, або інших, за відсутності яких фізична особа - підприємець чи юридична особа позбавляються можливості здійснювати свою діяльність; 11) відсторонення від посади або відмову у ньому; 11-1) продовження відсторонення від посади; 12) відмову у здійсненні спеціального досудового розслідування; 13) закриття кримінального провадження на підставі частини дев`ятої статті 284 цього Кодексу.
Під час досудового розслідування також можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали слідчого судді про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження або на рішення слідчого, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження на підставі пункту 9-1 частини першої статті 284 цього Кодексу, про скасування повідомлення про підозру чи відмову у задоволенні скарги на повідомлення про підозру, повернення скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, прокурора або відмову у відкритті провадження по ній.
Скарги на інші ухвали слідчого судді оскарженню не підлягають і заперечення проти них можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.
Відповідно до ч.4 ст.399 КПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті провадження, якщо апеляційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку.
Як встановлено, оскаржувана ухвала слідчого судді про часткове задоволення скарги ОСОБА_5 , з відповідним зобов`язанням органу досудового розслідування розглянути клопотання заявника, та, у відповідності до ст.ст.110, 220 КПК, винести постанову про задоволення клопотання (повне чи/або часткове) або відмову у задоволенні (повну чи/або часткову) такого клопотання, передбачена кримінальним процесуальним законом, разом з цим, у відповідності до положень ст.309 КПК України, апеляційному оскарженню не підлягає.
Тобто, ОСОБА_5 подано апеляційну скаргу на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку, що відповідно до ч.4 ст.399 КПК України, є підставою для відмови у відкритті апеляційного провадження.
У зв`язку з викладеним, відкрите апеляційне провадження №296/6968/21 за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на судове рішення - ухвалу слідчого судді Житомирського районного суду Житомирської області від 19 листопада 2021 року, котре не підлягає апеляційному оскарженню, підлягає закриттю.
Керуючись ст.ст.399, 404, 407 КПК України, апеляційний суд,
П О С Т А Н О В И В :
Закрити апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Житомирського районного суду Житомирської області від 19 листопада 2021 року, якою частково задоволено скаргу ОСОБА_5 та зобов`язано старшого слідчого СУ ГУНП України в Житомирській області капітана поліції ОСОБА_6 , який здійснює досудове розслідування кримінальних проваджень, внесених до ЄРДР за № 000221 та №0000186, належним чином розглянути клопотання заявника ОСОБА_5 , та, у відповідності до ст.ст.110, 220 КПК, винести постанову про задоволення клопотання (повне чи/або часткове) або відмову у задоволенні (повну чи/або часткову) такого клопотання.
На ухвалу апеляційного суду учасниками судового розгляду справи можуть бути подані касаційні скарги до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту її проголошення (отримання копії).
Судді :