Справа № 476/253/21
Номер провадження1-кп/473/291/2021
ВИРОК
іменем України

"13" вересня 2021 р. місто Вознесенськ

Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі:
головуючої судді ОСОБА_1 ,
секретар судових засідань ОСОБА_2 ,
учасники процесу:
прокурор ОСОБА_3 ,
обвинувачений ОСОБА_4 ,
потерпіла ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду м.Вознесенська кримінальне провадження №0000054 за обвинуваченням
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с.Возсіятське, Єланецького району, Миколаївської області, громадянин України, з неповною середньою освітою, не працює, не одружений, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий 30.06.2020 року Єланецьким районним судом Миколаївської області за ст.126-1 КК України до 150 годин громадських робіт, які відбув 07.10.2020 року
у вчиненні злочину, передбаченого ст.126-1 КК України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 будучи неодноразово притягнутим до адміністративної відповідальності за ст.173-2 КУпАП та кримінальної відповідальності за ст.126-1 КК України за вчинення у період з 31.07.2019 року по 03.03.2020 року домашнього насильства у відношенні співмешканки ОСОБА_5 в порушення вимог ст.ст.28, 29 Конституції України згідно яких кожен має право на повагу до його гідності та особистої недоторканості, а також у порушення вимог Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» на шлях виправлення та перевиховання не став та в період з 03.04.2020 по 02.03.21 систематично вчиняв психологічне насильство у відношенні співмешканки ОСОБА_5 , що призвело до психологічних страждань останньої та погіршення якості її життя.
Так, 03.04.2020 року о 19:10 год. ОСОБА_4 за місцем свого спільного з ОСОБА_5 проживанням за адресою АДРЕСА_2 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, висловлювався словами нецензурної лайки у відношенні ОСОБА_5 , тим самим вчинив відносно останньої психологічне насильство.
За вище вказані дії 08.04.2020 року Єланецьким районним судом ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.173-2 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді адміністративного арешту строком на 2 (дві) доби.
Продовжуючи свої систематичні дії 18.05.2020 року о 16:00 год. ОСОБА_4 за місцем свого спільного з ОСОБА_5 проживанням за адресою АДРЕСА_2 висловлювався словами нецензурної лайки у відношенні ОСОБА_5 , тим самим вчинив відносно останньої психологічне насильство.
За вище вказані дії 10.06.2020 року Єланецьким районним судом ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.173-2 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді 50 (п`ятдесяти) годин громадських робіт.
В подальшому 13.08.2020 року о 20:00 год. ОСОБА_4 за місцем свого проживання, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, висловлювався словами нецензурної лайки у відношенні ОСОБА_5 , кидався битися, на зауваження не реагував, тим самим вчинив відносно останньої психологічне та фізичне насильство.
За вище вказані дії 01.09.2020 року Єланецьким районним судом ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.173-2 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу 340 (триста сорок) гривень.
04.02.2021 року о 23:20 год. ОСОБА_4 за місцем свого проживання висловлювався словами нецензурної лайки у відношенні ОСОБА_5 , штовхнув її та намагався вчинити бійку, тим самим вчинив відносно останньої психологічне насильство.
За вище вказані дії 02.03.2021 року Єланецьким районним судом ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.173-2 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді 40 (сорока) годин громадських робіт.
Крім того, 02.04.2021 року близько 12:30 год., перебуваючи за місцем свого проживання за адресою АДРЕСА_2 на подвір`ї домоволодіння вчинив сварку, під час якої висловлювався словами нецензурної лайки у відношенні ОСОБА_5 , пошкодив майно та кидався битися до останньої, тим самим вчинив відносно останньої психологічне та фізичне насильство.
Таким чином в результаті систематичних дій ОСОБА_4 , які полягали у психологічному та фізичному насиллі, ОСОБА_5 завдано психологічних страждань та погіршилася якість її життя.
Дії ОСОБА_4 кваліфіковано за ст.126-1 КК України домашнє насильство, тобто умисне систематичне вчинення фізичного, психологічного насильства щодо іншої особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах, що призводить до фізичних та психологічних страждань.
13 вересня 2021 року між потерпілою ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_4 була укладена угода про примирення. Згідно з угодою про примирення обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ст.126-1 КК України, сторони дійшли згоди щодо призначення покарання ОСОБА_4 у вигляді одного року обмеження волі. На підставі ст.ст.75, 76 КК України передбачено звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням. В угоді про примирення зазначено, що потерпіла ніяких претензій матеріального чи морального характеру до обвинуваченого не має.
Вирішуючи питання про затвердження угоди про примирення, суд враховує, що відповідно до ч.1 п.1 ст.468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та обвинуваченим. Угода про примирення може бути затверджена під час підготовчого судового засідання (п.1 ч.3 ст.314 КПК України).
Частиною 3 ст.469 КПК України передбачено, що угода про примирення між потерпілим та обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо нетяжких злочинів. Саме у вчиненні нетяжкого злочину обвинувачується ОСОБА_4 (ст.ст.12, 126-1 КК).
Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.126-1 КК України, який на підставі ст.12 КК України, є нетяжким злочином. Свою вину вчиненні злочину обвинувачений визнав повністю.
Потерпіла та обвинувачений підтримали затвердження угоди на визначеній в ній умовах. Прокурор не заперечувала проти затвердження угоди про примирення, зазначивши, що її зміст, форма та порядок укладання відповідають вимогам чинного КПК України.
Судом роз`яснено, що наслідком затвердження угоди про примирення для сторін є обмеження їх права на оскарження вироку згідно з положеннями статей 394 і 424 КПК України, для обвинуваченого - відмова від здійснення права на справедливий судовий розгляд, а для потерпілої - позбавлення права вимагати в подальшому притягнення особи до кримінальної відповідальності за відповідне кримінальне правопорушення і змінювати розмір вимог про відшкодування шкоди.
Суд переконався, що затвердження угоди сторонами є добровільним; відсутні обставини для відмови у затвердженні угоди про примирення, передбачені ч.7 ст.474 КПК України
Цивільний позов у справі не заявлено.
Речові докази - відсутні.
Запобіжні заходи до обвинуваченого не застосовувалися і суд не вбачає підстав для їх застосування.
Керуючись ст.ст.314, 374, 473-475 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду про примирення, укладену 13 вересня 2021 року між потерпілою ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_4 у кримінальному провадженні №0000054.
На підставі затвердженої угоди про примирення від 13 вересня 2021 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ст.126-1 КК України, та призначити йому узгоджене сторонами покарання у вигляді 1 (одного) року обмеження волі.
На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 (один) рік, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину.
На підставі п.п.1, 2 ч.1 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_4 виконання в період іспитового строку наступних обов`язків: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ч.3 ст.394 КПК України до Миколаївського апеляційного суду через Вознесенський міськрайонний суд протягом 30 днів з дня його проголошення, а обвинуваченим в той же строк з дня вручення йому копії вироку суду.
Відповідно до п.3 ч.3 ст.394 КПК України вирок на підставі угоди про примирення може бути оскаржено прокурором виключно з підстав затвердження судом угоди у кримінальному провадженні, в якому згідно з частиною третьою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги за відсутності такої скарги, а при оскарження вироку, якщо його не скасовано, - після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1