Провадження № 1-кп/127/977/21

В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.10.2021 м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області
в складі головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретаря ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Вінниці кримінальне провадження № 0000412 по обвинуваченню
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Вінниці, із середньою спеціальною освітою, працюючого неофіційно будівельником, одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 , 23.08.2021 о 01.00 год., перебуваючи у м. Вінниці по вул. Келецькій неподалік будинку № 83, на відкритій ділянці місцевості помітив належний на праві користування ОСОБА_5 автомобіль марки «ВАЗ» моделі «21011» номер кузова НОМЕР_1 , номерний знак НОМЕР_2 , 1977 року випуску, двері якого з боку водія були не зачинені. В цей час у ОСОБА_4 виник умисел на незаконне заволодіння вказаним транспортним засобом.
Реалізовуючи свій злочинний умисел спрямований на незаконне заволодіння вказаним транспортним засобом, ОСОБА_4 лівою рукою відчинив незачинені дверцята з боку водійського сидіння, проник до салону автомобіля марки «ВАЗ» моделі «21011», номер кузова НОМЕР_1 , номерний знак НОМЕР_2 , 1977 року випуску, сів за кермо автомобіля, та помітивши наявність у замку запалювання саморобного пристрою для запуску двигуна, що не потребує наявності ключа запалювання, привів двигун вище вказаного автомобіля в дію. Знаходячись в середині автомобіля, ОСОБА_4 , усвідомлюючи що він діє незаконно, не маючи ані дійсного, ані уявного права на користування автомобілем, отримавши можливість його керуванням, залишив місце вчинення кримінального правопорушення, виїхавши за межі міста Вінниці.
В подальшому, ОСОБА_4 розпорядився викраденим автомобілем на власний розсуд, спричинивши потерпілому ОСОБА_5 згідно висновку транспортно-товарознавчої експертизи № 5868/21-21 від 27.09.2021 матеріального збитку на суму 5425,62 гривень.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав повністю, щиро розкаявся, дав показання, які відповідають обставинам, викладеним в обвинувальному акті. Обвинувачений зазначив, що напередодні вказаних подій йому зателефонувала мати та попросила приїхати та провідати її, оскільки в неї значно погіршилось самопочуття. Однак у зв`язку з тим, що коштів на поїздку до Немирівського району, де проживає його матір, в нього не було, він пішов до друзів аби позичити кошти, однак, це йому не вдалося. Після чого, близько 01.00 год. 23.08.2021 по дорозі додому він помітив автомобіль «ВАЗ 21011», обвинувачений відчинив передні ліві дверцята, які виявились не зачинені та проник до салону автомобіля. Сівши на водійське сидіння, він помітив у замку запалювання пристрій для запуску двигуна без ключа запалювання, скориставшись ним, завів двигун автомобіля та поїхав до Немирівського району до своєї матері. Обвинувачений зазначив, що він приїхав до матері вже під ранок, однак щоб вона не задавала йому зайвих запитань, залишив даний автомобіль у знайомого, який проживає на іншій вулиці, та повідомив матері, що приїхав автобусом. Вже вдень 23.08.2021 обвинувачений вирішив підігнати автомобіль ближче та по дорозі зустрів іншого знайомого, якому обвинувачений запропонував продати даний автомобіль. Що він в подальшому і зробив. Наступного дня обвинуваченого було затримано працівниками поліції. ОСОБА_4 просив суд суворо його не карати та не позбавляти його волі. Обвинувачений зазначив, що зробив для себе належні висновки.
Потерпілий ОСОБА_5 просив проводити розгляд даного кримінального провадження без його участі. Додатково зазначивши, що матеріальну шкоду йому відшкодовано, у нього відсутні будь-які претензії до обвинуваченого, щодо міри покарання поклався на розсуд суду.
Вислухавши думку прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , суд відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України вважає за недоцільне досліджувати докази щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.
Також судом з`ясовано чи правильно розуміє обвинувачений ОСОБА_4 зміст всіх обставин справи, чи не має сумнівів у добровільності його позиції.
Одночасно обвинуваченому ОСОБА_4 судом роз`яснено, що в такому випадку він буде позбавлений права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Аналізуючи та оцінюючи обставини справи, показання обвинуваченого ОСОБА_4 , суд вважає, що винуватість обвинуваченого повністю знайшла своє підтвердження в ході судового слідства, а тому його дії суд кваліфікує за ч. 1 ст. 289 КК України, як незаконне заволодіння транспортним засобом.
При обранні виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_4 у відповідності до ст. 65 КК України, суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого кримінального правопорушення, а також особу обвинуваченого.
Судом враховано характеристику № 120 від 16.09.2021 року, яка надана МКП «Управляюча компанія «Житло-Гарант»», згідно якої за період проживання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_2 , скарг щодо нього до МКП не надходило.
Згідно довідки № 427від 06.09.2021 виданої Квартальним комітетом «Соняшник», ОСОБА_4 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , однак за вказаною адресою не проживає.
Відповідно до довідки КП ВОНД «Соціотерапія» 2361 від 03.09.2021 року ОСОБА_4 на диспансерному наркологічному обліку в даному закладі не перебуває.
Згідно довідки КЗ «ВОПНЛ ім. акад. О.І. Ющенка» № 29/4344 від 09.09.2021 вбачається, що ОСОБА_4 за даними архіву лікарні, картотеки диспансерного відділення та статистичного відділу станом на 06.09.2021 на лікуванні не перебував та за медичною психіатричною допомогою не звертався.
Також суд приймає до уваги наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 згідно ст. 66 КК України суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення та добровільне відшкодування моральної шкоди.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 згідно ст. 67 КК України судом не встановлено.
За приписами ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого і має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами.
В рішенні «Бемер проти Німеччини» від 03.10.2002 року Європейський суд з прав людини зазначив, що «виконання вироку, який передбачає позбавлення свободи, призупиняють, якщо можна розраховувати, що вирок служитиме засудженому як попередження і що він не здійснюватиме нові злочини в майбутньому, навіть без впливу, спричиненого відбуванням покарання. Роблячи такий прогноз суд має враховувати особу засудженого, його стаж злочинної діяльності, обставини скоєного ним злочину, його поведінку після злочину, умови його життя та наслідки, яких можна очікувати в зв`язку з відстрочкою».
Загальні засади призначення покарання, визначені ст. 65 КК України, наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання. Реалізація цієї функції становить правозастосовну інтелектуально-вольову діяльність суду, в рамках якої і приймається рішення про можливість застосування чи незастосування ст. 75 КК України, за змістом якої рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням суд може прийняти лише у випадку, якщо призначено покарання певного виду і розміру, враховано тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, і всі ці дані у сукупності спонукають до висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання.
При призначенні покарання суд враховує конкретні обставини кримінального провадження, за яких вчинено діяння, а також дані про особу ОСОБА_4 , який є особою, в силу ст. 89 КК України, не судимою. Судом враховано наявність обставин, що пом`якшують покарання щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення та добровільне відшкодування матеріальної шкоди, а також відсутність обставин, що обтяжують покарання. Прийнято до уваги відсутність у потерпілого претензій до обвинуваченого, а також те, що потерпілий не наполягав на суворому покаранні для обвинуваченого.
Відтак, відповідно до вимог ст. ст. 50, 65 КК України та з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення суд вважає, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 та його перевиховання можливе без ізоляції від суспільства, а тому щодо нього необхідно і доцільно призначити покарання у межах санкції, визначеної ч. 1 ст. 289 КК України, у виді позбавлення волі на певний строк із звільненням від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України.
Судом було досліджено протокол затримання обвинуваченого від 24.08.2021, згідно якого ОСОБА_4 було затримано 24 серпня 2021 року о 19.00 год. А також ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 27.08.2021 року, згідно якої до ОСОБА_4 було застосовано запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту.
Відтак, з урахуванням положень ч. 5 ст. 72 КК України ОСОБА_4 необхідно зарахувати у строк покарання строк попереднього ув`язнення під час досудового розслідування даного кримінального провадження з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі з 24.08.2021 по 27.08.2021 включно.
Запобіжний захід застосований під час досудового розслідування до обвинуваченого ОСОБА_4 у виді цілодобового домашнього арешту скасувати.
Цивільний позов у кримінальному провадженні відсутній.
Згідно ст. 124 КПК України, суд вважає за необхідне стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати за проведення судової експертизи в розмірі 686 (шістсот вісімдесят шість) гривень 44 копійки, оскільки її проведення було обумовлено розслідуванням скоєного ОСОБА_4 кримінального правопорушення.
Згідно положень ч. 4 ст. 174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна.
Питання речових доказів суд вирішує відповідно до статті 100 КПК України.
Керуючись ст. ст. 371, 373, 374 КПК України, ст. ст. 65-66, 75, 76, 289 КК України, суд

УХВАЛИВ:

Визнати винуватим ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України та призначити йому покарання у виді 4 років позбавлення волі.
Відповідно до положень ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_4 у строк покарання період його тримання під вартою під час досудового розслідування з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі з 24.08.2021 по 27.08.2021 включно.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком 1 рік.
У відповідності до п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України зобов`язати засудженого ОСОБА_4 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати на проведення експертиз в сумі 686 (шістсот вісімдесят шість) гривень 44 копійки.
Скасувати арешт, накладений ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 27.08.2021 року, на майно, яке було вилучено під час огляду місця події 24.08.2021 за адресою: АДРЕСА_3 , а саме на транспортний засіб марки ВАЗ 21011 д.н.з. НОМЕР_2 зеленого кольору, номер кузова НОМЕР_1 , власником якого відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_3 є ОСОБА_6 , а також на змив з керма, який поміщено до паперового конверту, слід одорологічного походження з поверхні керма, який поміщено до спец. пакту НПУ SUD 1058869, слід одорологічного походження з поверхні керма, який поміщено спец. пакету НПУ SUD 1051198, слід одорологічного походженні з важеля перемикача передач, який поміщено до спец. пакету НПУ SUD 1058864, мікрооб`єкти з поверхні водійського сидіння, які поміщено до паперового конверту, сліди папілярних візерунків з поверхні водійських дверей, які поміщено до паперового конверту, підголівник водійського сидіння, який поміщено до спец. пакету НПУ ГСУ 7262732, пластикову пляшку з підлоги яку поміщено до спец. пакету НПУ ГСУ 7259264.
Речові докази по кримінальному провадженню №0000412, а саме:
- автомобіль марки «ВАЗ» моделі «21011», державний номерний знак НОМЕР_2 , зеленого кольору, номер кузова НОМЕР_1 , який зберігається на спеціальному майданчику відділення поліції №1 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області за адресою: м. Вінниця, вул. Пирогова, 4Б, а також підголівник водійського сидіння повернути особі, у користуванні якої перебував даний автомобіль ОСОБА_5 .
- змив з керма, два сліди одорологічного походження з поверхні керма, слід одорологічного походженні з важеля перемикача передач, мікрооб`єкти з поверхні водійського сидіння, сліди папілярних візерунків з поверхні водійських дверей, пластикову пляшку з підлоги знищити.
Вирок суду може бути оскаржений до Вінницького апеляційного суду через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Не пізніше наступного дня після ухвалення, копію вироку направити учасникам судового провадження, які не були присутні у судовому засіданні.
Відповідно до частини 2 статті 394 КПК України, вирок не може бути оскаржено в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювались під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини 3 статті 349 КПК України.

Суддя: