КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 січня 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю секретаря ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_5 на ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 11 листопада 2021 року про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_5 , обвинуваченому у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 186 КК України, на 60 днів, тобто 09 січня 2022 року включно,

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 11 листопада 2021 року задоволено клопотання прокурора Бучанської окружної прокуратури Київської області та продовжено строк тримання під вартою ОСОБА_5 , обвинуваченому у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 186 КК України.

В задоволенні клопотання захисника ОСОБА_6 та обвинуваченого ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на більш м`який запобіжний захід.
Рішення суду мотивовано наявністю ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, зокрема тим, що обвинувачений ОСОБА_5 може переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілих і свідків, які ще не допитувались в судовому засіданні, вчинити інше кримінальне правопорушення, а тому застосування більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, на даний час, не забезпечить дотримання обвинуваченим процесуальних обов`язків під час судового розгляду.
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_5 просить ухвалу суду скасувати та змінити йому запобіжний захід на більш м`який не пов`язаний з триманням під вартою.
Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що рішення суду є незаконним, ухваленим з порушенням вимог Кримінального процесуального кодексу України, Конституції України та Конвенції про захист прав людини і її основоположних свобод.
Окрім того, апелянт вважає, що судове засідання 11 листопада 2021 року відбулося однобічно, позбавивши його участі в процесуальних діях, які гарантовані йому КПК України.
Відповідно до ч. 4 ст. 422-1 КПК України, яка набрала чинності 14.01.2021, у зв`язку з відсутністю клопотання обвинуваченого ОСОБА_5 про розгляд апеляційної скарги за участю сторін, апеляційний розгляд здійснюється без участі сторін кримінального провадження.
Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали, які надійшли з районного суду, та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає, виходячи з таких підстав.
Висновок, викладений в ухвалі Ірпінського міського суду Київської області від 11 листопада 2021 року щодо підстав для продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 ґрунтується на матеріалах провадження та відповідає вимогам закону, а при розгляді клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою суд не порушив вимог кримінального процесуального закону.
Розглядаючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 , суд врахував наявність ризиків, перелічених у ст. 177 КПК України, та обставини, що враховуються при обранні запобіжного заходу згідно з вимогами ст. 178 КПК України.
Наведені в ухвалі ризики, передбачені ст. 177 КПК України, зокрема, те, що ОСОБА_5 може переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілих і свідків, які ще не допитувались в судовому засіданні, вчинити інше кримінальне правопорушення ґрунтуються на досліджених у суді матеріалах провадження і є підставою для продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо обвинуваченого, оскільки ОСОБА_5 раніше неодноразово судимий, обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 8 до 13 років з конфіскацією майна, офіційно не був працевлаштований, у суду відсутні дані про наявність у обвинуваченого міцних соціальних зв`язків, а тому, як вважає суд, з метою забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого в ході судового слідства, виконання процесуальних рішень у справі, дійшов до обґрунтованого висновку, що інші запобіжні заходи не забезпечать належної процесуальної поведінки обвинуваченого під час судового розгляду, та, на даному етапі судового розгляду, не може запобігти ризикам, передбаченим п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України
Доводи обвинуваченого про те, що суд розгляну справу однобічно з порушенням його прав, передбачених КПК України є безпідставними.
Так, відповідно до вимог п. 20-5 розділу XI "Перехідні положення" Кримінального процесуального кодексу України, у разі неможливості у визначений цим Кодексом строк суддею (колегією суддів) розглянути клопотання про обрання або продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, крім клопотання, поданого на розгляд до Вищого антикорупційного суду, воно може бути передано на розгляд до іншого судді, визначеного в порядку, встановленому частиною третьою статті 35 цього Кодексу, або розглянуто головуючим, а за його відсутності - іншим суддею зі складу колегії суддів, якщо справа розглядається колегіально, або може бути передано для розгляду до іншого суду в межах юрисдикції одного суду апеляційної інстанції або до суду в межах юрисдикції різних апеляційних судів в порядку, передбаченому абзацом шостим цього пункту.
Як убачається з матеріалів провадження, клопотання прокурора про продовження ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою було розглянуто головуючим суддею, а отже постановлене з дотриманням п. 20-5 розділу XI "Перехідні положення" Кримінального процесуального кодексу України.
Доводи апеляційної скарги обвинуваченого про те, що він був позбавлений участі в процесуальних діях, які гарантовані йому КПК України, є безпідставними та спростовуються наявними в матеріалах провадження доказами.
Як убачається з оскаржуваного рішення суду, під час розгляду клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_5 в судовому засіданні був присутній обвинувачений та його захисник, яким була надана можливість висловити свою думку стосовно заявленого прокурором клопотання і, як зазначив в ухвалі суд, стороною захисту не було надано суду переконливих доказів на підтвердження обставин, які б вказували на зменшення або зникнення ризиків, передбачених п.п. 1, 3. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Окрім того, суд, перевіривши доводи сторони захисту щодо зміни запобіжного заходу, прийшов до висновку, що вони не спростовують обґрунтованої необхідності та виправданості застосування до обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки не містять відомості про обставини, які не були враховані під час вирішення питання про обрання та продовження строку дії під час досудового слідства та судового розгляду.
При цьому, як убачається з оскаржуваного судового рішення, суд вирішуючи питання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_5 врахував вимоги ст. ст. 5, 6 " Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод" та положень. встановлених у рішеннях європейського суду з прав людини щодо необхідності дотримання розумних строків тримання особи під вартою.
Таке судове рішення не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки в справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, а також цілком відповідають практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
За сукупності таких обставин, колегія суддів, приймаючи до уваги також дані про обвинуваченого, які суд оцінює у сукупності з іншими наведеними вище даними, вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано визнав доцільним продовження відносно обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки відсутні підстави вважати, що інші, менш суворі, запобіжні заходи, передбачені ст. 176 КПК України, можуть на даній стадії судового розгляду забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків.

Таким чином, колегія суддів, вважаючи законною і обґрунтованою ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 11 листопада 2021 року про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_5 , не вбачає підстав для її скасування.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 422-1 КПК України, колегія суддів, -
у х в а л и л а :

Ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 11 листопада 2021 року про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_5 , обвинуваченому у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 186 КК України, на 60 днів, тобто 09 січня 2022 року включно, залишити без змін, а апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_5 - без задоволення.

Ухвала суду апеляційної інстанції касаційному оскарженню не підлягає.

С у д д і :

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа №367/2562/19

Провадження №11-кп/824/1257/2022 Категорія КК: ч. 5 ст. 186 КК України
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_7
Доповідач ОСОБА_1