УХВАЛА
Іменем України

16 грудня 2021 року м.Житомир

Слідчий суддя Корольовського районного суду м. Житомира ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

слідчого - ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

підозрюваного ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі клопотання старшого слідчого в ОВС відділу розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУНП в Житомирській області майора поліції ОСОБА_4 , погодженого прокурором Житомирської обласної прокуратури ОСОБА_7 , поданого в межах кримінального провадження №0000486 від 24 жовтня 2021 року про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 286-1 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Слідчий звернувся до суду із клопотанням про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 286-1 КК України.

В обгрунтування клопотання слідчий вказав, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, а саме у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що спричинили загибель двох осіб та одна особа отримала тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості; ризики, які стали підставою обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, наразі не зменшилися та продовжують існувати. Строк тримання під вартою ОСОБА_6 спливає 23.12.2021, однак, завершити досудове розслідування до цього часу неможливо, оскільки наразі тривають слідчі та процесуальні дії, призначено ряд експертиз, необхідно витребувати з медичної установи довідку про вартість лікування потерпілої ОСОБА_8 , скласти обвинувальний акт і реєстр матеріалів тощо. Наголосив, що злочин, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 , є особливо тяжким та передбачає безальтернативну санкцію у вигляді позбавлення волі на строк від 7 до 12 років.

В судовому засіданні слідчий клопотання підтримав та просив його задовольнити.

Захисник заперечив проти задоволення клопотання та просив врахувати, що підозрюваний має міцні соціальні зв`язки має батьків, одружений та має на утриманні трьох малолітніх дітей. Також підозрюваний має постійне зареєстроване місце проживання на території Житомирської області, є раніше не судимою особою, свідки по справі вже допитані, тому він не може вчиняти на них тиск, а також жодним чином не доведено можливість ОСОБА_6 переховуватися від органів досудового слідства та суду, оскільки останній сам зацікавлений у якнайшвидшому вирішенню справи.

Таким чином захисник наголосив, що ризики за пп. 1, 2, 3, 4 ч.1 ст. 177 КПК України, на які посилається слідчий, жодним чином не доведені, слідчі дії проведені, наразі тривають лише процесуальні дії, на які підозрюваний впливати не має змоги, тому просив змінити запобіжний захист, обраний до його підзахисного, на такий, що не пов`язаний з триманням під вартою, а саме на домашній арешт або особисте зобов`язання.

Підозрюваний повністю підтримав думку свого захисника.

Слідчий суддя заслухав учасників судового розгляду, дослідив матеріали справи та приходить до висновку про наступне.

Частиною 5 статті 9 КПК України передбачено, що кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Тому, для вирішення питання про продовження строку дії запобіжного заходу стосовно підозрюваного ОСОБА_6 , слідчий суддя враховує викладені в п.47 рішення ЄСПЛ від 20.01.2011 у справі «Болдирєв проти України» висновки про те, що згідно з пунктом 3 статті 5 Конвенції зі спливом певного часу подальше існування обґрунтованої підозри перестає само по собі бути підставою для позбавлення волі і судові органи мають навести інші підстави для подальшого тримання такої особи під вартою (див. рішення у справах «Яблонський проти Польщі» (Jablonski v. Poland), заява № 33492/96, п. 80, від 21 грудня 2000 року, та «І. А. проти Франції» (I. A. v. France), заява № 28213/95, п. 102, Reports of Judgments and Decisions 1998VII). До того ж, такі підстави мають бути чітко вказані національними судами (див. рішення у справі "Іловецький проти Польщі" (Ilowiecki v. Poland), п. 61).

Згідно до ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу. При цьому, у п.52 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ливада проти України» від 26 червня 2014 року за заявою № 21262/06 суд вказує, що аргументи «за» і «проти» звільнення, включаючи ризик того, що обвинувачений (підозрюваний) може перешкоджати належному здійсненню провадження, не мають прийматися абстрактно (in abstracto), а повинні підтверджуватися фактичними доказами. Зазначена небезпека не може оцінюватися виключно за ступенем тяжкості ймовірного покарання. Вона має оцінюватися з урахуванням низки інших відповідних факторів, які можуть або підтвердити існування вказаної небезпеки, або зробити її настільки незначною, що вона не зможе обґрунтовувати досудове тримання під вартою (див. також рішення у справі «Доронін проти України» (Doronin v. Ukraine), пп. 63-64, рішення у справах «Осипенко проти України» (Osypenko v. Ukraine), заява № 4634/04, пп. 76-80, від 9 листопада 2010 року, та «Харченко проти України» (Kharchenko v. Ukraine), заява № 40107/02, пп. 79-81, 99 та 101, від 10 лютого 2011 року).

Крім того, при вирішенні клопотання враховуються також і обставини, не висвітлені у ньому, однак встановлені в ході судового розгляду. Таким чином слідчий суддя бере до уваги посилання сторони захисту на те, що підозрюваний одружений, має на утриманні трьох малолітніх дітей, має постійне місце проживання, що свідчить про міцність соціальних зв`язків підозрюваного. Зазначені факти, на думку слідчого судді, можуть вважатись достатнім стримуючим фактором від порушень з боку підозрюваного своїх зобов`язань в разі застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж обрано, тому слідчий суддя вважає недоведеним ризик за п. 1 ч.1 ст. 177 КПК України.

Також слідчий суддя враховує, що ризики, передбачені пп. 2, 3 ч.1 ст. 177 КПК України, на які посилається слідчий, не знайшли свого саме повного підтвердження під час розгляду клопотання. Так, з пояснень слідчого вбачається, що слідчі дії проведені, наразі тривають лише процесуальні дії, призначено ряд експертиз, за якими мають бути надані висновки, а також слід отримати довідки з медичної установи тощо. На зазначені процесуальні дії підозрюваний впливати не має змоги, зворотнього слідчим не доведено, а також не доведено можливість підозрюваного впливати на свідків, експертів тощо.

Крім того, не доведена можливість ОСОБА_6 перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином (п.4 ч.1 ст. 177 КПК України).

Вирішуючи клопотання, слідчий суддя враховує обгрунтованість підозри та тяжкість інкримінованого ОСОБА_6 кримінального правопорушення.

Разом з тим, слідчий суддя вважає, що сама по собі тяжкість злочину, у вчиненні якого обвинувачується особа, не може бути безумовною підставою для обрання щодо цієї особи запобіжного заходу у виді тримання під вартою (рішення ЄСПЛ у справі «Ніколова проти Болгарії»). Суд під час розгляду даного клопотання також враховує положення, викладені у рішенні ЄСПЛ по справі «Ноймайстер проти Австрії», відповідно до якого позбавлення волі особи

(тримання під вартою) не повинно перетворюватися на своєрідну прелюдію до завчасного відбування можливого у майбутньому вироку про позбавлення волі.

Враховуючи викладене, слідчий суддя приходить до висновку про відмову у задоволенні клопотання.

З метою забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_6 процесуальних обов"язків та запобігання ризикам, передбачених пп. 1, 2, 3, 4 ч.1 ст. 177 КПК України, а також враховуючи, що строк досудового розслідування у кримінальному провадженні продовжено до 25.02.2022, слідчий суддя вважає за можливе застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту строком до 14.02.2022 включно.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Керуючись ст.ст.177, 178, 183, 194, 205, 206, 309 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні клопотання слідчого відмовити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту строком до 14.02.2022 року.

Покласти на ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 такі обов`язки:

1. Не покидати цілодобово власне помешкання за адресою: АДРЕСА_1 протягом часу дії даної ухвали.

2. Прибувати до слідчого в провадженні якого буде перебувати кримінальна справа за першим викликом на визначений ним час та до суду за кожною вимогою.

3. Не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає без дозволу слідчого, прокурора або суду;

4. Здати на зберігання органу досудового розслідування свій закордонний паспорт або інший документ, який дає право виїзду за територію України.

5. Уникати від спілкування із свідками у даному кримінальному провадженні та потерпілими.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення та діє до 14 лютого 2022 року.

Контроль за виконанням ухвали покласти на СУ ГУНП в Житомирській області.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Житомирського Апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали суду виготовлено 21.12.2021.

Слідчий суддя ОСОБА_1