Справа № 201/1757/22
Провадження №1-кс/201/547/2022
У Х В А Л А
Іменем України

23 лютого 2022 року м. Дніпро

Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська у складі: слідчого судді ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська у м. Дніпрі скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність уповноваженої особи Дніпропетровської обласної прокуратури щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою від 18.02.2022 року, -

ВСТАНОВИВ:

Короткий виклад скарги
ОСОБА_3 звернулася до слідчого судді з вищевказаною скаргою, в обґрунтування якої послалась на те, що 18.02.2022 року вона звернулась до Дніпропетровської обласної прокуратури з заявою про вчинення кримінального правопорушення, що містить ознаки ч. 4 ст. 190 КК України (вх. № 9769), втім відомості до ЄРДР не були внесені, у зв`язку з чим вона вимушена звернутись до слідчого судді.

Процедура та позиції сторін
Адвокат скаржниці ОСОБА_4 в судове засідання подала заяву, в якій просила розглянути скаргу без її участі, вимоги скарги підтримала і просила задовольнити.

У зв`язку із чим, враховуючи положення ч. 6 ст. 9 КПК України, слідчий суддя вважає за необхідне застосувати загальні засади кримінального провадження, передбачені ст. 28 КПК України та розглянути дану скаргу без участі скаржниці, з метою прийняття процесуального рішення по ній в розумні строки.

Представник Дніпропетровської обласної прокуратури у судове засідання не з`явився, про дату, місце і час розгляду скарги повідомлений належним чином.

Згідно ч. 3 ст. 306 КПК України відсутність слідчого чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

Відповідно до ст. 107 КПК України повне фіксування кримінального провадження за допомогою технічного засобу не здійснювалося.

Встановлені слідчим суддею обставини
Зі змісту скарги і доданої до неї заяви від 18.02.2022 року встановлено, що ОСОБА_3 18.02.2022 року звернулась до Дніпропетровської обласної прокуратури з заявою про вчинення кримінального правопорушення, що містить ознаки ч. 4 ст. 190 КК України (вх. № 9769), втім відомості до ЄРДР не були внесені, у зв`язку з чим вона вимушена звернутись до слідчого судді.

Зі змісту заяви від 18.02.2022 року встановлено наступне.

12.07.2016 року шляхом укладання договору купівлі-продажу будівель і споруд, посвідчений приватним нотаріусом ДМНО ОСОБА_5 (реєстровий номер 754) ОСОБА_6 передав у власність ОСОБА_3 об`єкт нерухомого майна, а саме будівлі та споруди, розташовані за адресою: АДРЕСА_1 на земельній ділянці з кадастровим номером :03:217:0054. Продаж будівель і споруд вчинено за 534 000,00 грн.

12.07.2016 року шляхом укладання договору купівлі-продажу земельної ділянки, посвідчений приватним нотаріусом ДМНО ОСОБА_5 (реєстровий номер 991) ОСОБА_6 передав у власність ОСОБА_3 земельну ділянку, розташовану за адресою: АДРЕСА_2 , кадастровий номер :03:217:0054. Продаж земельної ділянки вчинено за 466 000,00 грн.

Скаржниця стверджує, що право власності на будівлі і споруди, а також на земельну ділянку вона не отримала, оскільки відповідно до Іпотечного договору № 04/14/101/11-КЛТ від 16.11.2011 року, який посвідчений приватним нотаріусом ДМНО ОСОБА_7 за реєстровим номером 1320, перебували під обтяженням, а саме іпотекою.

Скаржниця вважає, що внаслідок злочинних дій ОСОБА_6 та нотаріуса ОСОБА_5 їй, як потерпілій, було завдано матеріальної школи на загальну суму 1000000 гривень, що відповідно до ч.4 Примітки до ст. 185 КК України є особливо великим розміром та моральну шкоду у розмірі 500000 гривень.

На переконання скаржниці в діях вказаних осіб містяться всі ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 190 КК України - заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене за попередньою змовою групою осіб, в особливо великих розмірах.

Зі змісту судових рішень стосовно вищевказаних об`єктів нерухомого майна, які маються в Єдиному державному реєстрі судових рішень слідчим суддею встановлено наступне.
У господарському суді Дніпропетровської області перебувала справа № 904/3614/19 за позовом ТОВ "Фінансова компанія "Дата Фінанс", до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: ТОВ "ТОРГІВЛЯ 2018" про звернення стягнення на предмет іпотеки.
Зокрема господарським судом встановлено наступне.
03.10.2014р. Постійно діючим третейським судом при Всеукраїнській громадській організації "Союз інвесторів України" (свідоцтво про реєстрацію № 063-т.с. від 30.04.2010р.) у складі третейського судді ОСОБА_8 прийнято рішення по справі № 44/14 за позовом Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" до Товариства з обмеженою відповідальністю фірма "Мушкетер", яким позовні вимоги Публічного акціонерного то Товариства " Дельта Банк" задоволено повністю, стягнено заборгованість за двома кредитними договорами у розмірі 11 352 918,84грн., яка складається із заборгованості по кредитному договору № 04/09/11-КЛТ від 18.08.2011р.: 3 650 000,00 грн. заборгованості за кредитом, 405 600,00 грн. заборгованості за відсотками, 315 100,00 грн. пені за несвоєчасне повернення кредиту, 16 810,73 грн. пені за несвоєчасне погашення відсотків та по кредитному договору№ 04/14/11-КЛТ від 16.11.2011р.: 5 868 222,10 грн. заборгованості за кредитом, 656 041,31 грн. заборгованості за відсотками, 415 363,51 грн. пені за несвоєчасне повернення кредиту, 25 781,19 грн. пені за несвоєчасне погашення відсотків, а також 25 500,00 грн. витрат по сплаті третейського збору.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 13.01.2015 у справі №910/27035/14 задоволено заяву Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» про видачу виконавчого документу на виконання рішення Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській громадській організації «Союз інвесторів України» від 03.10.2014 у справі № 44/14.
13.01.2015 на виконання зазначеної ухвали суду було видано наказ про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю фірма «Мушкетер» (49045, м.Дніпропетровськ, вул.Єсеніна, б.24, ) на користь Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» (01133, м.Київ, вул.Щорса, 36-б, ) 11 352 918 (одинадцять мільйонів триста п`ятдесят дві тисячі дев`ятсот вісімнадцять) грн. 84 коп. заборгованості, яка складається із заборгованості по кредитному договору № 04/09/11-КЛТ від 18.08.2011р. у розмірі 3 650 000 (три мільйони шістсот п`ятдесят тисяч) грн. 00 коп. заборгованості за кредитом, 405 600 (чотириста п`ять тисяч шістсот) грн. 00 коп. заборгованості за відсотками, 315 100 (триста п`ятнадцять тисяч сто) грн. 00 коп. пені за несвоєчасне повернення кредиту, 16 810 (шістнадцять тисяч вісімсот десять) грн. 73 коп. пені за несвоєчасне погашення відсотків та по кредитному договору № 04/14/11-КЛТ від 16.11.2011р. у розмірі 5 868 222 (п`ять мільйонів вісімсот шістдесят вісім тисяч двісті двадцять дві) грн. 10 коп. заборгованості за кредитом, 656 041(шістсот п`ятдесят шість тисяч сорок одну) грн. 31 коп. заборгованості за відсотками, 415 363 (чотириста п`ятнадцять тисяч триста шістдесят три) грн. 51 коп. пені за несвоєчасне повернення кредиту, 25 781(двадцять п`ять тисяч сімсот вісімдесят одну) грн. 19 коп. пені за несвоєчасне погашення відсотків, 25 500 (двадцять п`ять тисяч п`ятсот) грн. 00 коп. витрат по сплаті третейського збору.
16.11.2011р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фірма «МУШКЕТЕР», назву якого в подальшому змінено на Товариство з обмеженою відповідальністю «ТОРГІВЛЯ 2018» (далі - Позичальник, Третя особа) та ПАТ «КРЕДИТПРОМБАНК» був укладений Кредитний договір № 04/14/11-КЛТ.
В забезпечення зобов`язань за Кредитним договором № 04/14/11-КЛТ від 16.11.2011 між ОСОБА_9 (надалі первісний іпотекодавець та ПАТ «Кредитпромбанк» був укладений Іпотечний договір № 04/14/101/11-КЛТ, посвідчений 16.11.2011р. приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_7 за реєстровим номером 1320 (далі - Іпотечний договір).
Предметом іпотеки за Іпотечним договором є нерухоме майно:
- будівлі та споруди, які розташовані за адресою: м. Дніпропетровськ. Лоцманський узвіз, буд. 8а (вісім «а»), та згідно з витягом з Реєстру прав власності на нерухоме майно, виданим КП «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації 10.10.2011 року за № 31601431, складаються з: будівля цеху літ. Б-2, підвал п/д загальною площею 2098,7кв.м., сходи металеві літ. б, будівля цеху літ. В-1, пі; літ п/д В-1 загальною площею 107,7 кв.м., сходи літ. в, будівля холодильника літ. будівля котельної літ. Д, сходи літ. д, навіс літ. Е; підпорна стіна № 1, та належить Іпотекодавцю на праві власності на підставі Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 21.12.2006р. по справі № 17/416-06, зареєстрованого КП «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» в реєстрі прав власності на нерухоме майно за реєстраційним номером 17979260 (далі - Будівлі);
- земельна ділянка площею 0,2684 га, розташована на території АДРЕСА_1. Цільове призначення земельної ділянки - обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, кадастровий № :03:217:0054, та належить Іпотекодавцю на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ДП № 093214, виданим Дніпропетровським міським управлінням земельних ресурсів 11 квітня 2005 року на підставі ріпі, від 08.12.2004 № 149/22, договір купівлі-продажу від 28.07.2003 № 2169, 17.12.2003 № 11759, 26.02.2004 № 406, 22.02.2005р. № 378. Акт зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів па право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 76 (далі - Земельна ділянка).
26.06.2013р. між Публічним акціонерним товариством «КРЕДИТПРОМБАНК» та Публічним акціонерним товариством «ДЕЛЬТА БАНК» (далі - Банк, Позивач) укладено Договір купівлі-продажу прав вимоги, нотаріально посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_10 , зареєстрований в реєстрі за № 1441, відповідно до умов якого до ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК» перейшло право вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, в тому числі, за Кредитним договором № 04/14/11-КЛТ від 16.11..2011р., так і за договорами забезпечення.
У зв`язку з укладенням Договору купівлі-продажу прав вимоги, а також у зв`язку з набуттям ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК» прав нового кредитора та іпотекодержателя за кредитним та забезпечувальними договорами, укладеними з Позивачем, до Єдиного державного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та Державного реєстрі іпотек внесені відповідні реєстраційні записи, які були перенесені до спеціального розділу Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
ПАТ «КРЕДИТПРОМБАНК», права вимоги якого перейшли до ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК», надало кредитні кошти у розмірі обумовленому договором, але Позичальник своїх обов`язків за Кредитним договором не виконав та кошти не повернув.
В ході проведення ліквідаційної процедури ПАТ «Дельта Банк» було виявлено факт вилучення обтяження предмету іпотеки - земельної ділянки у формі іпотеки та заборони відчуження з Державного реєстру іпотек та Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та зміни власника Земельної ділянки.
Відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна № 82253798 від 13.03.2017р. стало відомо про внесення відомостей Департаментом адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради про припинення щодо земельної ділянки площею 0.2684 га, розташованої на території Жовтневого району м. Дніпропетровська, Лоцманський узвіз, 4, записів про іпотеку та обтяження Будівель та Земельної ділянки.
Скасування записів про обтяження відбулось на підставі заочного рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 14.06.2016р. по справі № 202/3726/16-ц, яким частково задоволено позов ОСОБА_9 до Публічного акціонери товариства «Кредитпромбанк», ОСОБА_11 , треті особи - Товариство обмеженою відповідальністю фірма «Мушкетер», Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк», про визнання іпотечного договору припиненим, зняття заборони відчуження та стягнення штрафу.
11.04.2017р. Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська по цивільній справі № 202/3726/16-ц постановлена ухвала про скасування заочного рішення 14.06,2016 року.
Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 20 листопада 2017р. по цивільній справі №202/3726/16-ц позовну заяву ОСОБА_9 до Публічного акціонерного товариства «Кредитпромбанк», ОСОБА_11 , треті особи - Товариство з обмеженою відповідальністю «Мушкетер»; Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк», про визнання іпотечного договору припиненим, зняття заборони відчуження та стягнення штрафу залишено без розгляду.
За заявою ПАТ «Дельта банк» вищевказані записи про іпотеку та обтяження були відновлені.
Після скасування записів про обтяження майна Земельна ділянка перейшла у власність ОСОБА_3 (Іпотекодавець).
12.07.2016р. в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно зареєстровано право власності (номер запису про право власності 15368513) ОСОБА_3 на предмет іпотеки (земельна ділянка площею 0,2684 га, розташована території АДРЕСА_1 , кадастровий номер :03:217:0054, реєстраційний номер об`єкта нерухомою 01) на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу ОСОБА_5 12.07.2016р. № 755.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 23 Закону України «Про іпотеку» визначено, що в разі переходу права власності (права господарського відання) на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, навіть у тому випадку, якщо до його відома не доведена інформація про обтяження манна іпотекою. Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця та має всі його права й несе всі його обов`язки за іпотечним договором у тому обсязі та на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки.
Таким чином, статус іпотекодавця поширюється на ОСОБА_3 щодо іпотеки земельної ділянки площею 0,2684 га, яка розташована па території Жовтневого району м. Дніпропетровська, Лоцманський узвіз, 8, кадастровий номер :03:217:0054.
Велика Палата Верховного Суду в своїй постанові від 19.06.2019р. по справі № 643/17966/14-ц зазначила наступне.
Пунктами 74, 75 Порядку держаної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень передбачено, що рішення суду щодо обтяження прав на нерухоме майно, яке набрало законної сили, є документом, що підтверджує виникнення, перехід та припинення обтяжень речових прав на нерухоме майно.
Якщо судовий акт скасовано, то він не породжує жодних правових наслідків з моменту його ухвалення.
За таких умов у разі скасування незаконного судового рішення про визнання іпотеки недійсною, на підставі якого з Державного реєстру іпотек виключено запис про обтяження, дія іпотеки підлягає відновленню з моменту вчинення первинного запису, який виключено на підставі незаконного рішення суду. Це означає, що іпотека є дійсною з моменту внесення про неї первинного запису в Державний реєстр іпотек.
Зазначений висновок узгоджується і з положенням статті 204 ЦК України, яка закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили.
Таким чином, у разі неспростування презумпції правомірності договору (у справі, що переглядається, - у зв`язку зі скасуванням судового рішення) всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а створені обов`язки підлягають виконанню.
Тому ухвалення судом рішення про недійсність договору іпотеки, яке згодом було скасоване, не спростовує презумпції правомірності правочину, а договір іпотеки (права й обов`язки сторін) залишається чинним з моменту його первинної реєстрації в Державному реєстрі іпотек.
За таких обставин, ураховуючи сутність іпотеки та зміст правових механізмів забезпечення прав усіх сторін спірних правовідносин, ефективним відновленням прав кредитора у зв`язку зі скасуванням незаконного рішення є застосування передбаченої угодою сторін процедури звернення стягнення на іпотечне майно як однієї з умов надання (отримання) кредиту.
Саме такі висновки щодо застосування до спірних правовідносин статті 23 Закону № 898-IVта поширення її дії на особу, щодо якої встановлено факт переходу права власності на квартиру під час виключення з Державного реєстру іпотек запису про обтяження права власності на цю квартиру, викладені у постановах Верховного Суду України від 16 вересня 2015 року (провадження № 6?1193цс15) та від 05 жовтня 2016 року (провадження № 6-1582цс16), а також неодноразово підтримані колегією суддів Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду у постановах від 10 травня 2018 року у справі № 643/18839/13-ц (провадження № 61-4453св18), від 23 січня 2019 року у справі № 643/12557/16-ц (провадження № 61-18566св18) та від 13 березня 2019 року у справі № 643/19761/13-ц (провадження № 61-5447зпв18), і Велика Палата Верховного Суду не вбачає правових підстав від їх відступу.
В ст.2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» наведено визначення державної реєстрації як офіційного визнання та підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
Відповідно до п.п. 3.2.1, 3.2.2. Іпотечного договору, Іпотекодержатель має право звернути стягнення на майно з метою погашення заборгованості Боржника за Кредитним договором у разі набуття такого пращ, згідно розділу 4 цього договору. У випадку порушення Іпотекодавцем вимог п.3.1.6.) цього договору, вимагати від Боржника незалежно від настання строку виконання зобов`язань, погашення заборгованості за Кредитним договором в повному обсязі. А у випадку невиконання Боржником цієї вимоги звернути стягнення на майно з метою задоволення вимог, що підлягають задоволенню у відповідності до положень розділу 4 цього договору, на умовах передбачених цим договором.
Порядок звернення стягнення на предмет іпотеки визначено у розділі 5 Іпотечного договору. Згідно з п.4.4. цього розділу, передбачено право Іпотекодержателя, зокрема, звернутися у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду.
28.08.2020 року з підстав ліквідації ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК» (), відбулись відкриті торги (аукціон) з продажу активів, що обліковуються на його балансі. На даному аукціоні за лотом № GL22N618879 виставлявся на продаж пул активів ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК», до якого включено права вимоги та майнові права за кредитними договорами, укладеними з суб`єктами господарювання та фізичними особами, до складу зазначеного Лоту №GL22N618879 серед активів ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК», зокрема, включено в тому числі і право вимоги за Кредитним договором № 04/14/11-КЛТ від 16.11.2011р. та додатковими угодами до нього; Іпотечним договором №04/14/101/11-КЛТ від 16.11.2011р.
Згідно Протоколу електронного аукціону №UA-ЕА-2020-08-20-000034-b від 28.08.2020р. переможцем електронних торгів визнано Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ДАТА ФІНАНС» (, надалі - новий кредитор).
09.09.2020 року між ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК» та ТОВ «ФК «ДАТА ФІНАНС» укладено Договір про відступлення прав вимоги № 2304/К/1, за яким Банк відступає Новому кредитору право вимоги до позичальників, заставодавців (іпотекодавців), поручителів, фізичних осіб, фізичних осіб-підприємців, юридичних осіб та за дебіторською заборгованістю, які зазначені у додатку № 1 до цього договору, включаючи права вимоги до правонаступників боржників, спадкоємців боржників або інших осіб, до яких перейшли обов`язки боржників, за кредитними договорами (договорами про надання кредиту (овердрафту)), договорами поруки, договорами іпотеки (іпотечними договорами), договорами застави, договорами або контрактами, з урахуванням усіх змін, доповнень і додатків до них, іншими договорами, в тому числі за Кредитним договором № 04/14/11-КЛТ від 16.11.2011р. та додатковими угодами до нього.
Відповідно до пункту 4 Договору про відступлення прав вимоги №2304/К/1 від 09.09.2020 року, ТОВ «ФК «ДАТА ФІНАНС» сплачено ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК» грошові кошти у сумі 46 067 676 (сорок шість мільйонів шістдесят сім тисяч шістсот сімдесят шість) гривень 39 копійок, про що свідчить копія платіжного доручення ТОВ «ФК «ДАТА ФІНАНС» № 131 від 03.09.2020 року.
Відповідно до пункту 2 Договору про відступлення прав вимоги №2304/К/1 від 09.09.2020 року за цим договором Новий кредитор, але в будь-якому випадку не раніше моменту отримання Банком у повному обсязі коштів, відповідно до п. 4 цього договору набуває усі права кредитора за основними договорами, включаючи: право вимагати належного виконання боржниками зобов`язань за основними договорами, сплати боржниками грошових коштів, сплати процентів у розмірах, вказаних у додатку № 1 до цього договору, право вимагати сплати неустойок, пені, штрафів, передбачених основними договорами, право вимагати сплати сум, передбачених ст. 625 Цивільного кодексу України (індекс інфляції, 3% річних), право вимагати передачі предметів забезпечення в рахунок виконання зобов`язань за основними договорами, право вимагати застосування наслідків реституції при недійсності правочинів, право отримання коштів від реалізації заставного та іншого майна боржників, вимоги, які випливають з розірвання та/або визнання недійсними договорів із боржниками, права, що випливають із судових справ, у тому числі справ про банкрутство боржників, виконавчих проваджень щодо боржників, в тому числі щодо майна боржників, яке не було реалізоване на торгах та підлягатиме передачі стягувачу в погашення боргу після укладення цього договору, права вимоги за мировими угодами із боржниками, договорами з арбітражними керуючими боржників, охоронними організаціями, права участі в комітеті кредиторів боржників, тощо. Права кредитора за основними договорами переходять до Нового кредитора у повному обсязі та на умовах, які існують на момент відступлення права вимоги, за виключенням права на здійснення договірного списання коштів з рахунку/рахунків боржників, що надане Банку відповідно до умов основних договорів.
18.09.2020 року між ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК» та ТОВ «ФК «ДАТА ФІНАНС» укладено Договір відступлення права вимоги за іпотечними договорами, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_12 та зареєстрованого у реєстрі за №1105, за яким на умовах Договору, Договору №2304/К/1 про відступлення права вимоги від 09.09.2020р. та на підставі Протоколу відкритих торгів (аукціону) №UA-ЕА-2020-08-20-000034-b від 28.08.2020 року Банк відступає Новому кредитору право вимоги до Іпотекодавців, зазначених у Додатку №1 до цього Договору, включаючи право вимоги до правонаступників Іпотекодавців, спадкоємців або інших осіб, до яких перейшли обов`язки Іпотекодавців, або які зобов`язані виконати обов`язки Іпотекодавців, за іпотечними договорами, з урахуваннях усіх змін, доповнень та додатків до них, згідно реєстру у Додатку №1 до Договору, в тому числі за Іпотечним договором № 04/14/11-КЛТ від 16.11.2011р.
06.10.2020р. ТОВ «ФК «Дата Фінанс» направило на адресу ТОВ «Торгівля 2018» повідомлення № 0922/17 від 06.10.2020р. щодо відступлення прав за Кредитними договорами № 04/09/11-КЛТ від 18.08.2011р. та № 04/14/11-КЛТ від 16.11.2011р.
12.11.2020 року між ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК» та ТОВ «ФК «ДАТА ФІНАНС» укладена Додаткова угода № 4 до Договору про відступлення права вимоги за іпотечними договорами посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_12 та зареєстрованого у реєстрі за № 1331, сторони домовилися доповнити Додаток № 1 до Договору відступлення права вимоги за іпотечними договорами від 18.09.2020р., з усіма додатковими угодами до нього, укладеного між сторонами, посвідченого 18.09.2020р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_12 та зареєстрованого у реєстрі № 1105, рядками (пунктами) №№ 121-122.
Отже, на даний час право вимоги до ОСОБА_3 від ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК» перейшло до ТОВ «ФК «ДАТА ФІНАНС».
Як свідчить з витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іпотеки від 13.11.2020р. ТОВ «ФК «Дата Фінанс» є новим іпотекодержателем за Іпотечним договором № 04/14/101/11-КЛТ від 16.11.2011р.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку про задоволення вимог позивача в повному обсязі, оскільки матеріалами справи підтверджено прострочення погашення суми кредиту, процентів за користування кредитом.
Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 29.04.2021 року у справі № 904/3614/19звернуто стягнення на предмет іпотеки за Іпотечним договором № 04/14/101/11-КЛТ, що посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_7 за реєстровим номером 1320, власником якого є ОСОБА_3 (Ідентифікаційний номер платника податків: НОМЕР_1 ), а саме, на нерухоме майно: земельну ділянку площею 0,2684 га, що розташована на території АДРЕСА_2 (чотири). Цільове призначення земельної ділянки - обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, кадастровий :03:217:0054, шляхом продажу з прилюдних торгів в межах процедури виконавчого провадження за ціною, яка буде визначена на рівні, не нижчому за звичайні ціни на такий вид майна на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності або незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

Центральний апеляційний господарський суд постановою від 27.07.2021 рішення суду першої інстанції скасував та ухвалив нове рішення, яким відмовив у задоволенні позову.
Постановою Верховного суду від 13.10.2021 року касаційну скаргу ОСОБА_3 залишено без задоволення. Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Дата Фінанс" задоволено. Постанову Центрального апеляційного господарського суду від 27.07.2021 у справі №904/3614/19 скасовано. Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 29.04.2021 у справі №904/3614/19 залишено без змін.

Законодавство, яке застосовується при вирішенні скарги
Пунктом 1 частини 1 статті 303 КПК України встановлено, що на досудовому провадженні може бути оскаржена, в тому числі, бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 214 КПК України слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань. Слідчий, який здійснюватиме досудове розслідування, визначається керівником органу досудового розслідування, а дізнавач - керівником органу дізнання, а в разі відсутності підрозділу дізнання - керівником органу досудового розслідування.

Згідно ч. 5 ст. 214 КПК України до ЄРДР має бути внесено короткий виклад обставин про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела.
Підставами вважати заяву такою, що містить відомості про злочин, є наявність в ній об`єктивних даних, які дійсно свідчать про ознаки злочину. Якщо у заяві чи повідомленні таких даних немає, то обставини, викладені в них не можуть вважатися такими, які мають бути обов`язковими для внесення до ЄРДР.
Отже, автоматичне внесення всіх заяв чи повідомлень про кримінальне правопорушення до ЄРДР не відповідає принципу процесуальної економії та негативно позначається на ефективності роботи слідчих.
Положення ст. 214 КПК України перебувають у взаємозв`язку з ч. 1 ст.2 КК України, згідно з якою підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом, і саме тому фактичні дані, які вказують на ознаки складу злочину кримінального правопорушення, мають бути критерієм внесення його до Єдиного реєстру досудових розслідувань.
Системний аналіз положень ст.ст.214, 303 КПК України, свідчить про те, що предметом судового контролю слідчого судді може бути лише бездіяльність слідчого чи прокурора щодо невнесення відомостей до ЄРДР після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, тобто саме заява чи повідомлення про кримінальне правопорушення є передумовою для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР та для початку досудового розслідування в кримінальному провадженні, і вказана заява чи повідомлення повинна містити достатні дані про наявність ознак кримінально-караного діяння.
Внесення відомостей до ЄРДР врегульовано Положенням про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення (затверджене наказом Офісу Генерального прокурора від 30.06.2020 № 298). Згідно з пунктом 1 глави 2 розділу I цього Положення, до реєстру вносяться відомості про короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела; попередню правову кваліфікацію кримінального правопорушення із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що узгоджується з вимогами п. 4 ч. 5 ст. 214 КПК України.
Аналіз вищезазначених положень закону дає підстави для висновку, що реєстрації в Єдиному реєстрі досудових розслідувань підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті, які містять достатні відомості про кримінальне правопорушення та можуть об`єктивно свідчити про вчинення особою такого кримінального правопорушення для того, щоб технічно внести дані відомості до відповідних розділів реєстру. Це слугує гарантією для кожної особи від необґрунтованого обвинувачення та процесуального примусу.
Так, підставами вважати заяву чи повідомлення саме про кримінальне правопорушення є наявність в таких заявах або повідомленнях об`єктивних даних, які дійсно свідчать про ознаки конкретного кримінального правопорушення. Такими даними є фактичне існування доказів, що підтверджують реальність конкретної події кримінального характеру. Якщо у заявах чи повідомленнях таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, які мають бути обов`язково внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Отже, відповідній реєстрації підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті, які мають достатні відомості про кримінальне правопорушення.
Підставами вважати заяву чи повідомлення саме про вчинення злочину є наявність в таких заявах або повідомленнях об`єктивних даних, які дійсно свідчать про ознаки злочину, що підтверджують реальність конкретної події злочину (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину). При цьому реальність конкретної події злочину має визначатись наявністю об`єктивних даних, що свідчать про ознаки об`єктивної сторони злочину, тобто даних про наявність суспільно небезпечного діяння для злочинів з формальним складом та, додатково, даних про наслідки - для злочинів з матеріальним складом.
На такий обов`язок слідчого, прокурора вказують вимоги ч. ч. 3, 4 та 5 ст. 214 КПК України, згідно з якими, до Єдиного реєстру досудових розслідувань вносяться відомості про кримінальне правопорушення, вимагається короткий виклад обставин, які свідчать про вчинення саме кримінального правопорушення, його попередню правову кваліфікацію із зазначенням статті (частин статті) закону України про кримінальну відповідальність, тобто Кримінального кодексу, зміст повідомлення слідчим прокурора про підставу початку досудового розслідування.

Положення ст. 214 КПК України, перебувають у взаємозв`язку з ч. 1 ст. 2 КК України, згідно з якою підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом, і саме тому фактичні дані, які вказують на ознаки складу злочину - кримінального правопорушення, мають бути критерієм внесення його до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Відтак, не будь-яка заява є підставою для внесення відомостей до ЄРДР, а лише та заява, яка містить фактичні дані які підтверджують факт вчинення кримінального правопорушення. Всі інші заяви, після їх надходження до ОВС, підлягають розгляду останнім згідно із Законом, яким не є Закон про кримінальну відповідальність.
Згідно ч.1 ст.11 КК України кримінальним правопорушенням є передбачене цим Кодексом суспільно небезпечне винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб`єктом кримінального правопорушення.
В даному контексті варто враховувати, що основним складовим елементом об`єктивної сторони будь-якого злочину є його суспільна небезпечність. Злочин серед інших правопорушень характеризується найвищим ступенем суспільної небезпечності і саме це дозволяє відмежовувати його від близьких за об`єктивними і суб`єктивними ознаками інших правопорушень (адміністративних, дисциплінарних та інших).
Розгляд скарг на бездіяльність, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення в порядку п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України, обумовлює необхідність дослідження самої заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення на предмет того, чи може воно бути підставою для початку кримінального провадження.
В іншому випадку слідчий суддя виконував би абсолютно формальну функцію судового примусу уповноважених осіб вносити до реєстру всі без виключення заяви і повідомлення, які ними отримуються.
Аналізуючи наведені норми, слідчий суддя приходить до висновку про обов`язок внесення до ЄРДР лише тих відомостей, що можуть свідчити про вчинення злочину або кримінального проступку.
Враховуючи вищевикладене, підставами вважати заяву чи повідомлення саме про кримінальне правопорушення, є наявність в такій заяві або повідомленні об`єктивних даних, які дійсно свідчать про ознаки кримінального правопорушення за КК України. Відповідно, такими даними є фактичне існування доказів, що підтверджують реальність конкретної події злочину (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину). Якщо у заяві чи повідомленні таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, що мають бути обов`язково внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань.
Відповідно до ст. 11 КК України злочином є передбачене цим Кодексом суспільно небезпечне винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб`єктом злочину. Не є злочином дія або бездіяльність, яка хоча формально і містить ознаки будь-якого діяння, передбаченого цим Кодексом, але через малозначність не становить суспільної небезпеки, тобто не заподіяла і не могла заподіяти істотної шкоди фізичній чи юридичній особі, суспільству або державі.
Відповідно до пункту 36 Постанови Великої Палати Верховного Суду від 30 січня 2019 року у справі № 818/1526/18 звернуто увагу, що у межах процедури оскарження бездіяльності слідчого щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви, слідчий суддя з`ясовує обставини та мотиви, з яких слідчий або прокурор дійшов висновку про відсутність підстав для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, чим саме обґрунтоване невнесення відповідних відомостей до ЄРДР, та вирішує питання про наявність або відсутність правових підстав для зобов`язання слідчого або прокурора внести інформацію про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

Висновки.
На думку слідчого судді, у даному випадку за своїм змістом та суттю заява про вчинення кримінального правопорушення не є заявою про кримінальне правопорушення, оскільки не містить даних, обставин та відомостей, які можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення. В ній наводяться власні міркування, які ґрунтуються на домислах Заявника, побудованих лише на власних переконаннях щодо незгоди з діями продавця ОСОБА_6 та нотаріуса ОСОБА_5 під час укладання договорів купівлі-продажу об`єктів нерухомого майна: будівель та споруд і земельної ділянки, що мало місце 12.07.2016 року.

Доводи скаржниці характеризуються її особистою оцінкою щодо незгоди з укладеними нею договорами і подальшим зверненням стягнення на предмет іпотеки і ґрунтуються лише на припущеннях щодо можливої наявності складу кримінального правопорушення під час укладання договорів від 12.07.2016 року, а тому не відповідають вимогам ст. 214 КПК України.
Так, скаржниця стверджує, що після укладання договорів від 12.07.2016 року право власності на будівлі і споруди, а також на земельну ділянку вона не отримала, оскільки відповідно до Іпотечного договору № 04/14/101/11-КЛТ від 16.11.2011 року, який посвідчений приватним нотаріусом ДМНО ОСОБА_7 за реєстровим номером 1320, перебували під обтяженням, а саме іпотекою.

Однак, як встановлено господарським судом, після скасування записів про обтяження майна земельна ділянка перейшла у власність ОСОБА_3 (Іпотекодавець). 12.07.2016р. в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно зареєстровано право власності (номер запису про право власності 15368513) ОСОБА_3 на предмет іпотеки (земельна ділянка площею 0,2684 га, розташована території АДРЕСА_1 , кадастровий номер :03:217:0054, реєстраційний номер об`єкта нерухомою 01) на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу ОСОБА_5 12.07.2016р. № 755.
При цьому статус іпотекодавця поширюється на ОСОБА_3 щодо іпотеки земельної ділянки площею 0,2684 га, яка розташована па території АДРЕСА_1 , кадастровий номер :03:217:0054.
На думку слідчого судді, скарга подана ОСОБА_3 за подіями, які відбулися 12.07.2016 року, саме у зв`язку із зверненням господарським судом стягнення на предмет іпотеки за Іпотечним договором № 04/14/101/11-КЛТ, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_7 за реєстровим номером 1320, власником якого є ОСОБА_3 , а саме, на нерухоме майно: земельну ділянку площею 0,2684 га, що розташована на території АДРЕСА_2 .

Її доводи, про неотримання нею права власності на нерухоме майно спростовуються вищевказаним рішенням господарського суду.

При цьому відповідно до ч. 4 ст.75 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Також слід зазначити, що посилання скаржниці на те, що відмова у прийнятті та реєстрації заяви про кримінальне правопорушення не допускається, не є підставою для обов`язкового внесення відомостей до ЄРДР, якщо така заява не відповідає вимогам кримінально-процесуального законодавства, оскільки ця норма законодавства стосується лише процедури прийняття такої заяви.
Отже, згідно наведених вище норм законодавства, при вирішенні заяви ОСОБА_3 про внесення відомостей до ЄРДР уповноваженою особою Дніпропетровської обласної прокуратури не порушено вимог кримінального процесуального законодавства, що регламентують порядок розгляду заяв та повідомлень про кримінальні правопорушення.
Відповідно до вимог ст. 307 КПК України, за результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого слідчим суддею постановляється ухвала про скасування рішення слідчого, зобов`язання припинити дію, зобов`язання вчинити певну дію, відмову у задоволенні скарги.
Таким чином, слідчий суддя в задоволенні скарги відмовляє за її необґрунтованістю та безпідставністю.
Керуючись ст. ст. 214, 303, 306, 307, 309 КПК України, слідчий суддя -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні скарги ОСОБА_3 на бездіяльність уповноваженої особи Дніпропетровської обласної прокуратури щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою від 18.02.2022 року - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її вручення учасникам провадження.

Слідчий суддя ОСОБА_1