КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 жовтня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3
при секретарі судового засідання ОСОБА_4 о
за участю:
прокурора ОСОБА_5
обвинуваченого ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві кримінальне провадження №0000120 по обвинуваченню

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, уродженця с. Теплівка, Пирятинського району, Полтавської області, громадянина України, офіційно не працюючого, маючого на утриманні неповнолітню дитину, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого,

- 11 грудня 2020 року Дарницьким районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України на один рік позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком один рік.;

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч 1 ст. 185 КК України, за апеляційними скаргами прокурора у кримінальному провадженні прокурора Оболонської окружної прокуратури м. Києва та першого заступника керівника Київської міської прокуратури на вирок Оболонського районного суду м. Києва від 01 березня 2021 року

в с т а н о в и л а:

Вироком Оболонського районного суду м. Києва від 01 березня 2021 року ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 185 КК України та призначено покарання у виді обмеження волі строком на один рік. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України ОСОБА_6 призначено покарання за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання покарань, яке призначено йому за цим вироком та покарання призначеного за вироком Дарницького районного суду м. Києва від 11 грудня 2020 року, у виді одного року трьох місяців обмеження волі. На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_6 від призначеного покарання звільнено з випробуванням з іспитовим строком один рік шість місяців.

По справі вирішено питання щодо речових доказів.

Суд визнав доведеним, що 09 липня 2020 року, близько 19 години 35 хвилин ОСОБА_6 , знаходився у приміщенні супермаркету «Сільпо», що розташований за адресою: м. Київ, пр. Г. Сталінграда, 27-Б, де у нього виник умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна. Реалізуючи свій умисел, у вказаний день, час та місці, переконавшись, що за його діями ніхто зі сторонніх осіб не спостерігає, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою власного збагачення, шляхом вільного доступу, таємно викрав з торгівельних полиць товар, який належний TOB «СІЛЬПО- ФУД», а саме: свинячий ошийок без кістки вагою 2,68 кг загальною вартістю 343 гривні 93 копійки (без урахування ПДВ), телятину задня частина вагою 2,038 кг. загальною вартістю 329 гривень 48 копійки (без урахування ПДВ), а всього на загальну суму 673 грн. 41 коп. (без урахування ПДВ), які поклав у свій рюкзак. Продовжуючи свої дії, ОСОБА_6 пройшов лінію кас, умисно не розрахувався за вище вказаний товар, направився до виходу з магазину, однак свій умисел до кінця не довів з причин, які не залежали від його волі, оскільки був зупинений працівником охорони вказаного супермаркету.
Таким чином, ОСОБА_6 , своїми умисними діями, які виразилися у закінченому замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинив кримінальний проступок, передбачений ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України.

В апеляційних скаргах прокурор у кримінальному провадженні та перший заступник керівника Київської міської прокуратури, не оспорюючи фактичних обставин справи та кваліфікацію дій обвинуваченого, просять вирок суду скасувати в частині призначеного покарання та постановити новий, яким призначити ОСОБА_6 покарання за ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 185 КК України у виді обмеження волі строком на один рік. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом часткового складання покарань, з урахуванням покарання призначеного вироком Дарницького районного суду м. Києва від 11 грудня 2020 року, призначити остаточне покарання у виді одного року трьох місяців обмеження волі. На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_6 від призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком один рік шість місяців та покласти на ОСОБА_6 відповідно до ст. 76 КК України обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації в орган з питань пробації, не виїжджати за межі України без дозволу уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з пробації про зміну місця роботи, навчання, проживання.
Згідно доводів поданих апеляційних скарг, суд першої інстанції при застосуванні стосовно ОСОБА_6 положень ст. 75 КК України та звільненні його від відбування покарання з випробуванням не правильно застосував закон України про кримінальну відповідальність, а саме не поклав на обвинуваченого обов`язки, передбачені ст. 76 КК України.

В наслідок такої помилки суд першої інстанції незаконного покращив становище обвинуваченого та зменшив обов`язковий для всіх засуджених перелік підстав скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Заслухавши доповідь судді, прокурора, який підтримав подані апеляційні скарги і просив їх задовольнити, обвинуваченого, який не заперечував проти їх задоволення, провівши судові дебати, надавши обвинуваченому останнє слово, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що вони підлягають задоволенню з наступних підстав.

Вироком суду визнано доведеним, що ОСОБА_6 , своїми умисними діями, які виразилися у закінченому замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинив кримінальний проступок, передбачений ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 185 КК України, за наступних обставин.

09 липня 2020 року, близько 19 години 35 хвилин ОСОБА_6 , знаходився у приміщенні супермаркету «Сільпо», що розташований за адресою: м. Київ, пр. Г. Сталінграда, 27-Б, де у нього виник умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна. Реалізуючи свій умисел, у вказаний день, час та місці, переконавшись, що за його діями ніхто зі сторонніх осіб не спостерігає, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою власного збагачення, шляхом вільного доступу, таємно викрав з торгівельних полиць товар, який належний TOB «СІЛЬПО- ФУД», а саме: свинячий ошийок без кістки вагою 2,68 кг загальною вартістю 343 гривні 93 копійки (без урахування ПДВ), телятину задня частина вагою 2,038 кг. загальною вартістю 329 гривень 48 копійки (без урахування ПДВ), а всього на загальну суму 673 грн. 41 коп. (без урахування ПДВ), які поклав у свій рюкзак. Продовжуючи свої дії, ОСОБА_6 пройшов лінію кас, умисно не розрахувався за вище вказаний товар, направився до виходу з магазину, однак свій умисел до кінця не довів з причин, які не залежали від його волі, оскільки був зупинений працівником охорони вказаного супермаркету.
Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення за обставин, викладених у вироку, є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження і ніким з учасників судового провадження не оспорюються. Тому колегія суддів не переглядає їх відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України.

За встановлених судом фактичних обставин кваліфікація дій ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 185 КК України - є вірною.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону колегія суддів не вбачає.
При призначенні ОСОБА_6 покарання суд першої інстанції урахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального проступку, особу винного, який хоча і є раніше судимим, проте на наркологічному та психіатричному обліках не перебуває, за місцем проживання характеризується позитивно, має на утриманні малолітню дитину, а також обставину, що пом`якшує покарання - щире каяття, та відсутність обставин, які обтяжують покарання, і правильно призначив йому покарання на підставі ч. 4 ст. 70 КК України, у виді одного року трьох місяців обмеження волі і на підставі ст. 75 КК України звільнив останнього від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю один рік шість місяців, з чим погоджується і сторона обвинувачення.

Разом з тим, доводи апелянтів з приводу того, що звільняючи обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням, суд першої інстанції не поклав на ОСОБА_6 обов`язки визначені ст. 76 КК України, заслуговують на увагу.

Відповідно до ч. 3 ст. 75 КК України, у випадках, передбачених частинами першою, другою цієї статті, суд ухвалює звільнити засудженого від відбування призначеного покарання, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

Згідно ч. 1 ст. 76 КК України, у разі звільнення від відбування покарання з випробуванням суд покладає на засудженого такі обов`язки:
1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Також, ч. 3 ст. 76 КК України передбачено, що на осіб, звільнених від відбування покарання з випробуванням, суд може додатково покласти такі обов`язки:
1) попросити публічно або в іншій формі пробачення у потерпілого;
2) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;
3) працевлаштуватися або за направленням уповноваженого органу з питань пробації звернутися до органів державної служби зайнятості для реєстрації як безробітного та працевлаштуватися, якщо йому буде запропоновано відповідну посаду (роботу);
4) виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою;
5) пройти курс лікування від розладів психіки та поведінки внаслідок вживання психоактивних речовин або захворювання, що становить небезпеку для здоров`я інших осіб;
6) дотримуватися встановлених судом вимог щодо вчинення певних дій, обмеження спілкування, пересування та проведення дозвілля.
Однак, судом першої інстанції вказаних вимог закону не дотримано, оскільки звільняючи ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням суд не поклав на обвинуваченого обов`язки, як того вимагає ст. 76 КК України.

З огляду на викладене, наведені в апеляційних скаргах прокурора у кримінальному провадженні прокурора Оболонської окружної прокуратури м. Києва та першого заступника керівника Київської міської прокуратури доводи щодо неправильного застосування судом першої інстанції закону України про кримінальну відповідальність, є обґрунтованими.

Тому, в даному випадку, вище зазначені обставини, відповідно до вимог ст.ст.414, 420 КПК України, є підставою для скасування вироку суду першої інстанції в частині призначеного покарання та ухвалення нового вироку судом апеляційної інстанції, яким слід призначити ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 185 КК України покарання у виді одного року обмеження волі. Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України, шляхом часткового складання покарань призначених за цим вироком та вироком Дарницького районного суду м. Києва від 11 грудня 2020 року, призначити ОСОБА_6 остаточне покарання у виді одного року трьох місяців обмеження волі. На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю один рік шість місяців.
Відповідно до ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_6 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженими органами з питань пробації;

У зв`язку з цим апеляційні скарги прокурора у кримінальному провадженні прокурора Оболонської окружної прокуратури м. Києва та першого заступника керівника Київської міської прокуратури підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 374, 404, 407, 420 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

апеляційні скарги прокурора у кримінальному провадженні прокурора Оболонської окружної прокуратури м. Києва та першого заступника керівника Київської міської прокуратури, задовольнити.
Вирок Оболонського районного суду м. Києва від 01 березня 2021 року яким ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 185 КК України, скасувати в частині призначеного покарання.

Призначити ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 185 КК України покарання у виді одного року обмеження волі.
Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України, шляхом часткового складання покарань, яке призначене ОСОБА_6 за цим вироком та покарання, призначене за вироком Дарницького районного суду м. Києва від 11 грудня 2020 року, призначити обвинуваченому остаточне покарання у виді одного року трьох місяців позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку тривалістю в один рік шість місяців не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки, передбачені ст. 76 КК України:
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи;
- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженими органами з питань пробації;
В решті вирок суду залишити без зміни.
Вирок апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржений в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня його проголошення.

Судді:

_____________________ _____________________ ___________________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3