06.09.2021
Справа № 331/4835/21
Провадження № 1-кп/331/559/2021
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
06 вересня 2021 р. м.Запоріжжя
Жовтневий районний суд м.Запоріжжя у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
уродженки м.Запоріжжя, циганки, громадянки України, освіта початкова,
не працюючої, незаміжньої, яка зареєстрована в
АДРЕСА_1 , та проживає в АДРЕСА_2 , раніше не
засудженої,
-у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.309 ч.1 КК України,
15 липня 2021 р., приблизно о 22 год. 40 хв., ОСОБА_4 , маючи умисел на незаконне придбання та зберігання наркотичного засобу без мети збуту, діючи всупереч вимогам ст.ст.13, 14 Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про обіг в Україні наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів» № 863 від 08.07.1999 р. та ст.2 Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживання ними» № 62/95-ВР від 15.02.1995 р., знаходячись біля будинку № 43 по пр.Соборному в м.Запоріжжі, знайшла на землі один полімерний згорток із кристалічною речовиною білого кольору, дослідивши який, зрозуміла, що в пакеті знаходиться наркотичний засіб - метадон, обіг якого обмежений, після чого поклала згорток із наркотичним засобом до свого гаманця, таким чином незаконно придбала шляхом привласнення знайденого наркотичний засіб, та стала незаконно зберігати його при собі без мети збуту.
Обвинувальний акт відносно ОСОБА_4 в порядку ст. 302 КПК України надійшов
до суду з клопотанням прокурора Вознесенівської окружної прокуратури м.Запоріжжя ОСОБА_5 про його розгляд у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні.
Зі змісту заяви обвинуваченої ОСОБА_4 , яка була складена в присутності захисника адвоката ОСОБА_6 , вбачається, що обвинувачена беззаперечно визнає свою винуватість у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення, а саме в незаконному придбанні та зберіганні наркотичного засобу без мети збуту, погоджується із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлена з обмеженням права апеляційного оскарження згідно з ч.2 ст.302 КПК України, надала свою згоду на розгляд обвинувального акта без її участі у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні.
Відповідно до ч.2 ст.381 КПК України суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта.
Вивчивши обвинувальний акт та додані до нього матеріали кримінального провадження в їх сукупності, перевіривши встановлені органом дізнання обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження, суд приходить до висновку, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні нею кримінального правопорушення (проступку) знайшла своє підтвердження.
Дії обвинуваченої ОСОБА_4 суд кваліфікує за ст.309 ч.1 КК України за ознаками незаконного придбання та зберігання наркотичного засобу без мети збуту.
Суд при призначенні покарання має враховувати дані про особу обвинуваченої, наявність
обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання, та вимоги ч.2 ст.50 КК України, якою перед-бачено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобі-гання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи та попередження нових злочинів.
Обставинами, що пом`якшують покарання, передбачені ст.66 КК України, є: визнання вини та щире каяття.
Обставини, які обтяжують покарання, передбачені ст.67 КК України, відсутні.
При призначенні покарання обвинуваченій, суд керується поняттям судової дискреції (судового розсуду) у кримінальному судочинстві, яка охоплює повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, та інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винної, справедливості й достатності обраного покарання.
Відповідно до матеріалів кримінального провадження обвинувачена має двох малолітніх дітей: донька ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та син ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Санкцією ч.1 статті 309 КК України передбачені такі види покарань: штраф від однієї тисячі до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, виправні роботи на строк до двох років, арешт на строк до шести місяців, обмеження волі на строк до п`яти років.
Частиною першою статті 69 КК України встановлено, що за вчинення кримінального правопорушення, за яке передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, суд з підстав, передбачених цією частиною, може призначити основне покарання у виді штрафу, розмір якого не більше ніж на чверть нижчий від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу.
Частиною 1 статті 57 КК України передбачено, що покарання у виді виправних робіт вста-новлюється на строк від шести місяців до двох років і відбувається за місцем роботи засудженого.
Відповідно до вимог КК України покарання у вигляді арешту (ч.3 ст.60 КК України)
арешт не застосовується до жінок, які мають дітей віком до семи років; обмеження волі (ст.61 ч.3 КК) не може бути застосоване до жінок, що мають дітей віком до чотирнадцяти років.
Відповідно до п.8 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» № 7 від 24.10.2003 р. (зі змінами і доповненнями) суд не вправі перейти до більш м`якого виду покарання у випадках, коли санкцією закону, за яким засуджується особа, передбачено лише такі покарання, які з огляду на її вік чи стан не можуть бути до неї застосовані. В таких випадках суд, за наявності до того підстав, повинен закрити справу і звільнити особу від кримінальної відповідальності або постановити обвинувальний вирок і звільнити засудженого від покарання.
При визначенні міри покарання обвинуваченій ОСОБА_4 , суд враховує ступінь тяж-кості вчиненого кримінального правопорушення (проступку), об`єм обвинувачення, обставини, що пом`якшують покарання, особу винної, яка раніше не була засудженою, на обліку в спеціальних медичних закладах не перебуває, має постійне місце проживання, має на утриманні двох малолітніх дітей.
Частиною 2 статті 53 КК України визначено, що розмір штрафу визначається судом залежно від тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та з урахуванням майнового стану винного в межах від тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Враховуючи наявність кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, а саме вчинення кримінального прос-тупку, з урахуванням особи винної, яка вперше притягується до кримінальної відповідальності, не працевлаштована, її сімейний та майновий стан, відсутність джерела доходу, неможливість призна-чення інших видів покарання, суд дійшов висновку про можливість призначення обвинуваченій покарання у вигляді штрафу із застосуванням положень ст.69 КК України в розмірі нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті 309 ч.1 КК України, а саме в розмірі 50неопо-датковуваних мінімумів доходів громадян.
Речові докази відповідно до вимог ст. 100 КПК України:
По справі є судові витрати за проведення судової експертизи. Враховуючи, що суду не надано розрахунку в частині витратних матеріалів, суд позбавлений можливості визначити розмір судових витрат, що підлягають стягненню з обвинуваченого, оскільки оплата праці експерта здійснюється за рахунок державного бюджету.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 не обирався.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст.368, 370, 373, 374, 381-382 КПК України, суд
з а с у д и в:
Визнати ОСОБА_9 винною у вчиненні кримінального правопо-рушення, передбаченого ст.309 ч.1 КК України, та призначити їй покарання із застосуванням ст.69 КК України у вигляді штрафу в розмірі 50неоподатковуваних мінімумів доходів громадян у сумі 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень у дохід держави.
Міру запобіжного заходу до набрання вироком законної сили відносно ОСОБА_4 не обирати.
Речові докази по справі відповідно до ст.100 КПК України:
Вирок набуває законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Запорізького апеляційного суду через Жовтневий районний суд м.Запоріжжя протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статтями 381 та 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини. Якщо вирок було ухвалено без виклику особи, яка його оскаржує, в порядку, передбаченому статтею 382 цього Кодексу, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.
Відповідно до ч.4 ст.382 КПК України, копію вироку за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Суддя ОСОБА_10