Справа № 466/378/22 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/126/22 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 лютого 2022 року колегія суддів Судової палати у кримінальних справах Львівського апеляційного суду у складі:

Головуючої судді ОСОБА_2 ,

Суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у закритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 подану в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова від 26 січня 2022 року, про продовження строку запобіжного заходу,-

встановила:

даною ухвалою задоволено клопотання прокурора про продовження міри запобіжного заходу. Продовжено обвинуваченому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дію запобіжного заходу у виді тримання під вартою на строк 60 днів без визначення застави з 28 січня 2022 року до 28 березня 2022 року включно. Строк дії ухвали з 28 січня 2022 року до 28 березня 2022 року включно.
Мотивуючи своє рішення, суд першої інстанції, зокрема, вказав, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчинені умисного нетяжкого злочину, санкція статті якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до п`яти років. Суд вважав, що продовжують існувати ризики можливого переховування обвинуваченого від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності в разі доведення його винуватості у скоєному, ризики його незаконного впливу на потерпілу, яка є особою похилого віку, та свідків у даному кримінальному провадженні, які ще судом не допитувалися, ризики перешкоджання встановленню істини по справі іншим чином. Вирішуючи заявлене клопотання, суд врахував особу обвинуваченого ОСОБА_7 . Крім цього, судом зазначено, що тримання обвинуваченого під вартою є єдиним, виключним і достатнім запобіжним заходом, який зможе забезпечити належну його процесуальну поведінку. Застосування більш м`яких ніж тримання під вартою запобіжних заходів не зможе забезпечити належної процесуальної поведінки обвинуваченого, запобігти існуючим ризикам.
На вказану ухвалу адвокат ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу в якій просить оскаржувану ухвалу скасувати, постановити нову ухвалу, якою обрати ОСОБА_7 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, за адресою АДРЕСА_1 та покласти обов`язки, передбачені п.п. 1, 2, 3, 8, 9 ч. 5 ст. 194 КПК України.

В обґрунтування вказує, що з огляду на наявні в матеріалах провадження дані які характеризують його підзахисного, його майновий стан, стійкі соціальні зв`язки, відсутність судимостей або притягнення до кримінальної відповідальності, а також імперативну норму закону, а саме, те що норми процесуального закону містять спеціальні умови за яких може бути застосовано запобіжний захід у вигляді тримання піл вартою, до осіб які підозрюються у вчинення середньої тяжкості злочинів, а саме: до раніше не судимої особи, яка підозрюється чи обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`яти років. - виключно у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що перебуваючи на волі, ця особа переховувалася від органу досудового розслідування чи сулу, перешкоджала кримінальному провадженню або їй повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину, вважає, що до ОСОБА_7 , може бути застосований інший запобіжний захід, який би був не пов`язаний з триманням під вартою.

Апелянт вважає, що таким чином, суддя, при розгляді клопотання про продовження щодо обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не дотримався вимог кримінального процесуального закону та як свідчить оскаржувана ухвала, при прийнятті рішення щодо обрання підозрюваному запобіжного заходу, не врахував відсутність доказів на переховування підозрюваного, перешкоджання останнім кримінальному провадженню та висунення йому підозри у вчинені іншого злочину, що згідно з вимогами п. 3 ч. 2 ст. 183 КПК України вказувало на неможливість обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, що у відповідності до положень ст. 407, 409, 412 КПК України вказує на необхідність скасування ухвали.

Відповідно до ч. 4 ст. 422-1 КПК України розгляд апеляційної скарги на ухвалу суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, здійснюється без участі сторін кримінального провадження, крім випадків, якщо прокурор, обвинувачений, його захисник, заявив клопотання про розгляд апеляційної скарги за участю сторін.

Зважаючи на відсутність клопотань сторін кримінального провадження про розгляд апеляційної скарги за їх участі, колегія суддів вважає за можливе провести розгляд апеляційної скарги без участі сторін.

Заслухавши доповідь судді, обговоривши доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали клопотання, колегія суддів приходить до наступного.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право на справедливий суд, що включає, крім іншого, право на розгляд справи. Відповідні положення Конвенції знайшли своє втілення також у ст. 55 Конституція України, згідно з якою права і свободи людини і громадянина захищає суд; кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відповідно до ст.7 КПК України, зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, зокрема, право на доступ до правосуддя (п.14 ч.1 ст.7 КК України).

Порядок перевірки ухвал суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлених під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, передбачено ст. 422-1 КПК України.

Відповідно до ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою ст.177 КПК України.

Як вбачається з представлених в апеляційний суд матеріалів, на розгляді у Шевченківському районному суді м. Львова перебуває кримінальне провадження №0000301 від 30.10.2021 року про обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.152 КК України.

На переконання колегії суддів, суд першої інстанції, задовольняючи клопотання прокурора та продовживши обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою, підставно зазначив, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчинені умисного нетяжкого злочину, санкція статті якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до п`яти років, те, що продовжують існувати ризики можливого переховування обвинуваченого від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності в разі доведення його винуватості у скоєному, ризики його незаконного впливу на потерпілу, яка є особою похилого віку, та свідків у даному кримінальному провадженні, які ще судом не допитувалися, ризики перешкоджання встановленню істини по справі іншим чином. При цьому, судом враховано особу обвинуваченого ОСОБА_7 та обґрунтовано зазначено, що тримання обвинуваченого під вартою є єдиним, виключним і достатнім запобіжним заходом, який зможе забезпечити належну його процесуальну поведінку. Застосування більш м`яких ніж тримання під вартою запобіжних заходів не зможе забезпечити належної процесуальної поведінки обвинуваченого, запобігти існуючим ризикам.
Так, на переконання колегії суддів, запобіжний захід з урахуванням його тривалості у співвідношенні із тяжкістю обвинувачення та наявної обґрунтованої підозри на даний час не виходить за межі розумного строку.

При цьому, апеляційним судом не отримано відомостей щодо комплексу обставин, які би переважили ризики передбачені ст.177 КПК України.
На думку колегії суддів ризики, встановлені стороною обвинувачення та судом, продовжують існувати.
У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
На переконання колегії суддів, підстави для зміни запобіжного заходу відсутні, а апелянтом не підтверджено, що більш м`які запобіжні заходи зможуть запобігти зазначеним ризикам, передбаченим ст.177 КПК України, та забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

Більше того, за встановлених обставин навіть запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту не є достатнім заходом, який би гарантував належну процесуальну поведінку обвинуваченого.
Крім того, колегія суддів вважає, що ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа, вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду.
Доводи апелянта правильних висновків суду першої інстанції не спростовують, є необґрунтованими і безпідставними.

За таких обставин, судом першої інстанції зроблено вірний висновок про те, що застосування іншого, більш м`якого запобіжного заходу, не буде достатнім для запобігання ризикам, зазначеним в ч.1 ст.177 КПК України.

Ухвала судді про продовження застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є обґрунтованою та вмотивованою й підстав для її скасування немає.
Таким чином, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги адвоката ОСОБА_8 .

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 422-1 КПК України, колегія суддів

постановила:

апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 захисника обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова від 26 січня 2022 року, якою продовжено обвинуваченому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дію запобіжного заходу у виді тримання під вартою на строк 60 днів без визначення застави з 28 січня 2022 року до 28 березня 2022 року включно. Строк дії ухвали з 28 січня 2022 року до 28 березня 2022 року включно без змін.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді :

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4