ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/135/22 Справа № 171/1124/21 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 січня 2022 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:
секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції),
захисника ОСОБА_8 (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000045 від 30 березня 2021 року, за апеляційною скаргою ОСОБА_7 на вирок Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 06 липня 2021 року щодо
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Усово-Тупик, Московської області, Російської Федерації, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
- 06.10.2011 вироком Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 186 ч. 1 ст. 70 КК України до покарання у виді 4 років 1 місяця позбавлення волі. Звільнений 04.01.2014 на підставі ухвали Тернівського районного суду м. Кривого Рогу умовно-достроково на невідбутий строк 1 рік 3 місяці 13 днів;
- 03.02.2021 вироком Апостолівського районного суду Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75, 76 КК України звільнений від відбуття покарання з іспитовим строком 2 роки,

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Токівське, Апостолівського району Дніпропетровської області, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
обвинувачених у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.297 КК України,
В С Т А Н О В И Л А:
Вироком Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 06 липня 2021 року ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 297 КК України, та призначено йому покарання у виді 4 років позбавлення волі. Керуючись ст.71 КК України, за сукупністю вироків, до покарання, призначеного за даним вироком, частково приєднано покарання за вироком Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 03 лютого 2021 року та остаточно призначено ОСОБА_7 покарання у вигляді 5 років позбавлення волі.
ОСОБА_9 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 297 КК України, та призначено йому покарання у виді 4 років позбавлення волі, від відбування якого звільнено на підставі ст. 75 КК України з випробуванням, встановивши іспитовий строк 2 роки та поклавши на нього обов`язки, передбачені ст. 76 КК України.

Згідно з обставинами, встановленими судом, ОСОБА_7 26.03.2021, приблизно о 06:00 годині, разом з ОСОБА_9 знаходився на центральному кладовищі, яке розташоване в с. Токівське, Криворізького району (колишній Апостолівський район), Дніпропетровської області, де побачили поруч з місцем поховання померлого ОСОБА_10 металеву лавку, яка вкопана в землю. В цей же день та час у ОСОБА_7 , за попередньою змовою групою осіб разом з ОСОБА_9 , виник єдиний злочинний умисел направлений на заволодіння металевими предметами з лавки, що знаходилась біля могили похованого ОСОБА_10
ОСОБА_7 26.03.2021, приблизно о 06:05 годині, за попередньою змовою групою осіб разом з ОСОБА_9 , реалізуючи свій єдиний злочинний умисел, направлений на незаконне заволодіння предметами, що знаходяться на могилі похованого ОСОБА_10 , усвідомлюючи, що за їхніми діями ніхто не спостерігає, перебуваючи на вищевказаному кладовищі, умисно, таємно, із корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, нехтуючи моральними засадами суспільства в частині поваги до померлих та місць їх поховання, за допомогою фізичної сили, витягнули металеву лавку, яка знаходилась поряд з могилою померлого, після чого продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел від`єднали дерев`яний верх лавки від металевої основи, яка складалася з металевих труб. Дерев`яний верх лавки залишили на місці та заволоділи металевими трубами в кількості 2 штук довжиною 1,5 м, діаметром 10 см, товщиною стінки 0,3 см вартістю 172,50 гривень за 1 шт., загальною вартістю 345 гривень, тим самим спричинили потерпілій ОСОБА_11 матеріальної шкоди на загальну суму 345 гривень.
Крім того, ОСОБА_7 27.03.2021, приблизно о 05:00 годині, разом з ОСОБА_9 знаходився на центральному кладовищі, яке розташоване в с. Токівське, Криворізького району (колишній Апостолівський район), Дніпропетровської області, де побачили поруч з місцем поховання померлої ОСОБА_12 металеву лавку та металевий стіл, які вкопані в землю. В цей же день та час у ОСОБА_7 , за попередньою змовою групою осіб разом з ОСОБА_9 , виник єдиний злочинний умисел направлений на заволодіння металевими предметами, що знаходилась біля могили похованої ОСОБА_12
ОСОБА_7 27.03.2021, приблизно о 05:10 годині, за попередньою змовою групою осіб разом з ОСОБА_9 , реалізуючи свій єдиний злочинний умисел, направлений на незаконне заволодіння предметами, що знаходяться на могилі похованої ОСОБА_12 , усвідомлюючи, що за їхніми діями ніхто не спостерігає, перебуваючи на вищевказаному кладовищі, умисно, таємно, повторно із корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, нехтуючи моральними засадами суспільства в частині поваги до померлих та місць їх поховання, за допомогою фізичної сили, від`єднали металевий верх від столу, який знаходився поряд з могилою померлої та після цього витягнули металеву лавку, яка знаходилась поряд з могилою померлої. Далі ОСОБА_7 разом з ОСОБА_9 продовжуючи реалізовувати свій єдиний злочинний умисел від`єднали дерев`яний верх лавки від металевої основи, яка складалася з металевих труб. Дерев`яний верх лавки залишили на місці та заволоділи металевими трубами в кількості 2 штук довжиною 1,5 м, діаметром 8 см, товщиною стінки 0,3 см вартістю 109,50 гривень за 1 шт., загальною вартістю 219 гривень та металевим верхом столу довжиною 0,8 м, шириною 0,8 см, товщиною 0,5 см вартістю 262,72 гривень, тим самим спричинили потерпілій ОСОБА_13 матеріальної шкоди на загальну суму 481,72 гривень.
Крім того, ОСОБА_7 28.03.2021, приблизно о 06:00 годині, разом з ОСОБА_9 знаходився на центральному кладовищі, яке розташоване в с. Токівське, Криворізького району (колишній Апостолівський район), Дніпропетровської області, де побачили поруч з місцем поховання померлої ОСОБА_14 металеву лавку, яка вкопана в землю. В цей же день та час у ОСОБА_7 , за попередньою змовою групою осіб разом з ОСОБА_9 , виник єдиний злочинний умисел направлений на заволодіння металевими предметами, що знаходилась біля могили похованої ОСОБА_14
ОСОБА_7 28.03.2021, приблизно о 06:05 годині, за попередньою змовою групою осіб разом з ОСОБА_9 , реалізуючи свій єдиний злочинний умисел, направлений на незаконне заволодіння предметами, що знаходяться на могилі похованої ОСОБА_14 , усвідомлюючи, що за їхніми діями ніхто не спостерігає, перебуваючи на вищевказаному кладовищі, умисно, таємно, повторно із корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, нехтуючи моральними засадами суспільства в частині поваги до померлих та місць їх поховання, за допомогою фізичної сили, витягнули металеву лавку, яка знаходилась поряд з могилою померлої, після чого продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел від`єднали дерев`яний верх лавки від металевої основи, яка складалася з металевих труб. Дерев`яний верх лавки залишили на місці та заволоділи металевими трубами в кількості 2 штук довжиною 1 м, діаметром 10 см, товщиною стінки 0,3 см вартістю 115 гривень за 1 шт., загальною вартістю 230 гривень, тим самим спричинили потерпілому ОСОБА_15 матеріальної шкоди на загальну суму 230 гривень.
Крім того, ОСОБА_7 29.03.2021, приблизно о 06:00 годині, разом з ОСОБА_9 знаходився на центральному кладовищі, яке розташоване в с. Токівське, Криворізького району (колишній Апостолівський район), Дніпропетровської області, де побачили поруч з місцем поховання померлого ОСОБА_16 металеву лавку, яка вкопана в землю. В цей же день та час у ОСОБА_7 , за попередньою змовою групою осіб разом з ОСОБА_9 , виник єдиний злочинний умисел направлений на заволодіння металевими предметами, що знаходилась біля могили похованого ОСОБА_16
ОСОБА_7 29.03.2021, приблизно о 06:05 годині, за попередньою змовою групою осіб разом з ОСОБА_9 , реалізуючи свій єдиний злочинний умисел, направлений на незаконне заволодіння предметами, що знаходяться на могилі похованого ОСОБА_16 , усвідомлюючи, що за їхніми діями ніхто не спостерігає, перебуваючи на вищевказаному кладовищі, умисно, таємно, повторно із корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, нехтуючи моральними засадами суспільства в частині поваги до померлих та місць їх поховання, за допомогою фізичної сили, витягнули металеву лавку, яка знаходилась поряд з могилою померлого, після чого продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел від`єднали дерев`яний верх лавки від металевої основи, яка складалася з металевих труб та кутників. Дерев`яний верх лавки залишили на місці та заволоділи металевими трубами в кількості 2 штук довжиною 1,2 м, діаметром 8 см, товщиною стінки 0,3 см вартістю 87,60 гривень за 1 шт., загальною вартістю 175,20 гривень, металевими кутниками в кількості 2 штук довжиною 1,4 м, шириною 3х3 см, товщиною 0,3 см вартістю 29,40 гривень за одну штуку, загальною вартістю 58,80 гривень та металевими кутниками в кількості 2 штук довжиною 0,4 м, шириною 3х3 см, товщиною 0,3 см вартістю 8,40 гривень за одну штуку, загальною вартістю 16,80 гривень, тим самим спричинили потерпілій ОСОБА_17 матеріальної шкоди на загальну суму 250,80 гривень.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 просить зменшити строк призначеного йому покарання.
ОСОБА_7 зазначає, що суд не надав оцінки тим обставинам, що він активно сприяв розкриттю злочину, має на утриманні 3 малолітніх дітей, відомості про яких надані суду не були, неофіційно працевлаштований. Разом із цим, суд помилково врахував його негативну характеристику, яка не відповідає дійсності та неправильно встановив дані про його освіту та громадянство. ОСОБА_7 зазначає, що за місцем проживання та роботи характеризується позитивно, потерпілі не мають до нього претензій, у зв`язку зі станом здоров`я, а він не був організатором злочину та лише піддався впливу інших осіб.

Заслухавши суддю-доповідача, обвинуваченого та захисника, які апеляційну скаргу підтримали, прокурора, який проти задоволення апеляційної скарги заперечував та просив вирок залишити без змін, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до таких висновків.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає вирок суду в межах апеляційної скарги.
Як вбачається з апеляційної скарги, висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_7 та ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованого їм кримінального правопорушення, за обставин, встановлених судом та викладених у вироку, та кваліфікація дій останніх учасниками провадження не оскаржуються, а тому апеляційним судом не переглядаються.
Водночас, вирок оскаржує лише обвинувачений ОСОБА_7 та виключно з підстав невідповідності призначеного йому покарання ступеню тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення та його особі.
За таких обставин колегія суддів переглядає вирок лише щодо ОСОБА_7 .
Порушень кримінального процесуального закону під час встановлення фактичних обставин кримінального провадження, які могли б істотно вплинути на висновки суду про винуватість обвинуваченого та на кваліфікацію його дій, колегією суддів не встановлено.
Вирішуючи питання про правильність застосування закону України про кримінальну відповідальність та відповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості вчиненого злочину і особі обвинуваченого ОСОБА_7 , колегія суддів зазначає наступне.
Згідно з вимогами ст. 50 КК України, покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи, яка вчинила злочин, та попередження вчиненню нею нових злочинів.
Відповідно до ч. 2 ст. 65 КК України, призначаючи покарання, суд повинен враховувати ступінь тяжкості вчинених злочинів, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
На думку колегії суддів, покарання обвинуваченому ОСОБА_7 судом першої інстанції призначено відповідно до вказаних вимог закону України про кримінальну відповідальність.
Так, призначаючи обвинуваченому покарання, суд врахував ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії тяжких, а також особу ОСОБА_7 , який вину визнав повністю, за місцем проживання характеризується негативно, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, раніше судимий, завдані кримінальним правопорушенням збитки відшкодував частково.
В якості обставин, що пом`якшують покарання, суд визнав щире каяття, а в якості таких, що його обтяжують, - рецидив злочину.
Надавши оцінку зазначеним судом відомостям та доказам на їх підтвердження, що містяться в матеріалах кримінального провадження, колегія суддів приходить до висновку про те, що призначене ОСОБА_7 покарання за ч. 3 ст. 297 КК України відповідає вимогам ст. 65 КК України і є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів.
З висновками суду першої інстанції про можливість виправлення останнього протягом визначеного судом строку позбавлення волі колегія суддів погоджується та не вбачає підстав для його пом`якшення.
Доводи обвинуваченого про те, що він має на утриманні трьох дітей, працевлаштований та суд невірно зазначив дані про його освіту суд розцінює як безпідставні, з огляду на те, що останні не підтверджуються належними доказами.
Не заслуговують на увагу й доводи ОСОБА_7 про те, що суд помилково врахував його негативну характеристику, оскільки остання відповідає матеріалам провадження (а.п. 109), а інших об`єктивних даних, які б ставили під сумнів зазначені у ній відомості, суду надано не було.
Посилання обвинуваченого на відсутність претензій потерпілих та активне сприяння розкриттю злочину за вказаних умов, на переконання колегії суддів, підстав для призначення більш м`якого покарання не дають.
З огляду на тяжкість вчиненого обвинуваченим злочину, дані про його особу, колегія суддів вважає, що призначене судом першої інстанції покарання за своїм видом та розміром слід вважати справедливим.

Водночас, колегія суддів вважає слушними доводи обвинуваченого про неправильне зазначення судом даних про наявність у останнього громадянства України.
З матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_7 є громадянином Російської Федерації, що підтвердив під час апеляційного розгляду (а.п. 106).
Відповідно до ч. 1 ст. 408 КПК України, суд апеляційної інстанції змінює вирок у випадках, якщо зміна вироку не погіршує становища обвинуваченого.
З огляду на викладені обставини, колегія суддів вважає за необхідне за наслідками апеляційного розгляду виключити з вироку посилання на наявність у ОСОБА_7 громадянства України.
В іншій частині вирок суду колегія суддів вважає законним, обґрунтованим і належно вмотивованим, а тому не знаходить підстав для його зміни з інших мотивів.
Керуючись ст.ст. 404, 407, 409 КПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 задовольнити частково.
Вирок Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 06 липня 2021 року щодо ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 297 КК України, змінити.
Виключити з вироку посилання на наявність у ОСОБА_7 громадянства України.
В іншій частині вирок залишити без змін.
Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4