Справа № 154/1829/19 Провадження №11-кп/802/562/21 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія:в порядку КПК України. Доповідач: ОСОБА_2
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 вересня 2021 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

засудженого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду справу за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_8 на ухвалу Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 01 червня 2021 року щодо ОСОБА_8 ,

В С Т А Н О В И В:
До Володимир-Волинського міського суду Волинської області звернувся з поданням начальник Володимир-Волинського МРВ філії Державної установи «Центр пробації» в Волинській області ОСОБА_9 про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлення ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 для відбування покарання, призначеного вироком Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 08.11.2019 за ч.3 ст.185 КК України до 4 років позбавлення волі.

Вказаною ухвалою задоволено подання начальника Володимир-Волинського МРВ філії Державної установи «Центр пробації» в Волинській області ОСОБА_9 та скасовано звільнення від відбування покарання з випробуванням, призначене вироком Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 08 листопада 2019 року засудженому ОСОБА_8 за ч.3 ст.185 КК України у виді чотирьох років позбавлення волі.

Направлено засудженого ОСОБА_8 для відбування покарання призначеного вироком Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 08 листопада 2019 року у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

У поданій апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 вважає ухвалу суду незаконною та необґрунтованою. Посилається на те, що єдиною підставою для задоволення клопотання «Центр пробації» стало систематичне вчинення засудженим адміністративних правопорушень. Вказує на те, що ОСОБА_8 не було порушено покладені на нього обов`язки, а саме періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання. Також зазначає, що ОСОБА_8 до кримінальної відповідальності притягується вперше, після постановлення вироку нових злочинів не вчинив, має постійне місце проживання, де проживає разом з матір`ю, яка перебуває на його утриманні, за місцем проживання характеризується добре. Просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та відмовити в задоволенні клопотання «Центр пробації».

Заслухавши доповідача, який доповів зміст оскаржуваної ухвали суду першої інстанції, виклав основні доводи апеляційної скарги, засудженого ОСОБА_8 та його захисника, які підтримали подану апеляційну скаргу та просили скасувати ухвалу суду та відмовити в задоволенні подання органу пробації, прокурора, який заперечив проти апеляційної скарги і просив рішення суду залишити без змін, дослідивши матеріали провадження, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Згідно з вимогами ч.3 ст.370 КПК України обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 КПК України.

При розгляді подання органу пробації щодо засудженого ОСОБА_8 , суд першої інстанції дотримався вказаних вимог кримінального процесуального закону.

Як вбачається з матеріалів особової справи, вироком Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 08.11.2019 ОСОБА_8 засуджений за ч.3 ст.185 КК України до 4 років позбавлення волі, на підставі ст.ст.75, 76 КК України звільнено ОСОБА_8 від відбування призначеного покарання із випробуванням, з встановленням іспитового строку тривалістю 2 роки.

Відповідно до приписів ст.76 КК України, на ОСОБА_8 були покладені такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноважений орган з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Положеннями ч.2 ст.78 КК України та ч.2 ст.166 КВК України передбачено, що якщо засуджений не виконує покладені на нього обов`язки або систематично вчиняє правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, суд за поданням органу з питань пробації направляє засудженого для відбування призначеного покарання.

Як убачається з матеріалів особової справи, ОСОБА_8 в період іспитового строку, визначеного йому вироком суду, систематично вчиняв адміністративні правопорушення.

Так, засудженому ОСОБА_8 представником органу пробації 23 грудня 2019 року було роз`яснено порядок та умови відбування іспитового строку; обов`язки покладені на нього судом, порядок звільнення від відбування покарання після закінчення іспитового строку, порядок притягнення до адміністративної відповідальності та відповідальності за вчинення нового злочину; скасування звільнення від відбування покарання і направлення його для відбування покарання в місця позбавлення волі.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_8 неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності, зокрема постановою Володимир-Волинського суду Волинської області від 06 травня 2020 року визнаний винним у тому що він, 27 квітня 2020 року перебуваючи за місцем свого проживання вчинив насильство в сім`ї відносно своєї матері ОСОБА_10 , під час якого ображав її нецензурною лайкою та погрожував фізичною розправою, чим завдав шкоди її психічному здоров`ю (а.с.137).

Згідно постанови Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 18 лютого 2021 року, ОСОБА_8 визнаний винним у тому що він, 21 січня 2021 року повторно, протягом року, перебуваючи за місцем свого проживання вчинив відносно своєї матері ОСОБА_10 насильство в сім`ї, а саме умисні дії психологічного характеру (а.с.138).

Крім того, постановою Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 01 квітня 2021 року визнаний винуватим за те що він, 21 січня 2021 року повторно, протягом року перебуваючи за місцем свого проживання вчинив відносно своєї матері ОСОБА_10 насильство в сім`ї, а саме умисні дії психологічного характеру, дії ОСОБА_11 кваліфіковано за ч.2 ст.173-2 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 гривень (а.с.139).

Крім того, Камінського притягнуто до адміністративної відповідальності 27 квітня 2020 року за ч.1 ст.178, ч.1 ст.175-1 КУпАП, 10 травня 2020 року за ч.1 ст.175-1, ч.2 ст.178 КУпАП, 11 грудня 2020 року за ч.2 ст.44-3, ч.1 ст.175-1 КУпАП, що слугувало накладення на засудженого відповідних адміністративних стягнень

Таким чином, ОСОБА_8 систематично вчиняв адміністративні правопорушення, що свідчить про його небажання стати на шлях виправлення.

Відповідно до ч.3 ст.166 КВК України систематичним вчиненням правопорушень, що тягнуть за собою адміністративні стягнення і свідчать про небажання стати на шлях виправлення, є вчинення засудженим протягом іспитового строку трьох і більше таких правопорушень.

Отже, з вищенаведених норм вбачається, що засуджений підлягає направленню для відбування призначеного покарання у разі вчинення ним лише правопорушень, які відповідають наступним ознакам: вони були систематичними; кожне з них потягло за собою адміністративне стягнення; свідчать про небажання засудженого стати на шлях виправлення.

У зв`язку із вищенаведеними обставинами, начальник органу з питань пробації звернувся до суду з поданням, у якому просив вирішити питання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлення засудженого ОСОБА_8 для відбування призначеного покарання.

Частиною 1 статті 166 Кримінально-виконавчого кодексу України встановлено, що у разі ухилення засудженого, звільненого від відбування покарання з випробуванням, від виконання обов`язків, які покладені на нього судом, або порушення громадського порядку, за яке його було притягнуто до адміністративної відповідальності, кримінально-виконавча інспекція застосовує до нього застереження у виді письмового попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направленням для відбування покарання.

Відповідно до п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», також зазначено, що суд за поданням органу, який здійснює контроль за поведінкою засудженого, звільненого від відбування покарання з випробуванням, може прийняти рішення про скасування звільнення та про направлення засудженого для відбування призначеного покарання в разі невиконання покладених на нього обов`язків, визначених ст.76 КК України, або систематичного (три і більше разів) вчинення правопорушень, що потягли адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення.

Згідно вимог ч.2 ст.78 КК України (ч.2 ст.166 КВК України) у разі, якщо засуджений не виконує покладені на нього обов`язки або систематично вчиняє правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, кримінально-виконавча інспекція вносить до суду подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання.

При скасуванні звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням суддя зобов`язаний з`ясувати, чи мав засуджений реальні можливості виконати покладені на нього обов`язки і чи можна розглядати факти, викладені у поданні органу, що відає відбуванням покарання, як свідчення небажання засудженого стати на шлях виправлення.

Отже, така поведінка ОСОБА_8 яка виразилась у вчиненні протягом іспитового строку адміністративних правопорушень, свідчить про ігнорування покладених на нього вироком суду обов`язків, що унеможливило контроль за ним та свідчить про його небажання стати на шлях виправлення.

Доводи апелянта про те, що засуджений проживає разом зі своєю матір`ю, яка перебуває на його утриманні, а тому вказана обставина виключає його направлення в місця позбавлення волі, не можуть бути прийняті до уваги з огляду на те, що засуджений ОСОБА_8 неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства в сім`ї, зокрема щодо своєї матері ОСОБА_10 ..

Крім того, в суді апеляційної інстанції встановлено, що після постановлення місцевим судом оскаржуваної ухвали, ОСОБА_8 належних висновків не зробив, а знову вчинив насильство в сім`ї.

Ухвала суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і підстав для її скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі захисника, апеляційний суд не знаходить.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.376, 404, 407 КПК України, Волинський апеляційний суд,

У Х В А Л И В:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 01 червня 2021 року щодо ОСОБА_8 без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді: