Справа №584/1089/21 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-сс/816/469/21 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - арешт майна
УХВАЛА
Іменем України

09 листопада 2021 року колегія суддів Сумського апеляційного суду в складі:

судді-доповідача - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Суми кримінальне провадження № 584/1089/21 за апеляційною скаргою представника володільця майна ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Путивльського районного суду Сумської області від 20.09.2021 щодо накладення арешту на майно,

установила:

В поданій апеляційній скарзі представник володільця майна ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою відмовити слідчому у задоволенні клопотання про накладення арешту на майно, оскільки слідчий суддя не звернув увагу на те, що слідчим порушені вимоги КПК щодо огляду іншого володіння особи та вилучення майна під час огляду, що унеможливлює використання такого майна як доказу у кримінальному провадженні. Зазначає, що сторона обвинувачення дозволу від власника т/з «IVECO» р. н. з. НОМЕР_1 на його обшук не отримувала, тому обшук проведений з порушенням вимог ст. 233 КПК. Слідчий суддя не зазначив, якими доказами та чим саме було доведено, що існує розумна підозра вважати, що це майно є доказом злочину та є можливість його використання у кримінальному провадженні, оскільки підозра нікому не була оголошена. Слідчий у своєму клопотанні не довів необхідності такого арешту, а також не навів ризиків, передбачених абз. 2 ч. 1 ст. 170 КПК, у клопотанні відсутні точні дані щодо дати проведення огляду місця події в районі с. Забелівка Ніжинського району Чернігівської області, часу проведення оглядів та самого місця, сам т/з слідчим повністю не ідентифіковано. Крім того, зазначає, що кримінальне правопорушення вчинене на території Чернігівської області та Конотопського району, у зв`язку з чим не підсудне Путивльському районному суду.

14.09.2021 до Путивльського районного суду Сумської області з клопотанням про накладення арешту на майно, звернувся заступник начальника СВ ВП № 2 (м. Путивль) Конотопського РВП ГУНП в Сумській області, яке обґрунтував тим, що у кримінальному провадженні № 0000155 від 13.09.2021 здійснюється розслідування за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК за фактом того, що в ніч з 12.09.2021 на 13.09.2021 ОСОБА_9 , мешканець АДРЕСА_1 на автомобілі «IVECO» д. н. з. НОМЕР_1 , перебуваючи у кварталі 32 виділі 6 Ярославського лісництва Кролевецького лісгоспу поблизу с. Кочерги Конотопського району здійснив незаконний поруб трьох дерев дубу, чим завдав шкоду навколишньому природному середовищу, відповідно до відомості про обчислення розміру шкоди наданої ДП «Кролевецьке ЛМГ» в розмірі 61214,88 грн.

13.09.2021 під час огляду місця події, а саме ділянки місцевості поблизу с. Високе Ніжинського району Чернігівської області виявили та вилучили автомобіль «IVECO» д. н. з. НОМЕР_1 синього кольору. Під час огляду вказаного автомобіля у вантажному відсіку було виявлено рештки кори дубу та зафіксовано пошкодження заднього бамперу. Відповідно свідоцтва про реєстрацію т/з НОМЕР_2 від 10.10.2020 власником автомобіля є мешканець м. Кролевець ОСОБА_10 . Крім того, під час проведення огляду місця події біля с. Забелівка Ніжинського району Чернігівської області було виявлено та вилучено: пошкоджений бампер зазначеного автомобіля у виді фрагментів полімерного матеріалу чорного кольору, фрагменти скла та електричної лампочки автомобіля, полімерну пластину з нашаруванням фарби синього кольору, 4 колоди дубу, 25 полімерних сіток з дровами дубу та зіскоб лакофарбового покриття синього кольору.

Зважаючи на те, що вилучене майно є предметом кримінального правопорушення, а відповідно речовими доказами, тому з метою позбавлення можливості його відчуження заступник начальника СВ ВП № 2 (м. Путивль) Конотопського РВП ГУНП в Сумській області просив накласти на нього арешт.

Ухвалою слідчого судді Путивльського районного суду Сумської області від 20.09.2021 клопотання задоволено та накладено арешт на: автомобіль «IVECO» д. н. з. НОМЕР_1 , власником якого відповідно до свідоцтва про реєстрацію т/з НОМЕР_2 від 10.10.2020 є ОСОБА_10 , володільцем є ОСОБА_9 ; пошкоджений бампер зазначеного автомобіля у виді фрагментів полімерного матеріалу чорного кольору; фрагменти скла та електричної лампочки автомобіля; полімерну пластину з нашаруванням фарби синього кольору; 4 колоди дубу; 25 полімерних сіток з дровами дубу та зіскоб лакофарбового покриття синього кольору, які були вилучені 13.09.2021 під час оглядів місця події. Своє рішення слідчий суддя умотивував тим, що слідчим належним чином доведено, що існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що зазначені у клопотанні предмети є доказами вчинення кримінального правопорушення та необхідність застосування арешту полягає у збереженні речових доказів.

Приймаючи до уваги те, що учасники кримінального провадження в судове засідання не з`явились, прокурор ОСОБА_11 та представник володільця майна ОСОБА_12 надали суду клопотання про розгляд справи без їхньої участі, то колегія суддів вважає за можливе провести апеляційний розгляд провадження без сторін та без фіксації судового засідання технічними засобами, що узгоджується з ч. 4 ст. 107 та ч. 4 ст. 405 КПК.

Вислухавши суддю-доповідача про зміст оскарженого рішення слідчого судді, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи поданої апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Згідно ч. 1 ст. 170 КПК арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна, а згідно ч. 2 вказаної статті арешт майна допускається з метою забезпечення, крім іншого: 1) збереження речових доказів.

Положеннями ч. 3 ст. 170 КПК регламентовано, що у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним ст. 98 цього Кодексу (матеріальні об`єкти та документи, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження та інше).

Відповідно п. 1-2, 5-6 ч. 2 ст. 173 КПК, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, зокрема повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного та третіх осіб.

Розглянувши клопотання про накладення арешту на майно, слідчий суддя дійшов правильного висновку, що арешт повинен бути накладений на майно з метою забезпечення збереження речових доказів, що відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, належним чином умотивовано та ґрунтуються на вимогах кримінального процесуального закону, оскільки при вирішенні зазначеного вище питання слідчим суддею дотримані вимоги ст. 170-173 КПК, з`ясовані і досліджені всі ті обставини, з якими кримінальний процесуальний закон пов`язує можливість накладення арешту на майно, а саме наявність правової підстави для арешту майна, можливість використання арештованого майна як доказу у кримінальному провадженні тощо.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, СВ ВП № 2 (м. Путивль) Конотопського РУП ГУНП в Сумській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені 13.09.2021 до ЄРДР за № 0000155 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК за фактом того, що в ніч з 12.09.2021 на 13.09.2021 ОСОБА_9 , мешканець АДРЕСА_1 на автомобілі «IVECO» д. н. з. НОМЕР_1 , перебуваючи у кварталі 32 виділі 6 Ярославського лісництва Кролевецького лісгоспу поблизу с. Кочерги Конотопського району здійснив незаконний поруб трьох дерев дубу, чим завдав шкоду навколишньому природному середовищу, відповідно до відомості про обчислення розміру шкоди наданої ДП «Кролевецьке ЛМГ» в розмірі 61214,88 грн.

13.09.2021 під час огляду місця події, а саме ділянки місцевості поблизу с. Високе Ніжинського району Чернігівської області виявили та вилучили автомобіль «IVECO» д. н. з. НОМЕР_1 синього кольору. Під час огляду вказаного автомобіля у вантажному відсіку було виявлено рештки кори дубу та зафіксовано пошкодження заднього бамперу. Відповідно до свідоцтва про реєстрацію т/з НОМЕР_2 від 10.10.2020 власником автомобіля є ОСОБА_10 , мешканець м. Кролевець. Крім того, під час проведення огляду місця події біля с. Забелівка Ніжинського району Чернігівської області було виявлено та вилучено: пошкоджений бампер зазначеного автомобіля у виді фрагментів полімерного матеріалу чорного кольору, фрагменти скла та електричної лампочки автомобіля, полімерну пластину з нашаруванням фарби синього кольору, 4 колоди дубу, 25 полімерних сіток з дровами дубу та зіскоб лакофарбового покриття синього кольору.

Оскільки зазначене майно може містити відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, тому колегія суддів вважає, що висновок слідчого судді про необхідність арешту майна як речового доказу відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, є цілком вмотивованим і ґрунтується на вимогах кримінального процесуального закону, так як у досудового слідства є законні підстави вважати, що вилучене майно є речовим доказом, може містити інші відомості, що можуть бути використані як доказ факту та обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Вирішуючи питання щодо законності і обґрунтованості арешту майна, колегія суддів враховує і судову практику ЄСПЛ щодо «відповідності втручання в право володіння майном принципу правомірного втручання, сумісного з гарантіями ст. 1 Першого протоколу до Конвенції», згідно якої підлягають оцінці три головні критерії, а саме: а) чи є втручання законним; б) чи переслідує воно «суспільний інтерес»; в) чи є такий захід (втручання в право на мирне володіння майном) пропорційним визначеним цілям.

Таким чином, втручання держави у право володіння майном у конкретному випадку є законним і обґрунтованим, оскільки таке втручання здійснено на підставі чинного КПК, який є доступним для заінтересованих осіб, чітким та передбачуваним у питаннях застосування та наслідків дії його норм, сумісних з принципами Конвенції.

Втручання є виправданим, так як воно здійснено з метою задоволення «суспільного інтересу» та за наявності об`єктивної необхідності в цьому у формі публічного, загального інтересу, який включає інтерес держави, громади, а також здійснено з дотриманням принципу «пропорційності» - «справедливої рівноваги (балансу)» між інтересами держави (суспільства), пов`язаними з втручанням, та інтересами особи, яка так чи інакше страждає від втручання, який передбачає наявність розумного співвідношення (обґрунтованої пропорційності) між метою, що передбачається для досягнення, та засобами, які використовуються. При цьому, оцінюючи пропорційність, колегія суддів виходить з того, що досягти легітимної мети за допомогою інших заходів, які були б менш обтяжливими для прав і свобод заінтересованої особи, ніж арешт майна, не можливо, застосовані слідчим суддею суду першої інстанції обмеження стосовно вказаного майна не є надмірними або ж такими, що є більшими, ніж необхідно для реалізації поставленої мети.

Доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, власником майна, володільцем майна та представником володільця майна не надано та колегією суддів не встановлено.

Посилання апеляційної скарги на відсутність в клопотанні необхідності такого арешту та не доведеністю ризиків, передбачених абз. 2 ч. 1 ст. 170 КПК, є необґрунтованими та такими, які спростовуються наданими матеріалами.

Щодо доводів апеляційної скарги про те, що вказане клопотання не підсудне Путивльському районному суду Сумської області, то вони не заслуговують на увагу, оскільки квартал 32 виділ 6 Ярославського лісництва Кролевецького лісгоспу розташований поблизу с. Кочерги Конотопського району (територія колишнього Путивльського району), у зв`язку з чим, досудове розслідування кримінального провадження здійснюється ВП № 2 (м. Путивль) Конотопського РВП ГУНП в Сумській області, під безпосередньою юрисдикцією якого знаходиться місце вчинення кримінального правопорушення.

Що стосується доводів апеляційної скарги щодо відсутності точних даних з приводу дати проведення огляду місця події в районі с. Забелівка Ніжинського району Чернігівської області, часу проведення оглядів та самого місця, неповнотою ідентифікації т/з, то вони також є необґрунтованими та такими, які спростовуються наданими матеріалами.

Крім того, не підлягають задоволенню доводи апеляційної скарги про недоведеність існування розумної підозри вважати, що зазначене майно є доказом кримінального правопорушення та є можливість його використання у кримінальному провадженні, оскільки згідно положень КПК слідчий суддя повинен врахувати наявність обґрунтованої підозри лише у випадках, передбачених п. 3 і 4 ч. 2 ст. 170 цього Кодексу (накладення арешту з метою конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінального-правового характеру щодо юридичної особи та відшкодування шкоди, завданої внаслідок злочину (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди).

На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що ухвала слідчого судді є законною, обґрунтованою та належним чином вмотивованою, внаслідок чого вона підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга адвоката ОСОБА_12 без задоволення

Керуючись ст. 404, 405, 407, 418, 419 і 422 КПК України,

постановила:

Ухвалу слідчого судді Путивльського районного суду Сумської області від 20.09.2021 щодо накладення арешту на майно залишити без змін, а апеляційну скаргу представника володільця майна ОСОБА_6 на цю ухвалу без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4