ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 642/6058/20 Головуючий суддя І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/818/1975/21 Суддя доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 жовтня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:
Головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі ОСОБА_5
за участю прокурора ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Харківського апеляційного суду провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Ленінського районного суду м. Харкова від 09 березня 2021 року відносно ОСОБА_7 , -
ВСТАНОВИЛА:
Цим вироком
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, проживаючого: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, останній раз:

26.06.2012 Подільським районним судом м. Києва за ч.1 ст.121, ч.2 ст.185, ч.2 ст.186, 4.2 ст.187 КК України до 7 років позбавлення волі з конфіскацією майна, звільнився 03.07.2018 року з Дергачівської ВК №109 Харківської області за відбуттям строку покарання, судимість не знята та не погашена.

Визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 186 КК України та призначено покарання у виді 4 (чотирьох років) позбавлення волі.
Початок строку відбування покарання ОСОБА_7 ухвалено обчислювати з моменту приведення вироку до покарання.
Згідно вироку 12.08.2020 близько 02.45 годин ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуваючи на ділянці місцевості біля будинку № 46 по вул. Петра Болбочана м. Харкова, побачив раніше йому незнайомого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та діючи з раптово виниклим умислом направленим на відкрите викрадення чужого майна, діючи повторно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, усвідомлюючи протиправність свого діяння та бажаючи настання наслідків, правою рукою наніс один удар в область щелепи зліва ОСОБА_8 , від чого останній впав на землю, тим самим подавив волю до спротиву, та з метою доведення свого злочинного умислу до кінця зірвав з лівої руки ОСОБА_8 сумку(яка для потерпілого матеріальної цінності не має) всередині якої знаходились грошові кошти в сумі 1500(одна тисяча п`ятсот) гривень, та з викраденим майном покинув місце вчинення злочину, розпорядившись ним на власний розсуд.
Своїми умисними протиправними діями ОСОБА_7 спричинив потерпілому ОСОБА_8 матеріальні збитки на загальну суму 1500 (одна тисяча п`ятсот) гривень 00 копійок.
В апеляційних скаргах :
Прокурор від поданої апеляційної скарги відмовився в порядку ст.. 403 КПК України.
Обвинувачений ОСОБА_7 просить вирок суду змінити та призначити йому покарання за ч.2 ст. 186 КК України у виді 2 років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити його від відбування покарання з іспитовим строком тривалість якого в апеляційній скарзі не зазначена.
В обґрунтування своєї вимоги зазначає, що судом не звернуто уваги на наявні підстави для звільнення його від відбування покарання.
До таких підстав на думку автора апеляційної скарги відносяться та е що він щиро покаявся у скоєному та активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення.
Крім того, на думку обвинуваченого суд мав звернути увагу на його позитивну поведінку, що виражалась у виконанні всіх законних вимог посадових осіб правоохоронних органів та суду.
Крім того, автор апеляційної скарги вважає, що перебування його в місці позбавлення волі на фоні світової пандемії короновірусу може завдати непоправної шкоди його здоров`ю.
Таким чином автор апеляційної скарги вважає, що наразі наявні всі підстави для звільнення його від відбування покарання.
В апеляційній скарзі обвинуваченого відсутнє прохання про розгляд апеляційної скарги за його участю.
Обвинувачений належним чином повідомлений про час та місце апеляційного розгляду про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення, згідно якого ОСОБА_7 отримав судову повістку 14.09.2021 року.
Враховуючи відсутність апеляційних скарг інших учасників кримінального провадження з вимогою про погіршення становища обвинуваченого колегія суддів вважає можливим провести апеляційний розгляд за відсутності обвинуваченого ОСОБА_7 .
Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який провив відмовити в задоволенні апеляційної скарги, письмові пояснення обвинуваченого ОСОБА_7 , який підтримав вимоги своєї апеляційної скарги, дослідивши матеріали провадження колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає, виходячи з наступного.
Згідно з ч.2ст.50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.
За загальними положеннями призначення покарання, визначеними ст.65КК України суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Призначаючи покарання ОСОБА_7 , суд врахував характер і ступінь тяжкості вчиненого злочину, який згідно ст.12 КК України є тяжким умисним кримінальним правопорушенням, відношення особи до скоєного злочину, наслідки вчиненого кримінального правопорушення, відсутність обтяжуючих покарання обставин, дані про особу обвинуваченого, який він раніше судимий, судимість не знята та не погашена, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває.
Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_7 , судом визнано щире каяття.
Обставин, які б обтяжували покарання обвинуваченого, судом не встановлено.
Таким чином призначене ОСОБА_7 мінімальне покарання передбачене санкцією ч.2 ст. 186 КК України є адекватним скоєному.
З урахуванням даних про особу обвинуваченого реальне відбуття ним покарання є необхідним для досягнення мети покарання, яка визначена у ст. 50 КК України.
Посилання в апеляційній скарзі обвинуваченого на щире покаявся у скоєному, як на підставу звільнення його від відбування покарання є безпідставним оскільки названа обставина вже врахована судом першої інстанції як така що пом`якшує покарання.
Позитивна, як на думку обвинуваченого його поведінка, що виражалась у виконанні всіх законних вимог посадових осіб правоохоронних органів та суду є його обов`язком, а відтак не може бути підставою для звільнення його від відбування покарання.
Посилання обвинуваченого на епідемію короновірусу, яка може завдати непоправної шкоди його здоров`ю в умовах ізоляції від суспільства є безпідставним, оскільки загальнодержавною програмою вакцинації передбачео зокрема проведення щеплення засудженим до позбавлених волі та особам, узятим під варту.
Таким чином апеляційна скарга не містить слушних обґрунтувань щодо призначення ОСОБА_7 покарання із застосуванням положень ст. 75 України.
У зв`язку з викладеним, доводи апеляційної скарги обвинуваченого є необґрунтованими.
За таких обставин вирок суду є законним та обґрунтованим а підстави для його скасування або зміни відсутні.
Керуючись ст.404,405,407,418,419КПК України колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Вирок Ленінського районного суду м. Харкова від 09 березня 2021 року відносно ОСОБА_7 залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту її проголошення.

Головуючий

Судді