ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 937/767/20 Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/807/9/21 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
Категорія ст. 303 КПК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2021 року м . Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Запорізького апеляційного суду провадження за апеляційною скаргою прокурора відділу прокуратури Запорізької області ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 10 лютого 2020 року, якою частково задоволено скаргу адвоката ОСОБА_8 , який діє в інтересах ОСОБА_9 на повідомлення про підозру у вчиненні злочину (в порядку ст. 303 КПК України) у кримінальному провадженні №0000076 від 04.07.2017 року,-

В С Т А Н О В И Л А:

30 січня 2020 року до Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області надійшла скарга адвоката ОСОБА_8 , який діяв в інтересах ОСОБА_9 на повідомлення про підозру у вчиненні злочину (в порядку ст. 303 КПК України) у кримінальному провадженні №0000076 від 04.07.2017 року.

В обґрунтування скарги, адвокат ОСОБА_8 зазначив, що в провадженні другого слідчого відділу ТУ ДБР, розташованого у м. Мелітополі перебуває кримінальне провадження №000076 від 4 липня 2017 року за ч.1 ст. 375 КК України щодо постановлення суддею Енергодарського міського суду Запорізької області ОСОБА_9 завідомо неправосудної ухвали від 3 липня 2017 року.

Ухвалою апеляційного суду Херсонської області від 25 червня 2018 року апеляційну скаргу прокурора у вказаному кримінальному провадженні залишено без задоволення, а ухвалу Верхньорогачицького районного суду Херсонської області від 18 квітня 2018 року, якою обвинувальний акт у кримінальному провадженні №000076 від 04.07.2017 за ч. 1 ст. 375 КК України повернутий прокурору, залишено без змін, оскільки ухвалою Верхньорогачицького районного суду Херсонської області від 18 квітня 2018 року встановлено відсутність у ОСОБА_9 відповідного процесуального статусу підозрюваного. За висновками суду обвинувальний акт складено в кримінальному провадженні відносно особи, яка не набула в силу положень КПК України, статусу підозрюваної особи. Зазначене, також підтверджено висновками апеляційного суду Херсонської області від 25 червня 2018 року.

Крім цього, ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 12 вересня 2017 року (суддя ОСОБА_10 , справа № 335/10786/17) клопотання прокурора ОСОБА_11 про застосування запобіжного заходу відносно ОСОБА_9 залишено без задоволення. Рішенням суду також встановлено, що прокурором не надано достатніх доказів, які би свідчили про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_9 злочину, передбаченого ч. 1 ст. 375 КК України, а відповідно у слідчого судді відсутні підстави для прийняття процесуального рішення про застосування запобіжного заходу. Вирок або ухвала суду, які набрали законної сили, обов`язкові для осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, а також для усіх фізичних та юридичних осіб, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх службових осіб, і підлягають виконанню на всій території України (ст. 533 КПК України).

Підозра у кримінальному провадженні є обґрунтованим припущенням про вчинення особою кримінального правопорушення, повідомлення про яке складається на певному етапі досудового розслідування, коли є підстави для формулювання підозри (частина перша статті 276 КПК). Повідомлення про підозру персоніфікує кримінальне провадження, є юридичним фактом, що породжує виникнення кримінальних процесуальних правовідносин, та етапом, з якого починає реалізовуватися кримінальна відповідальність. У зазначеному кримінальному провадженні стороною обвинувачення у порушення вимог Кримінального процесуального закону, повідомлення про підозру ОСОБА_9 не зроблено.

При цьому, складання повідомлення про підозру професійному судді хоча формально і було зроблено заступником Генерального прокурора, проте така процесуальна дія (безпосереднє вручення) не була виконана. ОСОБА_9 є суддею Енергодарського міського суду Запорізької області.

Таким чином, на нього розповсюджуються положення закону про особливий порядок кримінального провадження, згідно з вимогами ст. 480-481 КПК України, станом на момент складання підозри.

Відповідно до КПК України і складання зазначеного процесуального акту, і його вручення має здійснюватися однією і тією ж особою - слідчим або прокурором - процесуальним керівником. При цьому, системний аналіз положень КПК України вказує на те, що слідчий чи прокурор, які не склали повідомлення про підозру, не наділені КПК правом вручати його. При цьому, вручення повідомленні про підозру, як процесуальну дію не може вчиняти особа, яка не складала цей документ. Це також випливає із положень ч. 2 ст. 276 КПК України, за якою до осіб, які не наділені правом повідомляти про підозру, але мають право повідомляти права затриманій особі - підозрюваному, віднесені лише службові особи, які згідно із законом затримали таку особу. Інші випадки роз`яснення права підозрюваного особою, яка не здійснює повідомлення, законом не передбачені.

Процесуального статусу підозрюваного (крім випадку затримання) особа набуває не після складання тексту, а лише після вручення повідомлення. Саме із цим моментом процесуальний закон пов`язує набуття особою відповідних процесуальних прав після їх роз`яснення слідчим, прокурором. Генеральний прокурор або його заступник не могли передати такі повноваженні слідчому, або іншому прокурору до внесення у КПК змін відповідно до Закону № 187-ІХ від 04.10.2019. Таким чином, наведений аналіз КПК України свідчить про те, що повідомлення про підозру судді (як відповідна процесуальна дія стосовно вручення повідомлення) до 04.10.2019 міг здійснити виключно Генеральний прокурор або його заступник.

Зі змісту повідомлення про підозру вбачається, що воно підписане заступником Генеральної прокурора ОСОБА_12 , який без посилання на жодну норму КПК України доручає слідчому в ОВС слідчого відділу прокуратури Запорізької області ОСОБА_13 вручити повідомлення про підозру судді ОСОБА_9 , всупереч вимогам ст. 60 Конституції України, п. 3 ч. 4 ст. 19 Закону України «Про прокуратуру», ч. 4 ст. 22, абз. 1 ч. 1 ст. 277, ч. 1 ст. 278, ст. 481 КПК України (в редакції чинній на час здійснення процесуальних дій). Крім цього, рішення апеляційного суду Херсонської області від 25 червня 2018 року у справі №651/10/18 мотивовано тим, що згідно зі ст. 48 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» та ст. 481 КПК України письмове повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення здійснюється, зокрема, судді - Генеральним прокурором України або його заступником.

Вручення повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення судді ОСОБА_9 здійснено особою не наділеною процесуальними повноваженнями, а саме слідчим прокуратури Запорізької області ОСОБА_13 , не відповідає вимогам ст. 48 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» та ст. 481 КПК України.

За таких підстав повідомлення про підозру ОСОБА_9 , яке підписано заступником Генерального прокурора ОСОБА_12 , є нікчемним за своєю правовою природою та не породжує жодних правових наслідків для будь - яких осіб.

З огляду на викладене, стороною обвинувачення не виконані належним чином передбачені процесуальним законом дії щодо повідомлення ОСОБА_9 про підозру та вручення йому цього повідомлення у передбачений законом строк, тому подальше внесення до ЄРДР даних щодо повідомлення ОСОБА_9 про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 375 КК України є незаконним та безпідставним.

Підставою для скасування повідомлення про підозру ОСОБА_9 або визнання його особою, що не набула статусу підозрюваного є порушення процесу (порядку) здійснення повідомлення про підозру, відсутність обов`язкових елементів повідомлення про підозру. Що крім іншого, підтверджено рішеннями суду, які є обов`язковими для виконання на всій території України.

З огляду на викладене, відповідно до матеріалів справи та наявних доказів установлено, що повідомлення про підозру, зі сторони обвинувачення відносно ОСОБА_9 не відбулось, процесуальні рішення прийняті з порушенням вимог КПК України.

Просив скасувати повідомлення про підозру ОСОБА_9 за ч. 1 ст. 375 КК України від 18 серпня 2017 року, прийняте у кримінальному провадженні №0003519 та зобов`язати слідчих слідчої групи та/або прокурорів групи прокурорів у кримінальному провадженні №000076 від 4 липня 2017 року вчинити дії щодо виключення з Єдиного реєстру досудових розслідувань по кримінальному провадженні №000076 від 4 липня 2017 року відомості про повідомлення про підозру ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 375 КК України.

Задовольняючи частково скаргу, слідчий суддя посилався на те, що як вбачається з матеріалів скарги, ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 12 вересня 2017 року, ухвалою Верхньорогачицького районного суду Херсонської області від 18 квітня 2018 року, яка залишена без змін апеляційним судом Херсонської області 25 червня 2018 року встановлений факт відсутності у ОСОБА_9 процесуального статусу підозрюваного у кримінальному провадженні №0000076 від 4 липня 2017 року.

В апеляційний скарзі прокурор вважає ухвалу суду першої інстанції незаконною та необґрунтованою.

В обґрунтування своєї скарги вказує, що постановляючи необґрунтоване та неправосудне рішення, суд першої інстанції порушив вимоги чинного законодавства України та грубо порушив встановлений порядок реалізації конституційних засад здійснення судочинства України.

Зазначає, що 19 лютого 2019 року, суд першої інстанції без виклику сторін провів судове засідання та виніс незаконне та необґрунтоване рішення про внесення поправок в резолютивну частину ухвали від 10 лютого 2020 року.

Зауважує, що обґрунтовуючи своє рішення, суд першої інстанції обмежився поверхневим аналізом норм КПК та судових рішень, наданих скаржниками, не дослідив матеріали кримінального провадження, ігноруючи повністю узагальнення колегії суддів Великої палати Верховного суду (постанова від 11 грудня 2019 року, справа №536/2475/14-к (провадження №13-34кс19) та ст. 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», згідно якої висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Вказує, що норму Закону (п. 10 ч. 1 ст. 303 КПК України, яка набрала чинності 15.03.2018 року) доповнено Законом №2147-VIII від 03.10.2017, із зазначенням законодавцем, що зміни не мають зворотної дії в часі та застосовуються до справ, по яким відомості про кримінальне правопорушення, внесені в Єдиний реєстр досудових розслідувань після введення в дію цих змін. Таким чином, відповідно до ч. 2 ст. 303 КПК України, скарги та інші рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора не розглядаються під час досудового розслідування і можуть бути предметом розгляду під час підготовчого провадження у суді згідно з правилами статей 314-316 КПК України.

Зауважує, що незважаючи на вказані вимоги чинного законодавства, суд першої інстанції 30 січня 2020 року прийняв до розгляду скаргу підозрюваного ОСОБА_9 та його адвоката ОСОБА_8 та призначив розгляд скарги на 3 лютого 2020 року, взагалі не повідомивши прокурора про дату та час розгляду скарги.

Вказує, що 3 лютого 2020 року суд першої інстанції розглянув у судовому засіданні скаргу адвоката ОСОБА_8 , що діяв в інтересах ОСОБА_9 , під час розгляду якої зазначив, що сторони в судове засідання не з`явились та послався лише на повідомлення адвоката ОСОБА_8 про відкладення слухання справи. При цьому, в матеріалах судового провадження відсутні будь-які відомості про повідомлення прокурора про призначення до розгляду скарги.

Зазначає, що лише 4 лютого 2020 року за вих. 937/767/20 суд першої інстанції направив до неіснуючого органу Генеральної прокуратури України, яка з 01.01.2020 року реорганізована в Офіс Генерального прокурора, повідомлення про виклик на судове засідання, призначене 10 лютого 2020 року, знаючи, що досудове розслідування у кримінальному провадженні здійснюється слідчим відділом ТУ ДБР у м. Мелітополі, а процесуальне керівництво відділом прокуратури Запорізької області, не повідомивши належним чином про дату слухання, судом першої інстанції не витребувано матеріали кримінального провадження за підозрою ОСОБА_9 .

Зауважує, що відповідно до даних на сайті Укрпошти, рекомендоване повідомлення про виклик у судове засідання надійшло на адресу Генеральної прокуратури України на кінець робочого дня 10 лютого 2020 року, тобто вже після ухвалення судом першої інстанції рішення і відомості про вручення цього виклику судом першої інстанції отримано 17 лютого 2020 року, а тому 10 лютого 2020 року при розгляді скарги та ухваленні необґрунтованого рішення судом першої інстанції було вказано відомості, які не відповідають дійсності, про те, що прокурор був повідомлений належним чином про дату, місце та час розгляду скарги. Про виклик прокурора у судове засідання на 3 лютого 2020 року та 4 лютого 2020 року в матеріалах справи відсутні будь-які підтверджуючи документи.

Крім того вказує, що слідчим відділом ТУ ДБР у м. Мелітополі здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000076 від 4 липня 2017 року за ч. 1 ст. 375 КК України (кримінальне провадження №000076 від 04.07.2017 року, зазначене в ухвалі слідчого судді від 10 лютого 2020 року в ЄРДР взагалі відсутнє).

Просив скасувати ухвалу суду першої інстанції, у зв`язку з невідповідністю висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження та істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону.

Крім того, в апеляційній скарзі викладено клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді.

Виходячи зі змісту клопотання, як на підставу поважності пропуску строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді посилається на те, що повний текст оскаржуваної ухвали оприлюднено на сайті Єдиного державного реєстру судових рішень 19 лютого 2020 року.

Заявлене клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів скарги, відомості про отримання прокурором копії оскаржуваної ухвали відсутні, у зв`язку з чим, колегія суддів приходить до висновку, що в даному випадку строк на апеляційне оскарження ухвали пропущений з поважних причин, а тому підлягає поновленню.

Прокурор у судовому засіданні апеляційного суду підтримав подану апеляційну скаргу, та зазначив, що рішення про скасування повідомлення про підозру було прийнято на стадії ознайомлення з матеріалами справи, і якщо б слідчий суддя витребував матеріали справи, то був би обізнаний про те, що досудове розслідування завершено.

Повідомлений належним чином, про що свідчить розписка від 8 грудня 2021 року про отримання повістки із викликом до судового засідання 20 грудня 2021 року о 16.20 годині, ОСОБА_9 до судового засідання апеляційного суду не з`явився, клопотань про відкладення розгляду апеляційної скарги не подавав.

У судове засідання апеляційного суду 20 грудня 2021 року адвокат ОСОБА_8 , який діяв в інтересах ОСОБА_9 не викликався, оскільки в своїх клопотаннях про відкладення попередніх судових засідань, ОСОБА_9 зазначав про розірвання між ним та адвокатом ОСОБА_8 договору про надання правової допомоги та здійснення самостійного представництва в суді.

Таким чином, відповідно до ч. 4 ст. 405 КПК України та враховуючи принцип судочинства, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним, колегія суддів приходить до висновку про можливість розгляду апеляційної скарги прокурора без участі ОСОБА_9 , який був повідомлений належним чином, однак до судового засідання апеляційного суду не з`явився.

Заслухавши доповідь судді, прокурора, перевіривши матеріали справи і провівши судові дебати, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, із матеріалів скарги встановлено, що 30 січня 2020 року до Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області надійшла скарга адвоката ОСОБА_8 , який діяв в інтересах ОСОБА_9 , в якій він просив скасувати повідомлення про підозру ОСОБА_9 за ч. 1 ст. 375 КК України від 18 серпня 2017 року, прийняте у кримінальному провадженні №0003519 та зобов`язати слідчих слідчої групи та/або прокурорів групи прокурорів у кримінальному провадженні №000076 від 4 липня 2017 року вчинити дії щодо виключення з Єдиного реєстру досудових розслідувань по кримінальному провадженні №000076 від 4 липня 2017 року відомості про повідомлення про підозру ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 375 КК України (а.с. 2-10, т. 1).

Із доданого витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000076 випливає, що до Єдиного реєстру досудових розслідувань 4 липня 2017 року були внесені відомості за ч. 1 ст. 375 КК України.

Згідно короткого викладу обставин у вказаному витязі вбачається, що 3 липня 2017 року суддя Енергодарського міського суду за результатами розгляду скарги підозрюваного у кримінальному провадженні, поданої в порядку ст. 303 КПК України, постановив завідомо неправосудну ухвалу про закриття кримінального провадження (а.с. 36, т. 1).

Крім того, із доданого до скарги повідомлення про підозру від 18 серпня 2017 року випливає, що заступником Генерального прокурора державним радником юстиції 3 класу ОСОБА_12 було доручено слідчому в особливо важливих справах слідчого відділу прокуратури Запорізької області ОСОБА_13 вручити судді ОСОБА_9 повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 375 КК України (а.с. 11-20, т. 1).

Тобто, із вищезазначеного вбачається, що предметом оскарження в порядку ст. 303 КПК України до слідчого судді було повідомлення про підозру ОСОБА_9 від 18 серпня 2017 року у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 375 КК України, прийняте у кримінальному провадженні №000076 від 4 липня 2017 року, яке слідчим суддею суду першої інстанції було скасовано та зобов`язано внести відомості до ЄРДР щодо його скасування.

Проте, із такими висновками слідчого судді, колегія суддів не може погодитися, у зв`язку із наступним.

Так, Законом України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 3 жовтня 2017 року №2147-VIII частина перша статті 303 КПК України 2012 року була доповнена пунктом 10.

Відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 303 КПК України (в редакції Закону від 3 жовтня 2017 року №2147-VIII), на досудовому розслідування може бути оскаржене повідомлення слідчого, дізнавача, прокурора про підозру після спливу одного місяця з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку або двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду із обвинувальним актом підозрюваним, його захисником, чи законним представником.

Згідно з п. 4 параграфу 2 «Прикінцеві положення» Розділу 4 Закону №2147-VIII, положення п. 10 ч. 1 ст. 303 КПК України вводиться в дію через три місяці після набрання чинності цим Законом, не мають зворотної дії у часі та застосовуються до справ, по яким відомості про кримінальне правопорушення, внесені в Єдиний реєстр досудових розслідувань, після введення в дію цих змін, тобто з 16 березня 2018 року.

Отже, приймаючи до уваги вищезазначені положення, колегія суддів приходить до висновку, що слідчий суддя прийшов до безпідставного рішення про відкриття провадження за скаргою на повідомлення про підозру у даному кримінальному провадженні та безпідставно розглянув її по суті, оскільки слідчий суддя уповноважений розглянути скаргу на повідомлення слідчого, прокурора про підозру, у справах по яким відомості про кримінальне правопорушення внесені в Єдиний реєстр досудових розслідувань, після введення в дію змін відповідно до Закону №2147-VIII, тобто з 16 березня 2018 року.

Як вбачається, відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань у кримінальному провадженні №0000076, в межах якого ОСОБА_9 було повідомлено про підозру внесено 4 липня 2017 року (а.с. 36, т. 1).

Тобто, на час внесення відомостей до ЄРДР у кримінальному провадженні №0000076, діяла редакція КПК України 2012 року зі змінами відповідно до Закону №767-VII від 23 лютого 2014 року та у вказаній редакції кримінального процесуального закону, положеннями ч. 1 ст. 303 КПК України, не передбачалось можливості оскарження повідомлення про підозру, а тому колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги прокурора є обґрунтованими.

Враховуючи той факт, що слідчим суддею було відкрито провадження по скарзі, яка подана на рішення слідчого, що не підлягало оскарженню в порядку ст. 303 КПК України в редакції 2012 року, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала слідчого судді, підлягає скасуванню, а провадження за скаргою адвоката ОСОБА_8 , який діяв в інтересах ОСОБА_9 на повідомлення про підозру у вчиненні злочину в кримінальному провадженні №0000076 від 04.07.2017 року підлягає закриттю.

У зв`язку з тим, що ухвала про внесення виправлень в резолютивну частину ухвали від 10 лютого 2020 року є невід`ємною частиною оскаржуваної ухвали суду, яка підлягає скасуванню, то колегія суддів приходить до висновку, що ухвала суду про внесення виправлень втрачає юридичну силу.
На підставі зазначеного, керуючись ст. ст. 303, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Поновити прокурору відділу прокуратури Запорізької області ОСОБА_7 строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 10 лютого 2021 року.

Апеляційну скаргу прокурора відділу прокуратури Запорізької області ОСОБА_7 задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 10 лютого 2021 року, якою частково задоволено скаргу адвоката ОСОБА_8 , який діяв в інтересах ОСОБА_9 на повідомлення про підозру у вчиненні злочину (в порядку ст. 303 КПК України) в кримінальному провадженні №0000076 від 4 липня 2017 року скасувати та постановити нову ухвалу, якою закрити провадження за скаргою адвоката ОСОБА_8 , який діяв в інтересах ОСОБА_9 на повідомлення про підозру у вчиненні злочину (в порядку ст. 303 КПК України) в кримінальному провадженні №0000076 від 4 липня 2017 року.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту оголошення.

Касаційна скарга на ухвалу може бути подана протягом трьох місяців з дня її оголошення до Верховного Суду.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4

Дата документу Справа № 937/767/20