Справа № 192/1648/21
Провадження № 1-в/192/294/21
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 грудня 2021 року Солонянський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Солоне Солонянського району Дніпропетровської області в режимі відеоконференції клопотання засудженого про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання

ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Новомосковськ Дніпропетровської області, на даний час відбуває покарання в Державній установі «Солонянська виправна колонія № 21», засудженого вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 13 липня 2018 року за ч. 2 ст. 186, ч. 3 ст. 186, ч. 1 ст. 70, ч. 1 ст. 71 КК України до 5 років 1 місяця позбавлення волі, зараховано в строк покарання строк попереднього ув`язнення з 29 травня 2018 року по 31 травня 2018 року та з 13 червня 2018 року по 13 липня 2018 року,
за участю учасників провадження:
прокурора ОСОБА_4 ,
представника СВК №21 ОСОБА_5 ,
засудженого (в режимі відеоконференції) ОСОБА_3 ,
Початок строку: 13.06.2018 року
Кінець строку: 10.07.2023 року
В С Т А Н О В И В:
Засуджений ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням про його умовно-дострокове звільнення, оскільки він працює, отримав диплом, адміністрація установи навмисно не заохочує його, хоча він на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, має матір пенсіонера, твердо став на шлях виправлення.
Представник адміністрації ДУ «Солонянська виправна колонія (№ 21)» та прокурор в судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечували, оскільки вважали, що засуджений не довів своє виправлення. Прокурор зазначив, що поведінка засудженого не свідчить про його виправлення.
Суд, вислухавши засудженого, представника адміністрації ДУ «Солонянська виправна колонія (№ 21)», прокурора, дослідивши матеріали справи, вивчивши матеріали особової справи засудженого вважає, що клопотання не підлягає задоволенню у зв`язку з наступним.
Відповідно до ст. 81 КК України до осіб, які відбувають покарання, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, якщо засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення, тобто умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому суд ретельно з`ясовує ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засудженого, а також його наміри щодо прилучення до суспільно-корисної праці.
Висновок про можливість застосування умовно-дострокового звільнення засудженого повинен ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь час відбуття покарання, в тому числі й даних, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого в цілому. При цьому основним, вирішальним є не факт відбуття певної частини покарання, а виправлення засудженого.
Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання є заохочувальною нормою кримінального та кримінально-виконавчого законодавства, оскільки має на меті стимулювання засуджених до чіткого виконання правил внутрішнього розпорядку, дотримання вимог режиму відбування покарання, прагнення до продуктивної праці, відшкодування матеріальних збитків, нанесених злочином, каяття у скоєному злочині.
Доцільність умовно-дострокового звільнення визначається тим, що засуджений за певний час перебування у місцях позбавлення волі виправився, змінив поведінку, з огляду на що відсутня необхідність повного відбування призначеного судом строку покарання.
Як встановлено в судовому засіданні, засуджений ОСОБА_3 в ДУ «Солонянська виправна колонія (№ 21)» знаходиться з 24 січня 2019 року, на даний час відбув 2/3 частини строку покарання, не працевлаштований на виробництві установи за власним бажанням.
Згідно характеристики, засуджений ОСОБА_3 виконує передбачені законом вимоги персоналу установи, виконує роботи віз самообслуговування, має достатній рівень необхідних навичок, до виконання робіт із благоустрою установи ставиться задовільно, бере участь у реалізації програм диференційованого виховного впливу «Освіта» (а.с.9).
Згідно довідки про заохочення та стягнення на даний період часу ОСОБА_3 заохочень не має, допустив три порушення режиму утримання, за що має три стягнення (а.с.10).
Суд приходить до висновку про відсутність підстав для визнання засудженого таким, що належно ставиться до праці, оскільки останній з лютого 2021 року не працює за власним бажанням, та відповідно не має заохочень.
Визначаючи ступінь поведінки засудженого за весь період відбування покарання, суд виходить з такого.
Сумлінна поведінка полягає у дотриманні правил внутрішнього розпорядку, беззаперечному виконанні законних вказівок і розпоряджень адміністрації органів кримінально-виконавчої системи, відсутності порушень дисципліни. Це поведінка, на яку повинні орієнтуватися інші особи, які відбувають покарання.
Згідно наявних в особовій справі характеристик, засуджений за весь період відбування покарання характеризувався посередньо.
05 листопада 2021 року комісією установи ДУ «Солонянська виправна колонія (№ 21)» було відмовлено у поданні до суду клопотання про застосування умовно-дострокового звільнення засудженому ОСОБА_3 , як особі, яка не довела свого виправлення, а також комісією установи засудженому було погоджено оцінку ступеню виправлення як такий, що не довів свого виправлення.
Також судом враховано те, що ОСОБА_3 23 січня 2013 року та 18 листопада 2018 року звільнявся умовно-достроково, проте належних для себе висновків не зробив та вчиняв нові умисні злочини, у тому числі тяжкі злочини. Причини вчинення злочинів після умовно-дострокового звільнення від відбування покарання суду пояснити не зміг, а вказана поведінка, на думку суду, свідчить про відсутність належних висновків у засудженого щодо своєї поведінки після умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.
Вказане не є вирішальним під час вирішення питання про умовно-дострокове звільнення, проте з урахуванням зазначених обставин, суд не може визнати поведінку засудженого як сумлінну, а ставленням до праці останній не довів своє виправлення, оскільки не має відповідних заохочень, а також тривалий час не працює.
Відбуття засудженим певної частини покарання, наявність мами пенсіонера та отримання диплому про освіту не надає безумовного права на застосування до нього умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.
Враховуючи викладене суд, оцінивши в сукупності досліджені докази вважає, що засуджений на даний час не довів сумлінною поведінкою та ставленням до праці свого виправлення.
На підставі наведеного та керуючись ст. 81 КК України, ст.ст. 537, 539 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Відмовити в задоволенні клопотання ОСОБА_3 про звільнення його від відбування покарання умовно-достроково.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Дніпровського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення через Солонянський районний суд Дніпропетровської області, а засудженим - з моменту вручення йому її копії.

Головуючий: суддя ОСОБА_1