Справа № 177/1408/21
Провадження № 1-кп/177/133/21
У Х В А Л А

21 грудня 2021 року м. Кривий Ріг

Криворізький районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у судовому засіданні в залі суду заяву потерпілого ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань № 0000271 від 01.08.2021 відносно ОСОБА_4 , обвинуваченої у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ст. 296 ч.1 КК України

за участі сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_5

потерпілого ОСОБА_3

захисника ОСОБА_6

обвинуваченої ОСОБА_4

В С Т А Н О В И В:
В провадженні Криворізького районного суду Дніпропетровської області перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 296 ч.1 КК України.
Ухвалою суду від 27.10.2021 справу призначено до розгляду, визнано цивільними позивачами ОСОБА_3 та ОСОБА_7 в даному кримінальному провадженні та прийнято до розгляду цивільні позови ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення моральної шкоди та ОСОБА_7 до ОСОБА_4 про стягнення матеріальної та моральної шкоди.

27.10.2021 потерпілий ОСОБА_3 подав суду заяву, в якій, посилаючись на ст. 170 КПК України, просив суд накласти арешт на все рухоме та нерухоме майно, яке належить обвинуваченій ОСОБА_4 , а також на грошові кошти, які перебувають на її банківських рахунках.

25.11.2021 на адресу Криворізького районного суду Дніпропетровської області від захисника обвинуваченої адвоката ОСОБА_6 надійшли письмові заперечення на клопотання цивільного позивача про арешт майна з метою забезпечення цивільного позову та витребування відомостей.

В судовому засіданні потерпілий ОСОБА_3 свою заяву підтримав та наполягав на її задоволенні.

Обвинувачена ОСОБА_4 та її захисник ОСОБА_6 заперечували проти задоволення вказаної заяви, зокрема, вказавши на невідповідність даної заяви вимогам КПК України, її безпідставність та необґрунтованість.

Прокурор ОСОБА_8 не заперечував проти задоволення клопотання про арешт майна обвинуваченої.

Суд дослідив зміст поданого клопотання, заслухав думку учасників судового провадження та дійшов наступних висновків.

Відповідно до ч.2 ст.22 КПК України сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно ч.5 ст. 128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Частиною 1 ст. 170 КПК України, визначено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Відповідно до п. 4 ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна, зокрема, допускається з метою забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов).

Згідно ч. 6 ст.170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 4 ч.2 цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.

Частиною 8 ст.170 КПК України визначено, що вартість майна, яке належить арештувати з метою забезпечення цивільного позову або стягнення отриманої неправомірної вигоди, повинна бути співмірною розміру шкоди, завданої кримінальним правопорушенням або зазначеної у цивільному позові, розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою.

Відповідно до ч. 1 ст. 171 КПК України, з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач.

Вимоги до клопотання про арешт майна викладенні в ч. 2 ст. 171 КПК України.

Якщо клопотання про арешт заявляє потерпілий, то в такому випадку додатково зазначаються: розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір позовних вимог; докази факту завдання шкоди і розміру цієї шкоди, що прямо передбачено ч.3 ст. 171 КПК України.

Таким чином, суд приходить до висновку, що заява потерпілого про арешт майна не відповідає вимогам КПК України, оскільки в ній не наведено належного обґрунтування необхідності забезпечення цивільного позову шляхом накладення арешту на усе майно ОСОБА_4 , в чому конкретно існує загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду у випадку задоволення цивільного позову; не зазначено розмір моральної шкоди, завданої цивільному позивачеві кримінальним правопорушенням, як і не деталізовано розмір заявлених ним вимог; до клопотання не долучено доказів на підтвердження факту завдання такої шкоди та її розмір.

Вищенаведене виключає можливість перевірки співмірності застосування заявленого виду забезпечення позову із розміром вимог за цивільним позовом.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що в задоволенні заяви потерпілого ОСОБА_3 про арешт майна, необхідно відмовити.

Керуючись ст. ст. 372, 395 КПК України, суд , -

ПОСТАНОВИВ:
В задоволенні заяви потерпілого ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань № 0000271 від 01.08.2021 відносно ОСОБА_4 , обвинуваченої у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ст. 296 ч.1 КК України - відмовити.
Ухвала окремому апеляційному оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1