Провадження №1-кп/127/391/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 вересня 2021 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області
у складі головуючого - судді ОСОБА_1 ,
секретар судового засідання ОСОБА_2 ,
при розгляді у відкритому судовому засіданні кримінального провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 22.02.2020 р. за № 0000341, 11.03.2020 р. за № 0000492, 16.06.2020 р. за № 0001146 за обвинуваченням ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 162, ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 296 КК України, ОСОБА_6 , ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 162, ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 162, ч. 4 ст. 296 КК України, ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 162, ч. 4 ст. 296 КК України,-
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_9 ,
потерпілого ОСОБА_10 ,
потерпілих ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 та його захисника адвоката ОСОБА_13 ,
обвинуваченої ОСОБА_6 та її захисника - адвоката ОСОБА_14 ,
захисника обвинуваченого ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_15 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника адвоката ОСОБА_16 ,
обвинуваченого ОСОБА_8 , його законного представника ОСОБА_17 ,

представника служби у справах дітей ОСОБА_18 ,
ВСТАНОВИВ:
Вінницьким міським судом Вінницької області здійснюється судове провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 162, ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 296 КК України, ОСОБА_6 , ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 162, ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 162, ч. 4 ст. 296 КК України, ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 162, ч. 4 ст. 296 КК України.
У судовому засіданні прокурор ОСОБА_9 заявила клопотання про продовження строку застосованого до обвинуваченого ОСОБА_3 запобіжного заходу у виді тримання під вартою на строк 60 днів. Вважає, що продовжують існувати ризики, передбачені ст. 177 КПК України, так як обвинувачений може ухилятися від суду, впливати на потерпілих, свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. Просить продовжити строк застосованого до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Заперечувала проти задоволення клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_13 та обвинуваченого ОСОБА_3 про зміну запобіжного заходу, оскільки підстав для зміни запобіжного заходу немає.
У судовому засіданні захисник обвинуваченого ОСОБА_3 - адвокат ОСОБА_13 та обвинувачений ОСОБА_3 проти продовження строку застосованого до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою заперечували. Крім того, заявили клопотання про зміну запобіжного заходу у виді тримання під вартою на запобіжний захід у виді домашнього арешту цілодобово. Важають, що прокурором ризики, передбачені ст. 177 КПК України, не доведені, обвинувачений не має наміру ухилятися від суду, чинити тиск на потерпілих чи свідків, доказів того, що обвинувачений чинив тиск на даних осіб у кримінальному провадженні немає. Обвинувачений проживає у незареєстрованому шлюбі та має малолітню дитину, бажає утримувати свою родину, виховувати малолітню дочку. На даний час співмешканка обвинуваченого придбала житло в с. Бруслинів Літинського району Вінницької області, де обвинувачений буде постійно проживати із сім`єю, про що надано до суду підтверджуючі документи.
У судовому засіданні потерпілі ОСОБА_11 , ОСОБА_12 не заперечували щодо задоволення клопотань захисника обвинуваченого ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_13 та обвинуваченого ОСОБА_3 про зміну застосованого до обвинуваченого ОСОБА_3 запобіжного заходу у виді тримання під вартою на запобіжний захід у виді домашнього арешту, потерпілий ОСОБА_10 поклався на розсуд суду.
У судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_6 та її захисник адвокат ОСОБА_14 підтримали позицію захисника обвинуваченого ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_13 та обвинуваченого ОСОБА_3 про зміну застосованого до обвинуваченого ОСОБА_3 запобіжного заходу у виді тримання під вартою на запобіжний захід у виді домашнього арешту, проти задоволення клопотання прокурора заперечували.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник - адвокат ОСОБА_16 підтримали позицію захисника обвинуваченого ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_13 та обвинуваченого ОСОБА_3 про зміну застосованого до обвинуваченого ОСОБА_3 запобіжного заходу у виді тримання під вартою на запобіжний захід у виді домашнього арешту, проти задоволення клопотання прокурора заперечували.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 та його законний представник ОСОБА_17 підтримали позицію захисника обвинуваченого ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_13 та обвинуваченого ОСОБА_3 про зміну застосованого до обвинуваченого ОСОБА_3 запобіжного заходу у виді тримання під вартою на запобіжний захід у виді домашнього арешту, проти задоволення клопотання прокурора заперечували.
У судовому засіданні захисник обвинуваченого ОСОБА_5 - адвокат ОСОБА_15 підтримав позицію захисника обвинуваченого ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_13 та обвинуваченого ОСОБА_3 про зміну застосованого до обвинуваченого ОСОБА_3 запобіжного заходу у виді тримання під вартою на запобіжний захід у виді домашнього арешту, проти задоволення клопотання прокурора заперечував.
У судовому засіданні представник служби у справах дітей ОСОБА_18 щодо вирішення клопотань захисника обвинуваченого ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_13 та обвинуваченого ОСОБА_3 про зміну застосованого до обвинуваченого ОСОБА_3 запобіжного заходу у виді тримання під вартою на запобіжний захід у виді домашнього арешту покладалась на розсуд суду.
Суд зазначає, що частиною 1 статті 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.
Згідно положень ч. 1 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.
Відповідно до положень ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.
Частиною 1 статті 194 КПК України встановлено, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання. (ч. 4 ст. 194 КПК України).
В судовому засіданні встановлено, що ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 30.06.2020 року до обвинуваченого ОСОБА_3 було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 14.08.2020 року.

Ухвалою судді Вінницького міського суду Вінницької області від 12.08.2020 року продовжено строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_3 до 10.10.2020 року включно.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 09.10.2020 року продовжено строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_3 до 07.12.2020 року включно.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 02.12.2020 року продовжено строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_3 до 30.01.2021 року включно.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 26.01.2021 року продовжено строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_3 до 26.03.2021 року включно.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 23.03.2021 року продовжено строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_3 до 21.05.2021 року включно.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 18.05.2021 року продовжено строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_3 до 16.07.2021 року включно.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 14.07.2021 року продовжено строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_3 до 11.09.2021 року включно.

Як встановлено в судовому засіданні, ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 162, ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 296 Кримінального кодексу України, раніше судимий, офіційно не працевлаштований, проживає із співмешканкою, яка на даний час придбала житло в с. Бруслинів Літинського району Вінницької області, про що надано до суду відповідні документи. Обвинувачений має малолітню дитину.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що соціальні зв`язки обвинуваченого можливо визнати стійкими.
Крім того, враховучи вимоги ст. 5 Конвенції «Про захист прав людини та основоположних свобод», суд враховує також наявність обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим злочину, особу обвинуваченого у їх взаємозв`язку з можливими ризиками по справі, тривалість перебування обвинуваченого під вартою.
Жодних доказів того, що обвинувачений чинив тиск на потерпілих чи свідків до суду не надано.
Крім того, суд зазначає, що тяжкість злочину не може бути єдиною підставою для продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
Стосовно ризику переховування від суду, то як вбачається із практики Європейського суду з прав людини, суд виходить із того, що тяжкість покарання, якому може бути підданий підозрюваний чи обвинувачений, можна законно розглядати, як таку, що може спонукати до втечі, однак можливість жорстокого засудження є недостатньою для виправдання тримання під вартою. При цьому загроза втечі не випливає з простої можливості для обвинуваченого перетнути кордон держави. Для того, щоб ця обставина мала реальний характер потрібно доказувати наявність інших обставин, а саме: характеристики особи, її моральний облік, місце проживання, професію, прибуток, наявність сімейних зв`язків, будь- яких зв`язків з іншою країною, або наявність зв`язків в іншому місці. Ризик втечі не виникає лише за відсутності постійного місця проживання («Сулаоя проти Естонії», «Панченко проти Росії») та зменшується зі збігом часу, проведеного під вартою («Ноймайстер проти Австрії»). Небезпека переховування обвинуваченого не може бути оцінена виключно на основі тяжкості покарання за злочин. Наявність небезпеки переховування повинно бути оцінено з посиланням на ряд інших відповідних факторів, які можуть або підтвердити існування небезпеки втечі, або зробити її настільки незначною, що вона не може виправдати тримання під вартою («Строган проти України»).
Як вбачається з пояснень обвинуваченого, наміру ухилятися від суду та впливати на потерпілих і свідків обвинувачений немає.
З наданих стороною захисту документів вбачається, що ОСОБА_19 , яка являється співмешканкою обвинуваченого ОСОБА_3 , є власником будинку АДРЕСА_1 , що підтверджується договором купівлі-продажу житлового будинку від 14.04.2021 року, а також відповідно до довідки №252, виданої Літинською селищною радою від 15.04.2021 року, зареєстрована у вказаному будинку. ОСОБА_19 надала письмову згоду на проживання обвинуваченого ОСОБА_3 на період обрання судом відносно нього запобіжного заходу у виді домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_1 .
Повідомлення про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення обвинуваченому ОСОБА_3 не вручалося. В розшуку обвинувачений не перебував.
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що ризики переховування від суду, вчинення іншого кримінального правопорушення не доведені.
Суд зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
Згідно положень ч.ч. 1-2 ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.
Враховуючи вищевикладене, суд вважає недоведеним, що застосування більш м`якого запобіжного заходу буде недостатнім для запобігання встановленим ризикам та не зможе забезпечити належної процесуальної поведінки обвинуваченого.
Суд не вбачає підстав для продовження строку запобіжного заходу, застосованого до обвинуваченого ОСОБА_3 у виді тримання під вартою, оскільки прокурором не доведені обставини, передбачені п. 3 ч. 1 ст. 194 КПК України, а саме, недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
На думку суду, наявні підстави вважати, що інший (більш м`який) запобіжний захід, передбачений ст. 176 КПК України, а саме, домашній арешт цілодобово, може на даному етапі забезпечити виконання обвинуваченим ОСОБА_3 його процесуальних обов`язків та запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
Враховуючи викладене вище, суд дійшов висновку, що в задоленні клопотання прокурора про продовження застосованого до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою слід відмовити, а клопотання захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_13 та обвинуваченого ОСОБА_3 про зміну застосованого до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою на більш м`який запобіжний захід слід задовольнити.

Запобіжний захід у виді тримання під вартою, застосований до обвинуваченого ОСОБА_3 , слід змінити на домашній арешт цілодобово, звільнивши його з-під варти в залі суду, та покласти на обвинуваченого обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 176, 177, 181, 183, 194, 331 КПК України, -
УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання прокурора ОСОБА_9 про продовження строку застосованого до обвинуваченого ОСОБА_3 запобіжного заходу у виді тримання під вартою - відмовити.

Клопотання обвинуваченого ОСОБА_3 та його захисника адвоката ОСОБА_13 про зміну запобіжного заходу у виді тримання під вартою на запобіжний захід у виді домашнього арешту - задовольнити.

Запобіжний захід у виді тримання під вартою, застосований до обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - змінити на запобіжний захід у виді домашнього арешту цілодобово на строк 60 днів, починаючи з 07.09.2021 року по 05.11.2021 року включно, за адресою: АДРЕСА_1 , звільнивши його з-під варти в залі суду.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , обов`язки, передбачені п. п. 2-4, 9 ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме, не відлучатися із місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 без дозволу суду; прибувати до Вінницького міського суду Вінницької області за першою вимогою; повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи, утримуватися від спілкування із потерпілими та свідками у даному кримінальному провадженні, носити електронний засіб контролю.

Копію ухвали направити начальнику Державної установи "Вінницька установа виконання покарань (№1)" для відома та начальнику Відділу поліції № 3 Вінницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області для виконання в межах своїх повноважень.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя