КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 11-cc/824/5940/2021 Слідчий суддя в 1-й інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ст. 183 КПК Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 грудня 2021 року місто Київ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщені суду з використанням відеоконференцзв`язку з Франківським районним судом м. Львова, апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 22 вересня 2021 року,

за участю:
прокурора ОСОБА_8 ,

підозрюваного ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_6 ,
ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 22.09.2021 року задоволено клопотання слідчого в ОВС другого відділу Управління з досудового розслідування кримінальних правопорушень, вчинених працівниками Державного бюро розслідувань ОСОБА_9 , погоджене прокурором Офісу Генерального прокурора ОСОБА_8 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, із застосовуванням альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави в розмірі 200 (двохсот) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 475 800 (чотириста сімдесят п`ять тисяч вісімсот) гривень із покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України щодо:
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Червоноград Львівської області, громадянина України, одруженого, маючого 2х неповнолітніх дітей, проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.
Не погоджуючись з таким рішенням слідчого судді, захисник ОСОБА_6 подав в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 22.09.2021 року та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого про застосування щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги апелянт зазначає про відсутність доказів, які б свідчили про наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України в матеріалах даного провадження. Ризики фактично ґрунтуються на припущеннях органу досудового розслідування.
Підозру оголошену ОСОБА_7 сторона захисту вважає необґрунтованою,
ОСОБА_7 має постійне місце проживання, одружений, має двох дітей 2006 та 2010 років народження, сприяв органу досудового розслідування під час проведення обшуку, батько ОСОБА_7 потребує постійної допомоги, визначений розмір застави як альтернативний запобіжний захід є непомірним для останнього.
Додатково захисник зазначає, що до ОСОБА_7 застосовано 23.07.2021 року запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за місцем проживання на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду міста Києва, із клопотанням про зміну запобіжного заходу орган досудового розслідування не звертався, ОСОБА_7 в повному обсязі виконував покладені на нього обов`язки, слідчого було повідомлено про лікування останнього та ухвалою не було заборонено.
Крім того, слідчий не звертався із клопотанням про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, а подав до суду клопотання про застосування щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Заслухавши доповідь судді, пояснення підозрюваного та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу і просили її задовольнити в повному обсязі, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги сторони захисту та просив ухвалу слідчого судді залишити без змін, вивчивши матеріали провадження і перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів виходить з наступного.
З матеріалів, наданих до апеляційного суду вбачається, Другим відділом Управлінням з досудового розслідування кримінальних правопорушень, вчинених працівниками правоохоронних органів та суддями, Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000488 від 04.06.2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.
Органом досудового розслідуванням зазначено, що ОСОБА_7 наказом заступника керівника Львівської обласної прокуратури від 04.11.2020 № 2101к переведено на посаду прокурора першого відділу процесуального керівництва управління процесуального у кримінальних провадженнях слідчих територіального управління Державного бюро розслідувань Львівської обласної прокуратури.
Відповідно до Розподілу обов`язків, на ОСОБА_7 покладено обов`язок здійснення процесуального керівництва досудовим розслідуванням у кримінальних провадженнях про кримінальні правопорушення проти життя та здоров`я особи, катування, жорсткого правопорушення у сфері транспорту, про корупційні кримінальні правопорушення та інших за дорученням керівництва.
Водночас, ОСОБА_7 , незважаючи на обов`язок неухильно дотримуватися вищезазначених норм, здійснюючи функції представника влади, будучи працівником правоохоронного о обіймаючи посаду прокурора першого відділу процесуального керівництва управління процесуального у кримінальних провадженнях слідчих територіального управління Державного розслідувань Львівської обласної прокуратури, тобто являючись службовою особою, яка і відповідальне становище - представником влади і, відповідно до вимог зазначеного законодавства ч. 2 ст. 19 Конституції України, зобов`язаним діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, знехтував вимогами законодавства і висловив прохання надати неправомірну вигоду для себе за вчинення в інтересах третьої особи будь-якої дії з використанням службового становища та одержав неправомірну вигоду для себе за вчив інтересах особи будь-якої дії з використанням службового становища, за наступних обставин.
Так, 10.11.2020 року слідчими Територіального управління, розташованого у місті Львові Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001337 внесено відомості за можливого вчинення ОСОБА_10 вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 364, ч. 1 ст. 365, 366 ч. 1, ч. 1 ст. 367, ч. 1 ст. 369-2 КК України.
У подальшому, 12.11.2020 року прокурора першого відділу процесуального керівництва управління процесуального у кримінальних провадженнях слідчих територіального управління Державного розслідувань Львівської обласної прокуратури ОСОБА_7 визначено старшим групи прокурорів у кримінальному провадженні № 0001337 віл 10.11.2020.
Однак, на початку грудня 2020 року, точного часу в ході досудового розслідування встановити не виявилось можливим до ОСОБА_7 , який виконував функції прокурора у кримінальному провадженні №0001337, на прохання ОСОБА_10 звернувся його знайомий ОСОБА_11 з метою встановлення обставин проведення досудового розслідуванням у вказаному кримінальному провадженні, та наявності підстав для притягнення ОСОБА_10 до кримінальної відповідальності.
ОСОБА_7 , будучи в обізнаним з положеннями Кодексу професійної етики та поведінки прокурорів, а також з положеннями Кримінального процесуального кодексу України, погодився зустрітись із ОСОБА_11 .
В кінці січня 2021 року, точний час під час досудового розслідування не встановлено, у ОСОБА_7 , який під час особистої зустрічі із ОСОБА_11 по вул. Городоцька у м. Львові, та спілкування з останнім з обставин проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні №0001337 від 10.11.2020 року, та наявності підстав для притягнення ОСОБА_10 до кримінальної відповідальності, виник злочинний умисел, спрямований на одержання неправомірної вигоди для себе від ОСОБА_11 та ОСОБА_10 , за вчинення ним дій як службовою особою, яка займає відповідальне становище.
У зв`язку з цим, в той самий день, ОСОБА_7 , під час вищевказаної зустрічі та спілкування із ОСОБА_11 , висловив останньому прохання про надання йому неправомірної вигоди за вчинення залежних від нього дій, як прокурором у вказаному кримінальному провадженні, спрямованих на забезпечення прийняття слідчим Територіального управління, розташованого у місті Львові, процесуального рішення про закриття кримінального провадження тобто не притягнення ОСОБА_12 до кримінальної відповідальності у кримінальному провадженні №0001337 від 10.11.2020 року, а також не вчинення ОСОБА_7 у подальшому дій щодо скасування постанови слідчого про закриття кримінального провадження.
Крім того, ОСОБА_7 під час вказаного спілкування із ОСОБА_11 ініціював перед останнім питання організації майбутньої зустрічі за участі ОСОБА_10 з метою погодження дій.
У подальшому, 31.05.2021 року близько 12:00, ОСОБА_7 , з метою реалізації умислу спрямованого на одержання неправомірної вигоди для себе, під час зустрічі з ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , що відбулась по вул. Городоцькій, біля будинку №16 у м. Львові, запевнюючи ОСОБА_10 у своїх намірах щодо забезпечення прийняття слідчим відповідного процесуального рішення в інтересах ОСОБА_10 зазначив, що ним вживаються всі необхідні заходи, якими наділений процесуальний керівник щодо закриття кримінального провадження №0001337 від 10.11.2020 року.
За результатами розмови, ОСОБА_7 , продовжуючи реалізовувати злочинний умисел, спрямований на одержання неправомірної вигоди для себе, використовуючи службове становище всупереч інтересам служби висловив ОСОБА_11 прохання про необхідність передачі йому неправомірної вигоди у сумі 2 000 (дві тисячі) доларів США за вчинення вищевказаних дій в інтересах ОСОБА_10 , що становило станом на 31.05.2021 згідно курсу НБУ - 55 000, 8 грн.
У подальшому, 28.06.2021 року близько 14 год. 00 хв., продовжуючи реалізовувати умисел, спрямований на одержання неправомірної вигоди, з використанням свого службового становища, ОСОБА_7 , перебуваючи на парковці ТРЦ «Три слони» за адресою: Львівська область, Пустомитівський район, с. Зимна Вода, вул. Яворівська, 22, зустрівся з ОСОБА_10 і ОСОБА_11 та проконсультував ОСОБА_10 з приводу його процесуальної поведінки під час проведення слідчих та процесуальних дій за його участі в ході досудового розсування у кримінальному провадженні № 0001337 від 10.11.2020 року, що в свою чергу буде підставою для не притягнення останнього до кримінальної відповідальності.
Під час вказаної зустрічі, ОСОБА_7 , реалізовуючи умисел, спрямований на одержання неправомірної вигоди для себе з використанням службового становища, запевнив ОСОБА_11 про дійсність попередніх домовленостей, з приводу вчинення ним дій, спрямованих на не притягнення ОСОБА_10 до кримінальної відповідальності та забезпечення ним прийняття слідчим процесуального рішення про закриття кримінального провадження №0001337 від 10.11.2020, а також вказав про необхідність надання йому за це грошових коштів у розмірі 2 000 (дві тисячі) доларів США, що становило станом на 28.06.2021 згідно курсу НБУ -54 500 грн. слідчим Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, прийнято процесуальне рішення про закриття кримінального провадження № 0001337 від 10.11.2020 року за фактом можливого вчинення ОСОБА_10 кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 364 ч. 1, 365 ч. 1, 366 ч. 1, 367 ч. 1, 369-2 ч. 1 КК України.
У подальшому, 13.07.2021 близько 14 год. 30 хв., ОСОБА_7 , продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, спрямований на одержання неправомірної вигоди для себе, використовуючи мобільний додаток «WhatsApp», зателефонував ОСОБА_11 з метою узгодження з ним питання про подальші зустрічі. В ході розмови ОСОБА_7 повідомив ОСОБА_11 про необхідність організації зустрічі із ОСОБА_10 з метою передачі останньому постави слідчого про закриття кримінального провадження № 0001337 від 10.11.2020 року.
Реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на одержання неправомірної вигоди для себе, використовуючи своє службове становище, 16.07.2021 року, ОСОБА_7 , під час особистої зустрічі із ОСОБА_10 , яка відбувалась у службовому кабінеті ОСОБА_7 № 12, розташованого на третьому поверсі в приміщенні Львівської обласної прокуратури за адресою: м. Львів, Городоцька, 16, діючи всупереч норм чинного Кримінального процесуального кодексу України з метою особистого збагачення та запевнення ОСОБА_10 в своїх намірах діяти в його інтересах, надав останньому, який перебував у статусі свідка, доступ до матеріалів кримінального провадження №0001337 від 10.11.2020 року, в якому слідчим прийнято рішення в порядку ст. 284 КПК України, з можливістю зробити копії процесуальних документів. Продовжуючи реалізовувати свій умисел, спрямований на одержання неправомірної вигоди для себе, з використанням службового становища, ОСОБА_7 зробив та передав копію процесуального рішення - постанови про закриття кримінального провадження ОСОБА_10 та зазначив, що він діючи в інтересах останнього не буде вчиняти дії, передбачені ст. 36 КПК України, які передбачають скасування рішень слідчого органу досудового розслідування, а також зазначив, що воно не буде скасовано за скаргами заявників у кримінальному провадженні.
Після передачі копії вказаної постанови про закриття кримінального провадження, ОСОБА_7 , з метою реалізації умислу, спрямованого на одержання неправомірної вигоди для себе, а також з метою встановлення обставин отримання ОСОБА_11 від ОСОБА_10 раніше обумовленої суми неправомірної вигоди саме для ОСОБА_7 , поцікавився в ОСОБА_10 щодо передачі ним неправомірної вигоди ОСОБА_11 на виконання попередніх домовленостей, на що ОСОБА_10 відповів стверджувально та повідомив, що виконав вимогу ОСОБА_7 , озвучену останнім через ОСОБА_11 , та передав йому обумовлену ОСОБА_7 суму неправомірної вигоди.
Реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на одержання неправомірної вигоди для себе, використовуючи своє службове становище, приблизно о 18 год., ОСОБА_7 , використовуючи мобільний додаток «WhatsApp», повідомив ОСОБА_11 про необхідність організації зустрічі із останнім, з метою отримання суми раніше ним обумовленої неправомірної вигоди.
У подальшому, реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на одержання неправомірної вигоди для себе, використовуючи своє службове становище, 21.07.2021 року в ході зустрічі ОСОБА_7 із ОСОБА_11 , яка відбувалась в приміщенні кафе «Оксамит» за адресою: м. Львів, вул. Городоцька, 16, ОСОБА_7 підтвердив, що ним не будуть виконуватись дії, спрямовані на скасування постанови слідчого про закриття кримінального провадження №0001337 від 10.11.2020 року. В розмові, на пропозицію ОСОБА_7 , ОСОБА_11 сів на переднє пасажирське сидіння його автомобіля Mitsubishi Grandis, д.н.з. НОМЕР_1 . Перебуваючи в салоні автомобіля, ОСОБА_11 достав з правої кишені брюк раніше обумовлену суму грошових коштів у сумі 2 000 доларів США, продемонстрував ОСОБА_7 та поклав їх до шухляди для рукавиць, яка розташована навпроти переднього пасажирського сидіння. Побачивши вказані дії ОСОБА_11 , намагаючись завуалювати свою протиправну діяльність, ОСОБА_7 почав вчиняти дії, спрямовані на створення у ОСОБА_11 уявлення щодо не бажання одержувати від нього неправомірну вигоду в такий спосіб, висловлюючи останньому підозри у співпраці із правоохоронними органами.
При цьому, ОСОБА_7 , реалізовуючи умисел, спрямований на одержання неправомірної вигоди для себе, з використанням свого службового становища, усвідомлюючи факт передачі йому неправомірної вигоди ОСОБА_11 у розмірі 2000 (дві тисячі) доларів США, що станом на 21.07.2021 згідно курсу НБУ становить 54 440 грн., будь-яких активних дій не вчинив та продовжив спілкування із ОСОБА_11 на побутові теми, а в подальшому, наприкінці розмови, додатково запевнив останнього щодо своїх намірів не скасовувати постанову слідчого про закриття кримінального провадження.
21.07.2021 року ОСОБА_7 затримано в порядку ст. 208 КПК України.
22.07.2021 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.
21.09.2021 року слідчий в ОВС другого відділу Управління з досудового розслідування кримінальних правопорушень, вчинених працівниками Державного бюро розслідувань ОСОБА_9 за погодженням із прокурором Офісу Генерального прокурора ОСОБА_8 звернувся до Печерського районного суду міста Києва з клопотанням про застосування ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, із визначенням розміру застави не менше 200 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, із покладенням обов`язав, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.
Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 22.09.2021 року клопотання слідчого задоволено та застосовано ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, із застосовуванням альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави в розмірі 200 (двохсот) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 475 800 (чотириста сімдесят п`ять тисяч вісімсот) гривень із покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.
Під час розгляду зазначеного клопотання слідчий суддя правильно встановив, що наведені у ньому дані, виклад яких зроблено з посиланням на матеріали кримінального провадження, свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.
Як вбачається з матеріалів судового провадження, слідчий суддя дослідив клопотання і матеріали, які його обґрунтовують, та встановив, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце та підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю даних, які приведені у клопотанні слідчого та доданих до нього матеріалах.

Крім того, колегія суддів наголошує на тому, що слідчий суддя на даному етапі кримінального провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на наведені у клопотанні слідчого та доданих до нього матеріалах дані у слідчого судді були всі підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

Більш того, якщо виходити з поняття «обґрунтована підозра», приведеного в п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», то обґрунтована підозра означає, що існують факти і інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Фактів і інформації, які переконливо свідчать про причетність ОСОБА_7 до вчинення вищевказаного кримінального правопорушення в клопотанні слідчого та доданих до нього матеріалах міститься достатньо для висновку про обґрунтованість повідомленої йому підозри.

Згідно повідомлення про підозру від 22.07.2021 року, дії ОСОБА_7 кваліфіковано ч. 3 ст. 368 КК України, при цьому наведено виклад фактичних обставин кримінального правопорушення.
Отже, слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання в межах своєї компетенції, у висновках, які зробив орган досудового розслідування відносно обґрунтованості підозри ОСОБА_7 , чогось очевидно необґрунтованого чи недопустимого не встановив. Не виявлено таких обставин і колегією суддів.
Таким чином, викладені у апеляційній скарзі захисника доводи щодо відсутності доказів обґрунтованості підозри у вчиненні ОСОБА_7 інкримінованого йому кримінального правопорушення не можуть бути прийняті до уваги колегією суддів.
Перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про їх наявність з огляду на суспільну небезпечність кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 , на тяжкість покарання, яке загрожує підозрюваному у разі визнання його винним у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення та конкретні обставини кримінального провадження.
Слідчим як у клопотанні, так і в судовому засіданні прокурором доведено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які дають підстави для застосування відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та підтверджують недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання зазначеним ризикам.
Як правильно вказав в ухвалі слідчий суддя, з чим погоджується і колегія суддів, підозрюваний ОСОБА_7 , перебуваючи на свободі, може переховуватися від органів досудового розслідування або суду, а також може вчинити інше кримінальне правопорушення.
У контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Панченко проти Росії). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Бекчиєв проти Молдови).
На підставі викладеного, а також враховуючи дані про особу підозрюваного, зокрема наявність сім`ї у ОСОБА_13 , дружини, двох дітей 2006 р.н. та 2010 р.н., батька та інших соціальних зв`язків в їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку про доведеність прокурором у клопотанні вказаних ризиків, оскільки достатні стримуючі фактори, які б свідчили про протилежне, у матеріалах справи відсутні.
Враховуючи характер вчинення кримінального правопорушення, застосування іншого, більш м`якого запобіжного заходу не забезпечить належної поведінки підозрюваного та може потягнути за собою настання негативних наслідків.
З огляду на викладені обставини, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для застосування щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки специфіка вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення, дані про особу підозрюваного та суворість можливого покарання за інкриміноване кримінальне правопорушення не дають підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу.
Тому, колегія суддів відхиляє доводи сторони захисту про відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, зазначених органом досудового розслідування у клопотанні про застосування щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки останні не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду та спростовуються матеріалами, наданими до суду апеляційної інстанції.
Стосовно доводів захисника про перебування ОСОБА_7 під дією іншого запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту та виконанню останнім покладених на нього процесуальних обов`язків, колегія суддів зазначає наступне.
Так, ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 23.07.2021 року задоволено клопотання слідчого та застосовано ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, із забороною залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , строком до 15.09.2021 року включно, із покладенням обов`язків передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України (а.с.111, т.1).
Строк даної ухвали закінчився 15.09.2021 року.
Кримінально - процесуальний кодекс України не позбавляє можливості звернення органу досудового розслідування з клопотанням про застосування іншого запобіжного заходу відносно особи після спливу дії попередньої ухвали, відтак доводи захисника відлягають відхиленню, як не обґрунтовані.
Щодо визначення слідчим суддею альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави, слід зазначити наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 182 КПК України, застава полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у доход держави в разі невиконання цих обов`язків. Можливість застосування застави щодо особи, стосовно якої застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, може бути визначена в ухвалі слідчого судді, суду у випадках, передбачених частинами третьою або четвертою статті 183 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 4 ст. 182 КПК України, розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.
Відповідно до вимог ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави щодо особи, підозрюваної у вчиненні особливо тяжкого злочину, має встановлюватися в межах від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. У виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Виходячи з прецедентної практики Європейського суду з прав людини, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.
Враховуючи тяжкість покарання за вчинення кримінального правопорушення у якому підозрюється ОСОБА_7 , дані про особу підозрюваного, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, колегія суддів вважає, що слідчий суддя на законних підставах, у відповідності до положень ч. 5 ст. 182 КПК України визначив останньому альтернативний запобіжний захід у вигляді застави у розмірі 200 (двохсот) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 475 800 (чотириста сімдесят п`ять тисяч вісімсот) гривень, з покладенням передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України обов`язків, у разі її внесення, який у даному кримінальному провадженні є відповідним і достатнім для забезпечення достатньої та належної поведінки ОСОБА_7 та виконанню покладених на нього обов`язків, при цьому врахувавши наявність встановлених під час проведення досудового розслідування ризиків та обставини кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється останній.
За таких обставин, ухвала слідчого судді суду першої інстанції, з урахуванням вимог статті 370 КПК України, є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому підстав для її скасування та застосування до підозрюваного іншого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, колегія суддів не знаходить.
Істотних порушень кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законне та обґрунтоване рішення, колегією суддів не виявлено.
На підставі викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що встановлені органами досудового розслідування обставини є виправданими та необхідними елементами, що визначають потребу у застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою із визначенням застави відносно ОСОБА_7 .
Керуючись ст. ст. 176 178, 182, 183, 194, 196, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,
ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 22 вересня 2021 року, якою задоволено клопотання слідчого в ОВС другого відділу Управління з досудового розслідування кримінальних правопорушень, вчинених працівниками Державного бюро розслідувань ОСОБА_9 , погоджене прокурором Офісу Генерального прокурора ОСОБА_8 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, із застосовуванням альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави в розмірі 200 (двохсот) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 475 800 (чотириста сімдесят п`ять тисяч вісімсот) гривень із покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України щодо ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , залишити без задоволення.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення є остаточною і оскарженню не підлягає.
СУДДІ:

_____________________ _______________________ ____________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4