Справа № 129/875/19
Провадження по справі № 1-кп/129/116/2021
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"07" жовтня 2021 р. Гайсинський районний суд Вінницької області

в складі: головуючої ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні суду в м. Гайсині кримінальне провадження № 0000016 про обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Подільське Летичівського району Хмельницької області, жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, непрацюючого, неодруженого, судимого вироком Франківського районного суду міста Львова 23.07.2021 р. за ч.4 ст. 407 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк три роки з іспитовим строком один рік, застосовано ст. 76 КК України, у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, -

установив:

29.01.2018 р. ОСОБА_4 призваний до лав Збройних Сил України на військову службу за контрактом ІНФОРМАЦІЯ_2 , направлений для проходження військової служби до військової частини НОМЕР_1 , наказом командира військової частини НОМЕР_1 № 147 від 29.01.2018 р. призначений на посаду стрільця-номера обслуги 3 відділення 2 взводу 5 десантно-штурмової роти військової частини НОМЕР_1 від 23.10.2018 р. № 236 солдат ОСОБА_4 вибув для проведення бойового злагодження в польових умовах до військової частини НОМЕР_2 , що дислокується в АДРЕСА_2 ; відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 24.10.2018 р. зарахований на котлове забезпечення військової частини НОМЕР_2 ; з 28.11.2018 р. у Вінницькій області введено воєнний стан відповідно до Указу Президента України «Про введення воєнного стану», дія якого продовжувалася до 26.12.2018 р.; 28.11.2018 р. о 8-00 год. солдат ОСОБА_4 з метою тимчасового ухилення від військової служби, умисно незаконно без дозволу командирів військової частини НОМЕР_3 та без поважних причин, в умовах воєнного стану, самовільно залишив розташування військової частини НОМЕР_2 , яка дислокується в АДРЕСА_2 , проводив час на власний розсуд, проживав в АДРЕСА_1 до 22.01.2019 року дня прибуття до військової частини НОМЕР_2 в АДРЕСА_2 .

Дії ОСОБА_4 кваліфікуються за ч. 5 ст. 407 КК України, як самовільне залишення військової частини без поважних причин, з метою тимчасово ухилитися від проходження військової служби, вчинене військовослужбовцем (крім строкової служби) в умовах воєнного стану.
Вину визнав повністю, щиро розкаявся і дав суду показання про те, що він проходив військову службу в званні солдата на посаді стрільця-номера обслуги 3 відділення 2 взводу 5 десантно-штурмової роти військової частини НОМЕР_1 , згодом був переведений до військової частини НОМЕР_2 в АДРЕСА_2 , де 28.11.2018 р. об 8-00 год. він з метою тимчасового ухилення від військової служби, умисно незаконно без дозволу командирів військової частини НОМЕР_2 в умовах воєнного стану, самовільно залишив розташування військової частини НОМЕР_2 , поїхав додому, де проводив час на власний розсуд, проживав в АДРЕСА_1 , 22.01.2019 р. повернувся на місце військової служби.

З урахуванням позицій прокурора та обвинуваченого, які заявили про скорочений порядок дослідження доказів, суд відповідно до ч.3 ст.349 КПК України обмежився допитом лише ОСОБА_4 , оскільки він розуміє зміст обставин, які ніким не оспорюються, немає сумніву в добровільності та істинності його позиції, ОСОБА_4 роз`яснено і зрозуміло неможливість оскарження цих обставин в апеляційному порядку.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому покарання, суд виходить із встановленої ст. 50 КК України його мети кари, виправлення і запобігання вчиненню винним нових злочинів, заснованої на вимогах виваженості та справедливості, з урахуванням позиції Європейського суду з прав людини, відповідно до якої покарання як втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи) (справи «Бакланов проти Росії» від 09.06.2005 р.; «Фрізен проти Росії» від 24.03.2005 р.; «Ісмайлова проти Росії» від 29.11.2007 р.).

При цьому суд бере до уваги визначені ст. 65 КК України загальні засади призначення покарання стосовно обставин цієї справи, ступінь тяжкості вчиненого злочину і законну за нього санкцію, особу винного та визначені ст. 66 КК України пом`якшуючі його обставини; вид і розмір призначеного покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення винної у скоєнні злочину особи та попередження нових злочинів

Обираючи покарання ОСОБА_4 , за відсутності обтяжуючих, пом`якшуючими його обставинами суд визнає щире каяття та сприяння встановленню дійсних обставин справи; за таких обставин суд визнає, що виправити і запобігти скоєнню обвинуваченим нових злочинів можливо без ізоляції його від суспільства, призначивши йому покарання в межах санкції ч.5 ст. 407 КК України у виді позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України ОСОБА_4 від призначеного покарання звільнити, якщо протягом встановленого цим вироком іспитового строку він не скоїть нових злочинів та виконає обов`язки, передбачені ч. 1 ст. 76 КК України; з урахуванням правил ч.4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначеним за цим вироком та попереднім вироком Франківського районного суду міста Львова від 23.07.2021 р. за ч.4 ст. 407 КК України.
Керуючись ст.ст. 314, 370, 373, 374, 475 КПК України, суд, -

ухвалив:

ОСОБА_4 визнати винуватим в скоєнні злочину, передбаченого ч.5 ст. 407 КК України, призначити покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання звільнити, якщо в період іспитового строку тривалістю два роки він не скоїть нового злочину та виконає покладені на нього цим вироком обов`язки.
Згідно з ч. 1 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
На підставі ч.4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначених за цим вироком і за попереднім вироком Франківського районного суду міста Львова Львівської області від 23.07.2021 р. у виді позбавлення волі на строк три роки, визначити остаточне покарання ОСОБА_4 у виді позбавлення волі на строк п`ять років.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_4 від відбування остаточно призначеного покарання звільнити, якщо в період іспитового строку тривалістю два роки він не скоїть нового злочину та виконає покладені на нього цим вироком обов`язки.
Згідно з ч. 1 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Вирок може бути оскаржено до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти діб з дня його проголошення.

Суддя: