ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
В И Р О К
іменем України
Справа № 210/5542/20
Провадження № 1-кп/210/316/21

"30" листопада 2021 р.

Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді: ОСОБА_1 ,
за участі секретарів судового засідання: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
сторони та учасники кримінального провадження, які приймали участь у судовому розгляді: прокурор Криворізької південної окружної прокуратури ОСОБА_4 , обвинувачений ОСОБА_5 , захисник обвинуваченого - адвокат ОСОБА_6
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі дистанційного судового провадження (відеоконференції) в залі суду в місті Кривий Ріг обвинувальний акт у кримінальному провадженні, відомості про яке 05 серпня 2020 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000092 за обвинуваченням:
ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Апостолове, Дніпропетровської області, українець, громадянин України, офіційно не працевлаштований, одружений, має на утриманні малолітніх дітей, освіта середня технічна, який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

13.11.2019р. Апостолівським районним судом Дніпропетровської області за ч.2 ст.185, ч.3 ст. 185 КК України до позбавлення волі, строком на 4 роки. На підставі ст. 75, 76 КК України від відбування покарання звільнити з випробувальним терміном на 2 роки, іспитовий строк скасовано, відбуває покарання в ДУ "П"ятихатська виправна колонія (№122)"

у вчиненні кримінального проступку за ч. 1 ст. 309 КК України,-

ВСТАНОВИВ:
04.08.2020 в денний час доби ОСОБА_5 знаходячись по вул. Юрія Камінського, в Металургійному районі м. Кривого Рогу знайшов на землі медичний шприц, об`ємом 5 мл, заповненого прозорою рідиною до позначки приблизно 1,3 мл.

Одразу після цього, ОСОБА_5 діючи умисно, розуміючи, що у вищевказаному шприці знаходиться наркотична речовина поклав його в поліетиленовий пакет, який мав при собі, таким чином незаконно придбав та почав незаконно зберігати при собі вказаний наркотичний засіб, без мети збуту,

В подальшому рухаючись біля будинку 5 по вул. Ю. Камінського, в Металургійному районі м. Кривого Рогу ОСОБА_5 був зупинений працівниками полку патрульної поліції екіпажу Т 21 ТОР ППП в м. Кривий Ріг, як особа, яка підозріло себе поводила.

Того ж дня, в період часу з 13:13 години до 13:41 години, слідчим СВ Металургійного ВП КВП ГУНП у Дніпропетровській області лейтенантом поліції ОСОБА_8 у присутності двох понятих було проведено огляд місця події, в ході якого з поліетиленового пакету, який ОСОБА_5 тримав в руці було вилучено один медичний шприц, об`ємом 5 мл., заповненого до позначки 1,3 мл прозорою рідиною, яка, згідно висновку експерта № 19/104-17/1/3/637 від 03.09.2020, має масу 1,3337 г. та містить наркотичний засіб, обіг якого обмежено - «метадон», маса якого становить 0,0548 г. Вказаний наркотичний засіб ОСОБА_5 незаконно зберігав при собі без мети збуту.

За вчинення вищевказаних дій ОСОБА_5 пред`явлено обвинувачення у вчинені умисного кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України за ознаками «незаконне придбання, зберігання, наркотичних засобів без мети збуту».

В судовому засіданні обвинувачений свою провину у пред`явленому обвинуваченні визнав повністю, фактичні обставини - спосіб, місце час вчинення кримінально караного діяння не оспорює, пояснив, що знайшов речовину, схожу на наркотичну, та зберігав при собі з метою особистого вживання .
Згідно з частинами 3 статті 349 КПК України обсяг доказів, та порядок їх дослідження вирішується з урахуванням думки учасників судового провадження. Суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Прокурор заявив клопотання про застосування положень частини 3 статті 349 КПК України та просив не досліджувати обставини справи, оскільки обвинувачений фактичні обставини вчинення злочинів визнає повністю.
Обвинувачений та його захисник, кожен окремо, дане клопотання підтримав.
Також обвинувачений надав згоду на розгляд кримінального провадження в порядку дистанційного провадження - в режимі відеоконференції, та представлений в суді захисником.
Приймаючи до уваги, що обвинувачений винним себе у пред`явленому обвинуваченні визнав повністю та беззаперечно, його показання відповідають суті обвинувачення, фактичні обставини не оспорюються, суд за згодою обвинуваченого та прокурора, які вважають підтвердженими наявними в матеріалах кримінального провадження доказами фактичні обставини скоєного: дату, час, місце спосіб і інші обставини скоєння злочину, а також форму вини і спрямованість умислу; мотив злочину, його наслідки; обставини, які впливають на ступінь і характер відповідальності; обставини, які характеризують особу обвинувачуваного, визнає їх доказаними в судовому засіданні і вважає за доцільне не досліджувати у повному обсязі докази відповідно до положень частини 3 статті 349 КПК України, обмежившись допитом обвинувачуваного, дослідженням матеріалів, які стосуються речових доказів та вивченням даних, які характеризують особу обвинуваченого, без проведення допиту свідків, дослідження письмових матеріалів провадження в повному обсязі.
Судом встановлено, що сторони кримінального провадження правильно розуміють зміст такого порядку та у суду не виникло сумнівів у добровільності позицій сторін, обвинувачений правильно розуміє зміст фактичних обставин, які ним не оспорюються, усвідомлює обмеження у подальшому оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку.
Аналізуючи зібрані в справі докази та встановлені фактичні обставини, суд приходить до висновку, що обвинуваченого слід визнати винуватим у вчиненні інкримінованого кримінального проступку, та кваліфікувати його дії за частиною 1 статті 309 Кримінального кодексу України за ознаками «незаконне придбання, зберігання, наркотичних засобів без мети збуту»..
Згідно з частини 2 статті 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.
Статтею 12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ст.309 ч.1 КК України, віднесено до кримінальних проступків.

При визначені виду та розміру покарань суд керується вимогами статей 65-68 КК України та роз`ясненнями постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» (з наступними змінами), дотримується принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи винного та обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Обвинувачений ОСОБА_5 раніше судимий, скоїв кримінальний проступок під час іспитового строку, має постійне місце проживання, за місцем проживання характеризується позитивно, не зайнятий суспільно-корисною працею, одружений, має на утриманні чотирьох малолітніх дітей, на обліку у лікаря психіатра та лікаря-нарколога станом на 2021 рік не перебуває, .
Призначаючи покарання обвинуваченому, суд виходить із меж, установлених у санкції статті, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, враховує положення Загальної частини Кримінального кодексу України, ступень тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого, згідно зі ст. 66 КК України є його щире каяття, акттивне сприяння розкриттю злочину,
Обставин, які обтяжують покарання відповідно до ст. 67 КК України не встановлено,
З урахуванням встановлених фактичних обставин справи, характеру і ступеня суспільної небезпеки скоєного злочину, даних про особу обвинуваченого, способу вчинення злочину, наслідків, які від нього настали, наявність декількох пом`якшуючих та відсутність обтяжуючих обставин, а також інших обставин кримінального провадження в їх сукупності, суд визнає необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, призначення ОСОБА_5 основного покарання у виді обмеження волі волі у мінімальних межах, встановлених санкцією статті Особливої частини Кримінального кодексу України, за якою він обвинувачується і яка передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення.
Суд враховує, що покарання є формою реалізації кримінальної відповідальності, є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засуджених та має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Приймаючи до уваги встановлені обставини, позицію сторони обвинувачення та захисту, а також те, що обвинувачений вчинив кримінальний проступок в період іспитового строку, належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став, що вказує на те, що виправлення обвинуваченого неможливо без ізоляції від суспільства.
З урахуванням викладеного, суд приходить висновку, що обвинуваченому слід призначити покарання у виді позбавлення волі, підстав для застосування положень ст. 75, 76 КК України не вбачається.
Підстав для призначення покарання обвинуваченому з урахуванням положень ст. 69, 69-1 КК України суд також не вбачає.
Крім того, остаточне покарання ОСОБА_9 слід визначити за правилами частини 1 статті 71 КК України, з урахуванням положень статті 72 КК України, за сукупністю вироків, з урахуванням наступного.
Згідно правового висновку Об`єднаної палати ККС ВС від 01 червня 2020 року у справі № 766/39/17 пр. № 51-8867кмо18 при визначенні того, які з правил призначення остаточного покарання (за сукупністю злочинів чи за сукупністю вироків) підлягають застосуванню за наявності іншого обвинувального вироку (вироків) щодо цієї ж особи, слід керуватися саме часом постановлення попереднього вироку, а не часом набрання ним законної сили:
а) якщо злочин (злочини), за який (які) засуджено особу в цьому кримінальному провадженні, було вчинено до постановлення попереднього вироку, то остаточне покарання призначається за правилами, передбаченими ч. 4 ст. 70 КК (за сукупністю злочинів);
б) якщо злочин (злочини), за який (які) засуджено особу в цьому кримінальному провадженні було вчинено після постановлення попереднього вироку, але до повного відбуття покарання, то остаточне покарання призначається за правилами, передбаченими ст. 71 КК (за сукупністю вироків).
Таким чином вирішальне значення має дата постановлення попереднього вироку, а не набрання ним законної сили.
Відповідно до частин 4, 5 статті 71 КК України остаточне покарання за сукупністю вироків, крім випадків, коли воно визначається шляхом поглинення одного покарання іншим, призначеним у максимальному розмірі, має бути більшим від покарання, призначеного за нове кримінальне правопорушення, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком. Якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив два або більше кримінальних правопорушень, суд призначає покарання за ці нові кримінальні правопорушення за правилами, передбаченими у статті 70 цього Кодексу, а потім до остаточного покарання, призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, повністю чи частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком у межах, встановлених у частині другій цієї статті.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, на момент вчинення кримінального проступку ОСОБА_5 був засуджений 13 листопада 2019 року вироком Апостолівським районним судом Дніпропетровської області за ч.2 ст.185, ч.3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі, строком на 4 роки. На підставі ст. 75, 76 КК України від відбування покарання звільнений з випробувальним терміном на 2 роки. Однак іспитовий строк скасовано, ОСОБА_5 затриманий на виконання вироку та відбуває покарання у виді позбавлення волі в ДУ "П"ятихатська виправна колонія (№122)"

Відповідно до пункту 25 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», за сукупністю вироків (ст.71 КК) покарання призначається, коли засуджена особа до повного відбування основного чи додаткового покарання вчинила новий злочин, а також коли новий злочин вчинено після проголошення вироку, але до набрання ним законної сили.
Відповідно до вимог ч. 3 ст.78 КК України, у разі вчинення засудженим протягом іспитового строку нового злочину, суд призначає йому покарання за правилами, передбаченими в статтях 71, 72 КК України.
Отже, при визначенні остаточної міри покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд вважає, необхідним застосувати ч. 1 ст. 71 КК України та до покарання, призначеного покарання за ч. 1 ст. 309 КК України частково приєднати не відбуте покарання за вироком Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 13 листопада 2019 року , а саме у 3 (три) роки 1 (один) місяць позбавлення волі, призначивши остаточно покарання за сукупністю вироків, за правилами складання покарань, передбаченими в статті 72 цього Кодексу (одному дню позбавлення волі відповідають: два дні обмеженння волі).
Дане покарання, виходячи з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчиненню ним нових кримінальних правопорушень. Крім того, призначення такого покарання буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинувачених і є дотриманням судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.
Процесуальні витрати підлягають стягненню з обвинувааченого в порядку статті 124 КПК.
У зв`язку з тим, що відносно обвинуваченого під час досудового розслідування даного кримінального провадження запобіжний захід не застосовувався та в судовому засіданні клопотання прокурором про це не заявлялося, суд також не вбачає підстав для застосування відносно обвинуваченого запобіжного заходу.

Питання про долю речових доказів слід вирішити у відповідності до ст.100 КПК України.
Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.
Строк відбуття покарання слід рахувати з моменту постановлення вироку, зарахувавши покарання, частково відбуте за вироком за вироком Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 13 листопада 2019 року , за правилами складання покарань, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.
Керуючись ст.12, ст. 349, ч.2 ст.373, ст.374, ст. 376, п.1 ч.2 ст. 395 КПК України,-

УХВАЛИВ:
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального проступку за ч. 1 ст. 309 КК України та призначити йому покарання за ч. 1 ст. 309 КК України у виді 2 (двох) років обмеження волі.
Відповідно до ч. 1 ст. 71 КК України ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , враховуючи положення статті 72 КК України , призначити покарання за сукупністю вироків, приєднавши до покарання, призначеного цим вироком, частково невідбуте покарання за вироком Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 13.11.2019р., у виді 3 (трьох) років 1 місяця позбавлення волі та призначити ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 остаточне покарання у виді 4 (чотирьох) років 1 (одного ) місяця позбавлення волі з відбуванням покарання в кримінально-виконавчому закладі закритого типу.
Строк відбування покарання ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 відраховувати з дня постановлення вироку - з 30 листопада 2021 року, зарахувавши на підставі частини 1 статті 71 КК України у строк відбування покарання частково відбуте ним покарання за вироком Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 13.11.2019р. - з моменту затримання на виконання вироку та до 29 листопада .2021 року включно.
На підставі статті 124 КПК України стягнути з ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , витрати за проведення судової експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин їх аналогів та прекурсорів (№19/104-17/1/3/637 від 03.09.2020), у розмірі 980, 70 (дев"ятосот вісімдесят грн. сімдесят коп.).

Запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 не обирати.
Речові докази: шприц об`ємом 5 мл. з наркотичною речовиною масою 1,0941 (метадон), який упаковано в спеціальний полімерний пакет Експертної служби МВС України №3884832, та який відноситься до наркотичних засобів, який зберігається в камері схову речових доказів ВП № 2 Криворізького РУП ГУНП в Дніпропетровській області за квитанцією № 1085 - знищити;

оптичний диск з відеозаписом - зберігати в матеріалах справи

Матеріали кримінального провадження, внесеного 05.08.2021 року в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000092 - залишити у справі № 210/5542/21.
Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом тридцяти діб з дня його проголошення, а засудженим в той же строк з часу отримання копії вироку.
Подання апеляційної скарги на вирок зупиняє набрання ним законної сили та його виконання. Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.
У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Роз`яснити обвинуваченому його право подати клопотання про помилування Президенту України, право ознайомитись із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження, право заявляти клопотання про доставку в судове засідання суду апеляційної інстанції (у разі перебування під вартою).
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.
Вирок складено та надруковано в єдиному примірнику у нарадчій кімнаті.

Суддя: ОСОБА_1