Справа № 502/1613/21
УХВАЛА

05 жовтня 2021 року м. Кілія

Слідчий суддя Кілійського районного суду Одеської області ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши у судовому засіданні клопотання про арешт тимчасово вилученого майна, -

В С Т А Н О В И В :

30.09.2021 року до ВП № 1 Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області надійшло повідомлення чергового відділу прикордонної служби про те, що нарядом під час несення служби на трасі Вилкове Приморське, на повороті у с. Ліски, Ізмаїльського району, Одеської області, при огляді багажного відділення легкового автомобіля «VOLKSWAGEN TOUAREG», 2009 року випуску, сірого кольору, д.н. НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_4 , виявлено одну червонокнижну рибу виду «Осетр» вагою 12,99 кг.

Вказані відомості 01.10.2021 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 000120, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 249 КК України та СД ВП № 1 Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області розпочато досудове розслідування.

01.10.2021 року під час проведення огляду місця події працівниками поліції були виявлені та тимчасово вилучені легковий автомобіль «VOLKSWAGEN TOUAREG», 2009 року випуску, сірого кольору, д.н. НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_4 , в багажному відділенні знаходилась одна червонокнижна риба виду «Осетр» вагою 12,99 кг.

Постановою начальника СД ВП № 1 Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_5 від 01.10.2021 року вилучені автомобіль та риба визнані речовими доказами по даному кримінальному провадженню.

04.10.2021 року начальник СД ВП № 1 Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_5 звернувся до Кілійського районного суду Одеської області з клопотанням, погодженим прокурором Ізмаїльської окружної прокуратури, про накладення арешту на майно, в ході досудового розслідування у даному кримінальному провадженні.
В обґрунтування клопотання дізнавач зазначив, що зазначене у клопотанні майно є речовими доказами, предметом кримінального правопорушення, а також використовувалось як знаряддя та засоби вчинення кримінального правопорушення.

Прокурор Ізмаїльської окружної прокуратури ОСОБА_3 , в судовому засіданні клопотання підтримав у повному обсязі та просив суд накласти арешт на тимчасово вилучене майно.
ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився, однак надав на адресу суду письмову заяву згідно з якою проти задоволення клопотання заперечує та просить розглянути клопотання за його відсутності.
Вивчивши матеріали, які обґрунтовують доводи клопотання, заслухавши прокурора, слідчим суддею встановлено наступне.
Згідно з ч. 2 ст. 167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: 1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; 2) надані особі з метою схилити її до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та (або) матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи як винагорода за його вчинення; 3) є предметом кримінального правопорушення, пов`язаного з їх незаконним обігом; 4) набуті в результаті вчинення кримінального правопорушення, доходи від них, або на які було спрямоване кримінальне правопорушення.
Відповідно до ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку. Відповідно до вимог цього Кодексу арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його. Слідчий суддя або суд під час судового провадження накладає арешт на майно у вигляді речей, якщо є достатні підстави вважати, що вони відповідають критеріям, зазначеним у частині другій статті 167 цього Кодексу. Крім того, у випадку задоволення цивільного позову суд за клопотанням прокурора, цивільного позивача може вирішити питання про накладення арешту на майно для забезпечення цивільного позову до набрання судовим рішенням законної сили, якщо таких заходів не було вжито раніше. Арешт може бути накладено на нерухоме і рухоме майно, майнові права інтелектуальної власності, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковому вигляді, цінні папери, корпоративні права, які перебувають у власності підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, і перебувають у нього або в інших фізичних, або юридичних осіб з метою забезпечення можливої конфіскації майна або цивільного позову. Заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню. Заборона використання житлового приміщення, в якому на законних підставах проживають будь-які особи, не допускається.
Згідно положень статті 1 Першого протоколу до Європейської конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Як свідчить практика Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), найчастіше втручання в право власності фізичних та юридичних осіб відбувається з боку державних органів, зокрема, органів виконавчої влади, іноді органів законодавчої й судової влади, шляхом прийняття законодавчих актів чи при винесенні незаконного рішення суду, тоді як ст. 1 Першого Протоколу до Європейської конвенції з прав людини забороняє будь-яке невиправдане втручання державних органів.
Практика ЄСПЛ визначає, що стаття 1 Протоколу 1, яка спрямована на захист особи (юридичної особи) від будь-якого посягання держави на право володіти своїм майном, також зобов`язує державу вживати необхідні заходи, спрямовані на захист права власності (рішення по справі «Броньовський (Broniowski) проти Польші» від 22.06.2004 р.).
У своїх висновках ЄСПЛ неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення п. 1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п. 2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).
За змістом ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна(якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди,завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою(якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та спів розмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Відповідно до ч. 2 ст. 131 КПК України арешт майна є одним з видів заходів забезпечення кримінального провадження, а отже за правилами ст. 132 КПК України його застосування не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що:
- існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для вжиття заходів забезпечення кримінального провадження;
- потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, про який йдеться у клопотанні слідчого або прокурора;
- може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається з клопотанням.
Відповідно до ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
При вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.
Слідчим суддею встановлено, що СД ВП № 1 Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження відомості про яке 01.10.2021 року внесені до Єдиного реєстру досудового розслідування за 000120, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 249 КК України. Разом з тим жодній особі не повідомлено про підозру у даному кримінальному провадженні, а також не встановлено розмір завданої шкоди.
При цьому, а ні дізнавач у клопотанні, а ні прокурор в судовому засіданні не обгрунтував підстави для накладення арешту, а також не довів, що зазначене майно може бути приховано чи знищено та перешкодить досудовому розслідуванню.
На підставі вищезазначеного, слідчий суддя приходить до висновку про необхідність відмови у задоволенні клопотанні з вищезазначених підстав.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 9, 131 132, 167, 170 175, 376 КПК України, -

У Х В А Л И В :

Відмовити у задоволенні погодженого з прокурором Ізмаїльської окружної прокуратури ОСОБА_3 клопотання начальника СД ВП № 1 Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_5 про арешт тимчасово вилученого 01.10.2021 року під час проведення огляду місця події майна, а саме:

- легкового автомобіля «VOLKSWAGEN TOUAREG», 2009 року випуску, сірого кольору, д.н. НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_4 ;

- 1 особі червонокнижної риби «Осетр», вагою 12,99 кг.

Копію ухвали негайно після оголошення вручити учасникам процесу.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали складено 08.10.2021 року.

Слідчий суддя Кілійського районного суду ОСОБА_1