УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 лютого 2022 рокум. Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області

в складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в м. Рівне кримінальне провадження №0000080 від 20 липня 2020 року про обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Біла Церква, Київської області, громадянина України, українця, з середньою-спеціальною освітою, не одруженого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, військовослужбовця за призовом під час мобілізації Збройних Сил України, кулеметник мотопіхотного відділення мотопіхотного взводу мотопіхотної роти військової частини польова пошта НОМЕР_1 (на даний час у розпорядженні командира військової частини НОМЕР_2 командувача військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_2 », солдат, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 408 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Згідно Указу Президента України №454 від 06 травня 2014 року «Про часткову мобілізацію» ОСОБА_4 16 травня 2014 року призваний ІНФОРМАЦІЯ_3 на військову службу за мобілізацією до Збройних Сил України.

Відповідно п. 4 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» початком проходження військової служби для громадян, призваних на військову службу під час мобілізації, на особливий період вважається день відправлення у військову частину з районного (міського) військового комісаріату. Відтак, з моменту відправлення у військову частину із ІНФОРМАЦІЯ_4 , тобто із 16 травня 2014 року ОСОБА_4 набув статусу військовослужбовця Збройних Сил України.

Згідно наказу командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 (на даний час військової частини НОМЕР_3 ) №12 від 16 травня 2014 року (по стройовій частині) солдата ОСОБА_4 зараховано до списків особового складу військової частини поставлено на всі види забезпечення та призначено на посаду стрільця 1-го стрілецького відділення інженерно-саперного взводу військової частини польова пошта НОМЕР_1 .

Відповідно до наказу командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 (наданий час військової частини НОМЕР_3 ) №146 від 28 вересня 2014 року (по стройовій частині) солдата ОСОБА_4 призначено на посаду сапера інженерно-саперного взводу військової частини польова пошта НОМЕР_1 .

Вимоги ст. ст. 17, 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ч. 1 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» зобов`язують кожного захищати Вітчизну, суверенітет і територіальну цілісність України.

Будучи військовослужбовцем Збройних Сил України солдат ОСОБА_4 відповідно до вимог ст. ст. 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. ст. 3, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», зобов`язаний свято і непорушно додержуватись Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, а також твердо знати та зразково виконувати свої службові обов`язки, бути дисциплінованим, поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків, дотримуватись правил забезпечення у військовій частині постійної бойової готовності, внутрішнього порядку, у службовий час постійно знаходитись у розташуванні військової частини або місця служби і не залишати їх без відповідного дозволу командира (начальника).

В період із 06 по 17 листопада 2014 року солдат ОСОБА_4 перебував на стаціонарному лікуванні у Білоцерківському військовому госпіталі (військовій частині НОМЕР_4 ).

Поряд із цим, згідно наказу командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 (по стройовій частині) №217 від 18 грудня 2014 року солдата ОСОБА_4 звільнено від займаної посади та направлено у розпорядження командувача військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_5 », що в подальшому переформоване в оперативне командування « ІНФОРМАЦІЯ_2 » - військову частину НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 ).

Відповідно до припису командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 вих. №81/д від 18 грудня 2014 року, після завершення лікування, 19 грудня 2014 року о 08 годині 00 хвилин солдат ОСОБА_4 мав прибути у розпорядження командувача військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_5 », що в подальшому переформоване в оперативне командування « ІНФОРМАЦІЯ_2 » - військову частину НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 ).

Разом із тим, солдат ОСОБА_4 , у порушення вимог вищевказаного законодавства, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації Збройних Сил України військової частини польова пошта НОМЕР_1 (наданий час військової частини НОМЕР_3 ), із метою ухилитися від військової служби, близько 08 години 00 хвилин 19 грудня 2014 року не з`явився із лікувального закладу ІНФОРМАЦІЯ_6 (військової частини НОМЕР_4 ) до оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_5 », яке в подальшому переформоване в оперативне командування « ІНФОРМАЦІЯ_2 » - військової частини НОМЕР_2 , що дислокується за адресою: АДРЕСА_2 , проводив час на власний розсуд за місцем свого проживання у місті Біла Церква, Київської області та обов`язки військової служби не виконував, припинивши тим самим виконувати свій конституційний обов`язок щодо захисту суверенітету, територіальної цілісності та недоторканості України.

Таким чином, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, яке передбачене ч. 1 ст. 408 КК України, як нез`явлення на військову службу з лікувального закладу з метою ухилитися від військової служби, (в редакції чинної до 01 липня 2020 року).

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 подав клопотання про закриття кримінального провадження на підставі ст. 49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності, оскільки він не ухилявся від слідства та суду, нових правопорушень не вчиняв, і з моменту інкримінованого правопорушення пройшло більше п`яти років.

Прокурор не заперечував щодо закриття кримінального провадження відносно ОСОБА_4 у зв`язку із закінченням строків давності.

Суд, заслухавши учасників судового розгляду, вивчивши обвинувальний акт, приходить до наступного висновку.

Згідно обвинувального акту від 24.09.2021 затвердженого прокурором Рівненської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Західного регіону ОСОБА_3 , ОСОБА_4 як військовослужбовець військової частини польова пошта НОМЕР_1 не з`явився 19.12.2014 з лікувального закладу у розпорядження військ оперативного командування " ІНФОРМАЦІЯ_5 " (на даний час " ІНФОРМАЦІЯ_2 "), АДРЕСА_2 ( в/частина А-0796).

Статтею 49 КК України передбачено, що особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею правопорушення і до набрання вироком законної сили минули певні строки давності, і вона не ухилялася від слідства або суду та не вчинила нового правопорушення середньої тяжкості, тяжкого або особливо тяжкого.

Відповідно до вимог п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України і роз`яснень, які містяться у п. 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 12 «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності», особа підлягає звільненню від кримінальної відповідальності за ст. 49 КК, якщо з дня вчинення нею злочину до набрання вироком законної сили минули певні строки давності і вона не ухилялася від слідства або суду та не вчинила нового злочину середньої тяжкості, тяжкого чи особливо тяжкого.

Водночас згідно з ч. 2 ст. 49 КК України перебіг давності зупиняється, якщо особа, що вчинила правопорушення, ухилилася від досудового слідства або суду. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання.

Згідно з висновком, який міститься в постанові Верховного Суду України від 19 березня 2015 року №5-1кс15, під ухиленням від слідства або суду з погляду застосування ст. 49 КК слід розуміти будь-які умисні дії, вчинені певною особою з метою уникнути кримінальної відповідальності за вчинений злочин, що змушує правоохоронні органи вживати заходів, спрямованих на розшук і затримання правопорушника (нез`явлення без поважних причин за викликом до слідчого або суду, недотримання умов запобіжного заходу, зміна документів, які посвідчують особу, зміна зовнішності, перехід на нелегальне становище, перебування в тайнику, імітація своєї смерті тощо). Особою, яка ухиляється від слідства або суду, визнається відома цим органам особа (що підтверджується матеріалами кримінальної справи) як така, що вчинила певний злочин і здійснила дії з метою переховування місця свого перебування від слідства або суду. Давність персоніфікована, у зв`язку з чим про ухилення особи від слідства можна говорити лише тоді, коли слідство проводиться щодо конкретної особи. Зупинення перебігу строку давності можливе тільки щодо певної особи, обізнаної про те, що стосовно неї проводиться слідство. Із законодавчого положення про відновлення перебігу строку давності з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання випливає, що особу винного встановлено і здійснюються заходи, спрямовані на встановлення її місцезнаходження.

При з`ясуванні, які дії особи мають визнаватись юридично значущим (а не просто фактичним) ухиленням від слідства або суду, треба враховувати, крім усього іншого, кримінально-процесуальний статус особи, що вчинила правопорушення. Це має бути особа, яка в установленому порядку визнана підозрюваним або обвинуваченим та яка зобов`язана з`являтись до правозастосовних органів за викликом, перебувати в межах їх досяжності. Зазначена особа усвідомлює, що в неї вже виник юридичний обов`язок постати перед слідством або судом, однак вона ухиляється від виконання такого обов`язку.

Згідно з ч. 4 ст. 12 КК України злочин, передбачений ч. 1 ст. 408 КК України в редакціях Кримінального Кодексу на даний час відноситься до категорії нетяжких злочинів, а на момент вчинення відповідних дій кримінального правопорушення середньої тяжкості.

Відповідно до положень п. 1 ч. 2 ст. 284, ч. 3 ст. 285, ч. 4 ст. 286, ч. 3 ст. 288 КПК, якщо під час здійснення судового провадження за обвинувальним актом сторона кримінального провадження звертається до суду з клопотанням про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, суд має невідкладно розглянути таке клопотання й, у випадку встановлення передбачених ст. 49 КК підстав та відсутності заперечень з боку обвинуваченого закрити кримінальне провадження, звільнивши особу від кримінальної відповідальності.

В ході підготовчого судового засідання було встановлено, що ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності не притягувався, вів звичний спосіб життя, від органів досудового слідства, прокуратури та суду не переховувався, будь-яких інших кримінальних правопорушень не вчиняв.

За таких підстав, суд приходить до переконання, що клопотання ОСОБА_4 про звільнення його від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності підлягає до задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст. 49 КК України, ст.ст. 284-288 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:
Клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 про звільнення від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 408 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності задовольнити.

Звільнити ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 408 КК України (чинної до 01.07.2020), на підставі п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України, у зв`язку із закінчення строків давності.

Кримінальне провадження №0000080 про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 408 КК України закрити.

Ухвала може бути оскаржена протягом семи днів з дня оголошення до Рівненського апеляційного суду через Рівненський міський суд.
Ухвала суду набирає законної сили, якщо інше не передбачене цим Кодексом після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Ухвала, яка набрала законної сили, обов`язкова для осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, а також для всіх фізичних чи юридичних осіб, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх службових осіб, і підлягає виконанню на всій території України.
Копію ухвали негайно після її проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію ухвали.

Суддя Рівненського міського суду ОСОБА_1