Справа № 212/468/22
У Х В А Л А

про запобіжний захід

27 січня 2022 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі: головуючого судді ОСОБА_1 , секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Кривого Рогу, кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000882 від 15.12.2020 року, за обвинуваченням ОСОБА_3 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 305, ч. 3 ст. 307 КК України.
Сторони кримінального провадження та інші та учасники судового провадження: прокурор ОСОБА_4 , обвинувачений ОСОБА_3 , захисник - адвокат ОСОБА_5
ВСТАНОВИВ:
В провадженні суду перебуває вищевказане кримінальне провадження.
В підготовчому судовому засіданні прокурор заявила клопотання про продовження обвинуваченому строку тримання під вартою, посилаючись на те, що наявні ризики вчинення нових злочинів, переховування від суду, незаконного впливу на свідків та перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином.
Обвинувачений та його захисник просили змінити запобіжний захід на домашній арешт з тих підстав, що наведені прокурором ризики не доведені, обвинувачений має місце проживання та зібрані на даний час усі докази по справі.
Вислухавши думку учасників судового провадження, суд встановив наступне.
Відповідно до ст.331 КПК України до спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Прокурором у клопотанні наведені відомості, що дають підстави обґрунтованого обвинувачення ОСОБА_3 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.15, ч.3 ст.305, ч.3 ст.307 КК України, а саме у контрабанді наркотичних засобів в особливо великих розмірах та психотропних речовин в особливо великих розмірах, тобто їх переміщення через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, незаконному зберіганні з метою збуту наркотичних засобів і психотропних речовин.
Суд враховує, що обвинувачений до затримання не працював, доходу не має, у нього відсутні міцні соціальні зв`язки, обвинувачується у скоєнні особливо тяжкого злочину.
Прокурором доведено про те, що перебуваючи на волі, обвинувачений може переховуватись від суду, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчиняти інші кримінальні правопорушення.
Тримання під вартою є винятковим видом запобіжного заходу та застосовується лише у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
Відповідно до ст.177 КПК України, суд зазначає, що з огляду на обставини кримінального провадження, з врахуванням особи обвинуваченого, якому інкримінується скоєння злочинів, в тому числі особливо тяжких, та з урахуванням всіх зазначених вище критеріїв в сукупності, на даний час достатньо підстав вважати, що обвинувачений з огляду на моральні якості може ухилитися від суду та не виконати його процесуальні рішення (ризик переховування), незаконно впливати на свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, продовжувати злочинну діяльність.
При цьому, суд зважає на практику ЄСПЛ, зокрема, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» від 26.07.2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
Оцінюючи наведені обставини, суд вважає, що існують ризики, які були підставою для застосування запобіжного заходу відносно обвинуваченого, а саме ризик вчинення іншого кримінального правопорушення, переховування від суду, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, незаконно впливати на свідків, а тому інший більш м`який запобіжний захід не зможе в повній мірі запобігти вказаним ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого під час судового розгляду даного кримінального провадження.
У даному випадку суспільний інтерес превалює над принципом поваги до свободи особистості, та має усунути загрози скоєння нових злочинів та ризик переховування від суду (відсутність міцних соціальних зв`язків, відсутність джерел доходу).
Посилання сторони захисту на обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, суд уважно дослідив, проте не може застосувати до обвинуваченого, оскільки такий захід не зможе запобігти вищевказаним ризикам.
Суд, дійшовши висновку про продовження існування вказаних вище ризиків, виходячи з положень статей 5, 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та вимог статті 199 КПК України, вважає, що обраний відносно обвинуваченого запобіжний захід відповідає характеру і тяжкості діянь, яке йому інкримінуються, а разом з іншим, допомагає уникнути ризиків, існування яких доведено, і які не зменшилися, є реальними, тому суд приходить до висновку про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому строком на 60 днів з визначенням розміру застави у розмірі трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що в сумі становить 744300, 00 гривень.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 194, 331 КПК України, суд,-
ПОСТАНОВИВ:
Клопотання прокурора задовольнити.
Продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до 25.03.2022 року включно.
Одночасно визначити заставу ОСОБА_3 у розмірі трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що в сумі становить 744300,00 гривень, яка може бути внесена як самим обвинуваченим так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок ТУ ДСА у Дніпропетровській області протягом дії ухвали.

Покласти на обвинуваченого, у разі внесення застави, наступні обов`язки: прибувати на виклики до суду, в провадженні якого перебуває кримінальне провадження, не відлучатись із населеного пункту, де він мешкає.

Термін дії обов`язків, покладених судом, у разі внесення застави визначити до 25.03.2022 року.

Роз`яснити обвинуваченому, що у разі внесення застави у визначеному розмірі, оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує внесення на депозитний рахунок, має бути наданий уповноваженій особі установи виконання покарання.

У разі внесенні застави та з моменту звільнення обвинуваченого з-під варти внаслідок внесення застави, вважається такими, що до останнього застосовано запобіжний захід у виді застави, та він зобов`язаний виконувати покладені обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

Відмовити обвинуваченому та захиснику у клопотанні про зміну запобіжного заходу на домашній арешт.

Копію ухвали вручити сторонам кримінального провадження, направити уповноваженій особі за місцем ув`язнення.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1