Дата документу 15.09.2021 Справа № 317/1438/21
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ЄУ № 317/1438/21 Головуючий в 1 інстанції ОСОБА_1
Провадж. №11-кп/807/1542/21 Доповідач 2 інст. ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянула 15 вересня 2021року у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі матеріали провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Запорізького районного суду Запорізької області від 11 серпня 2021 року, якою продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.

Як вбачається з матеріалів провадження, в провадженні Запорізького районного суду Запорізької області перебуває кримінальне провадження № 0000047 відносно ОСОБА_7 за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.

Прокурор у судовому засіданні заявив клопотання про продовження строку тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_7 строком на 60 днів. В обґрунтування клопотання зазначив, що ризики, які були підставою для обрання запобіжного заходу обвинуваченому збереглись, зокрема, обвинувачений може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Ухвалою Запорізького районного суду Запорізької області від 11 серпня 2021 року задоволено клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою відносно ОСОБА_7 строком до 9 жовтня 2021 року з одночасним визначенням застави у розмірі 120000 грн. Приймаючи таке рішення, суд врахував дані про особу обвинуваченого та наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, що унеможливлює застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 , не погоджуючись з оскаржуваною ухвалою зазначає, що категорично не згоден із клопотанням прокурора, зокрема стосовно його судимостей, які не є доказами у даному провадженні. Вказує, що суд першої інстанції посилається на тяжкість вчиненого ним злочину за ч. 3 ст. 185 КК, проте, на йому думку, суд не дотримується положень ст. 17 КПК та ст.62 Конституції України. Звертає увагу, що у нього на утриманні знаходиться хвора матір та дружина. Просить скасувати ухвалу суду, ухвалити нову, якою обрати йому запобіжний захід не пов`язаний із триманням під вартою.

В судове засідання апеляційної інстанції захисник ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 будучи належним чином повідомлений про час і дату судового засідання не з`явився, тому зі згоди обвинуваченого про можливість розгляду апеляційної скарги за відсутності адвоката, колегія суддів вирішила за можливе розглянути провадження за відсутністю адвоката, що не суперечить положенням ч. 4 ст. 405 КПК України та відповідає ч. 4 ст. 422-1 КПК України.

Позиції учасників судового провадження.
Обвинувачений підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити.

Прокурор висловив заперечення вимогам апеляційної скарги.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини та мотиви, з яких суд виходив при постановленні ухвали.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглянув судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Вирішуючи питання доцільності продовження строку тримання під вартою стосовноОСОБА_7 , суд першої інстанціїдостатньо обґрунтував своє рішення.

Таке рішення суду має на меті досягнення дієвості цього провадження, забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання наявним ризикам.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Положеннями ст. 331, ст. 199 КПК України регламентований порядок продовження строку тримання обвинуваченого під вартою.

Під час апеляційного розгляду, колегією суддів встановлено, що рішення суду першої інстанції є обґрунтованим та постановлено з дотриманням вимог національного та міжнародного законодавств.

З огляду на заявлені апелянтом доводи та стадію кримінального провадження, в якому ОСОБА_7 вже висунуто обвинувачення і триває судовий розгляд у суді першої інстанції, колегія суддів не досліджує питання, пов`язані з оцінкою доказів з точки зору їх належності, допустимості та достатності, а перевіряє лише висновки суду на предмет наявності ризиків та існування вагомих підстав для продовження тримання особи під вартою.

При цьому, конкретність пред`явленного обвинувачення у данному проваджені колегією суддів не перевіряється, оскільки це є предметом судового розгляду у вирішенні справи по суті пред`явленного обвинувачення.
Судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції щодо продовження існування ризиків, передбачених п.п. 1, 5 ч. 1 ст.177 КПК України, які існували на час обрання запобіжного заходу у вигляді триманні під вартою,на що обґрунтовано послався суд першої інстанції у своєму рішенні.
Так, ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до тяжкого злочину, раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, не займався суспільно-корисною працею, що свідчить про підвищену суспільну небезпеку його особи.

Тяжкість обвинувачення та очікуване покарання, хоча і не є самостійними підставами для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.
У справі «Ілійков проти Болгарії» від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
Крім того, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.
Одночасно суд враховує, що ОСОБА_7 міцних соціальних зв`язків не має, що додатково засвідчує відсутність стримуючого фактору задля переховування обвинуваченого від правосуддя.
До того ж, ОСОБА_7 не працевлаштований, тобто не має законного джерела доходу,неодноразово, а саме 7 разів притягувався до кримінальної відповідальності, що вочевидь вказує на усталеність протиправної поведінки та підтверджує наявність ризику вчинення іншого кримінального правопорушення.
Як під час розгляду справи місцевим судом, так і під час апеляційного розгляду не здобуто даних, які б безумовно свідчили про неможливість тримання ОСОБА_7 під вартою, а також не отримано відомостей щодо інших обставин, які б переважили встановлені ризики негативної процесуальної поведінки.

За умов сукупності обставин щодо наявності ризиків, які не зменшилися та продовжують існувати, відомостей стосовно особи обвинуваченого, обрання ОСОБА_7 іншого більш м`якого запобіжного заходу, як того просили обвинувачений та його захисник, на думку колегії суддів, є невиправданим.
Не переконує суд у протилежному і дані щодо відомостей про знаходження на утриманні у обвинуваченого хворої матері і дружини, що не було запобіжним чинником для його протиправної поведінки стосовно обставин висунутого обвинувачення.
Отже, доводи апеляційної скарги щодо зміни запобіжного заходу з наведених підстав є неспроможними.

На думку судової колегія, суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про необхідність продовження строку тримання під вартою обвинуваченого та відсутність процесуальної необхідності застосування на даний час більш м`якого запобіжного заходу.

Виходячи з викладеного, апеляційний суд не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги обвинуваченого, а тому ухвалу суду необхідно залишити без змін.

Керуючисьст.ст.404,405,407,409,419КПКУкраїни,колегіясуддів

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Запорізького районного суду Запорізької області від 11 серпня 2021 року, якою продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою з одночасним визначенням розміру застави відносно ОСОБА_7 до 9 жовтня 2021 р. залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

С у д д і:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4