Справа № 308/6779/19
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 січня 2022 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області

під головуванням судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участі прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Ужгороді кримінальне провадження № 0000057, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 05.01.2018 про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого п. 13 ч. 2 ст. 115 КК України,

встановив:

На розгляді суду перебуває вищевказане кримінальне провадження.

Ухвалою суду від 01.12.2021 дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_4 продовжено до 28.01.2022.

27.01.2022 стороною обвинувачення подано до суду клопотання про продовження щодо обвинуваченого ОСОБА_4 дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою без визначення застави до 60 днів. Клопотання обґрунтоване тим, що ризики, які були підставою для обрання щодо обвинуваченого ОСОБА_4 такого запобіжного заходу не зменшилися й продовжують існувати. Так, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого п. 13 ч. 2 ст. 115 КК України, який відноситься до категорії особливо тяжких злочинів проти життя та здоров`я людини, раніше судимий за вчинення умисного вбивства, а також злочинів проти власності, що свідчить про наявність ризику переховування від суду з огляду на тяжкість покарання, що загрожує йому у випадку визнання його винуватим, а також ризику продовження злочинної діяльності. Окрім цього прокурор стверджує, що обвинувачений офіційно не працевлаштований, неодружений, утриманців не має, зареєстроване місце проживання у нього відсутнє, що свідчить про слабкість його соціальних зв`язків та посилює вищевказані ризики.

Прокурор в судовому засіданні підтримав подане ним клопотання, просив продовжити строк утримання обвинуваченого під вартою.

Захисник в судовому засіданні заперечив щодо продовження його підзахисному строку тримання під вартою та просив обрати відносно обвинуваченого більш м`який запобіжний захід, оскільки ризики наразі зменшилися, свідки допитані.

Обвинувачений в судовому засіданні підтримав позицію свого захисника.

Суд констатує, що розгляд клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, застосованого до обвинуваченого ОСОБА_4 , здійснюється членом колегії по розгляду даного кримінального провадження суддею ОСОБА_1 на підставі п. 20-5 Перехідних положень КПК України.

Так, відповідно до п. 20-5 Перехідних положень КПК України у разі неможливості у визначений цим Кодексом строк суддею (колегією суддів) розглянути клопотання про обрання або продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою воно може бути розглянуто головуючим, а за його відсутності - іншим суддею зі складу колегії суддів, якщо справа розглядається колегіально.

Заслухавши доводи учасників судового провадження, дослідивши клопотання прокурора, виходячи з вимог ст. 331 КПК України, з врахуванням положень п. 20-5 Перехідних положень КПК України, суд приходить до наступного.

Згідно з ч. 3 ст. 331 КПК України незалежно від наявності клопотань, суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу. За ч. 2 вказаної статті вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

У відповідності до вимог ст. 177 КПК України підставами застосування запобіжного заходу є обґрунтованість підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення та наявність ризику (ризиків), перелік яких встановлено пунктами 1 - 5 ч. 1 ст. 177 КПК.

Відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював (у справі Фокс, Кембелл і Гартлі проти Сполученого Королівства, Феррарі-Браво проти Італії, Мюррей проти Сполученого Королівства), що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування щодо особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою міститься і в положеннях ст.ст.177, 178, 183 КПК України.

Так, обґрунтованість підозри підтверджується зокрема тим, що 14.06.2019 до суду скеровано обвинувальний акт щодо ОСОБА_4 за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого п. 13 ч. 2 ст. 115 КК України, а отже докази, зібрані під час досудового розслідування розглядуваного кримінального провадження виявилися достатніми для обвинувачення такого у вчиненні особливо тяжкого злочину проти життя та здоров`я.

Окрім цього судом враховано, що ризик переховування обвинуваченого ОСОБА_4 від суду, задля ухилення від відповідальності за злочин, в якому такий обвинувачується, є явно переконливим, в тому числі й з огляду на особливу тяжкість інкримінованого йому кримінально караного діяння, санкція якого передбачає покарання серед іншого у вигляді довічного позбавлення волі.

При цьому на час вирішення питання про продовження обвинуваченому строку тримання під вартою судом враховано, що ризик продовження злочинної діяльності, зокрема вчинення іншого кримінального правопорушення, на даний час продовжує існувати, так як ОСОБА_4 раніше судимий, зокрема за вчинення умисного вбивства та ряду злочинів проти власності.

Разом з цим судом враховано, що обвинувачений офіційно не працевлаштований, неодружений, утриманців не має, зареєстроване місце проживання у нього відсутнє, що свідчить про слабкість його соціальних зв`язків та посилює вищевказані ризики.

Щодо твердження сторони захисту про зменшення ризиків, зокрема у зв`язку з допитом свідків у даному кримінальному провадженні, то суд зазначає, що відсутність ризику незаконного впливу на учасників кримінального провадження у зв`язку з допитом свідків не свідчить про зменшення ризиків переховування обвинуваченого від суду та вчинення іншого кримінального правопорушення, останні стороною захисту не спростовані, що унеможливлює застосування щодо обвинуваченого ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.

Суду не надано достатньо доказів на підтвердження тих обставин, які б свідчили про необґрунтованість обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому злочину та наявність підстав вважати, що обвинувачений, залишаючись на волі, не буде переховуватися від суду та вчиняти інші кримінальні правопорушення. Окрім того суд враховує, що стан здоров`я обвинуваченого не перешкоджає його утриманню в умовах УВП.

Вирішуючи питання про продовження строку тримання обвинуваченого обвинуваченому під вартою, суд враховує окрім вищевказаного й те, що на даний час судовий розгляд у даному кримінальному провадженні не завершено, ризики передбачені ст. 177 КПК України, у зв`язку з якими відносно останнього обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою не зменшились, а менш суворий запобіжний захід не зможе забезпечити належне виконання обвинуваченим, покладених на нього КПК України обов`язків, а тому суд вважає за необхідне продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання ОСОБА_4 під вартою.

При цьому суд не вбачає підстав для перегляду прийнятого ним рішення в частинні застави, розмір якої з огляду на приписи ч. 4 ст. 183 КПК України, суд не визначив.

Керуючись ст.ст. 27, 314-316, 369-372, 392 КПК України, суд

постановив:

Продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого п. 13 ч. 2 ст. 115 КК України, на період судового розгляду кримінального провадження, але не більше шістдесяти днів, а саме до 28 березня 2022 року.

Ухвала може бути оскаржена протягом семи днів з дня її проголошення до Закарпатського апеляційного суду.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_1