ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/234/22 Справа № 204/105/22 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2022 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
захисника ОСОБА_7
підозрюваного ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 13 січня 2022 року про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Кривий Ріг Дніпропетровської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 255-1 КК України,
ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 13січня 2022 року клопотання слідчого СУ ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_9 , погоджене з прокурором групи прокурорів у кримінальному провадженні ОСОБА_6 , було задоволено.
Продовжено строк тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_8 строком на 60 діб, в межах строку досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000537 від 31 липня 2020 року, тобто до 12 березня 2022 року, без визначення розміру застави.
Рішення суду обґрунтовано тим, що слідчим суддею було встановлено, що ризики, передбачені п.п. 1,2,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, не зменшилися та продовжують існувати, що виправдовує продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_8 .
Так, існує ризик того, що ОСОБА_8 , усвідомлюючи невідворотність покарання, яке за законом може бути призначено до 15 років позбавлення волі, з метою уникнення відповідальності за вчинене може переховуватися від органу досудового розслідування та суду; також підозрюваний може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, оскільки на теперішній час органами досудового розслідування не в повній мірі задокументовано, зафіксовано та викрито злочинну діяльність підозрюваних; також ОСОБА_8 може незаконно впливати на свідків та інших підозрюваних у кримінальному провадженні, оскільки останньому відомі їх анкетні дані; крім того, підозрюваний може вчинити інше кримінальне правопорушення.

Захисник ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 не погодився з даним рішенням суду. В своїй апеляційній скарзі просить ухвалу Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 13.01.2022 року скасувати. Постановити нову ухвалу, якою змінити підозрюваному ОСОБА_8 запобіжний захід з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт.
В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що винесена ухвала є незаконною, прийнятою без урахування всіх фактичних обставин справи, з істотним порушенням кримінального процесуального закону.
Зазначає, що слідчий посилається лише на норми ч. 4 п. 1 ст. 184 КПК України, начебто під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених у п.п, 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, і в обґрунтування застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_8 покладається на необхідність запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків, потерпілих у цьому ж провадженні з метою ухилення від кримінальної відповідальності, вчиненню іншого кримінального правопорушення. Але, на думку захисника, перелічені обґрунтування слідчого та суду першої інстанції про тримання під ватрою не інакше як припущення. Жодного доказу, що підозрюваний буде переховуватися від слідства та суду, незаконно впливати на свідків, має можливість знищити речові докази або знаряддя злочину або буде переховуватись від слідства чи впливати на потерпілого та свідків, слідчим в своєму клопотанні та судом в своїй ухвалі не наведено.
Також вказує, що твердження слідчого про те, що вік та стан здоров`я підозрюваного не перешкоджають триманню останнього під вартою, не відповідає дійсності, оскільки ОСОБА_8 переніс інфаркт міокарда 01.04.2021 року і на сьогоднішній день не має можливості отримувати відповідний лікарський контроль в Дніпропетровському слідчому ізоляторі. На неодноразові звернення підозрюваного до адміністрації установи за медичною допомогою, останній не отримує належної медичної допомоги та медичного контролю.
Акцентує увагу на тому, що слідчий суддя під час розгляду зазначеного клопотання належної оцінки фактам, викладеним в ньому, не надав, а переписав клопотання сторони обвинувачення, залишивши поза увагою основні засади кримінального процесуального законодавства та взагалі не надав оцінку доводам сторони захисту.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення підозрюваного ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_7 , які в судовому засіданні змінили свої апеляційні вимоги та просили визначити заставу в якості альтернативного запобіжного заходу, заперечення прокурора стосовно задоволення апеляційної скарги сторони захисту, перевіривши матеріали судового провадження, а також ухвалу слідчого судді в межах, передбачених, ст.404 КПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника не підлягає задоволенню з таких підстав.
Згідно з вимогами п.п. 3 і 4 ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практикою Європейського суду з прав людини обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Продовження тримання особи під вартою завжди може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. Вагомою підставою для вирішення питання про необхідність продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою особи є ризик переховування від правосуддя, який може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний та соціальний стан особи. Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Becciev v. Moldova (Бекчиєв проти Молдови) § 58).
Як відображено у рішеннях ЄСПЛ, аргументи на користь і проти звільнення не можуть бути «загальними та абстрактними» (Boicenco v. Moldova (Бойченко проти Молдови) § 142; Khudoyorov v. Russia (Худойоров проти Росії), § 173), але повинні стосуватись специфічних фактів і особистих обставин заявника, які виправдовують його тримання під вартою Aleksanyan v. Russia (Алексанян проти Россії), § 179). При цьому враховується, що у досудовому звільненні (справа «Смірнови проти Росії» (п. 59)), особі може бути відмовлено через доведеність таких основних підстав, як: ризик неявки обвинуваченого на судовий розгляд (рішення ЄСПЛ від 10 листопада 1969 р. у справі «Штеґмюллер проти Австрії»); ризик перешкоджання з боку обвинуваченого, у випадку його звільнення, процесу здійснення правосуддя (рішення ЄСПЛ від 27 червня 1968 р. у справі "Вемгофф проти Німеччини". Таким чином, ЄСПЛ визнав допустимими підставами для тримання особи під вартою наявність із боку обвинуваченого таких загроз, як: перешкоджання розслідуванню, вплив на свідків та інших осіб, ухилення від слідства та суду.
Відповідно до ч.1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходові, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
Відповідно до вимог ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Згідно із ч.3 ст.199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.
На переконання апеляційного суду, слідчий суддя, вирішуючи клопотання слідчого про продовження строку тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_8 дотримався вказаних вимог кримінального процесуального закону.
Як убачається з матеріалів провадження, слідчим відділенням ВП №6 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000537 від 31 липня 2020 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.1,2,3 ст.255-1, ч.1 ст.255-2, ч.1 ст.255-3, ч.1 ст.189, ч.1 ст. 263 КК України.
В рамках даного кримінального провадження ОСОБА_8 01.04.2021 року затримано в порядку ст. 208 КПК України.
Цього ж дня, 01.04.2021 року ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.255-1 КК України.
Ухвалою слідчого судді Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 01.04.2021 року підозрюваному ОСОБА_8 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Також ухвалою слідчого судді Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська продовжено строк досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000537 до 12 місяців, тобто до 31.03.2022 року.
Приймаючи в даному випадку рішення про продовження підозрюваному ОСОБА_8 строку тримання під вартою без визначення застави на підставі п.4 ч.4 ст. 183 КПК України, суд першої інстанції повно та об`єктивно дослідив усі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, врахував ступінь тяжкості інкримінованих підозрюваному кримінальних правопорушень, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, дані про особу підозрюваного, а також інші матеріали кримінального провадження та навів у своїй ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне судове рішення.
Висновки слідчого судді про обґрунтованість підозри, які були предметом перевірки під час застосування запобіжного заходу, є обґрунтованими, з матеріалів провадження не слідує, що з того часу встановлені обставини, які б спростовували обґрунтованість підозри.
При вирішенні питання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_8 слідчий суддя правильно взяв до уваги, що при обранні підозрюваному цього запобіжного заходу прокурором було доведено наявність ризиків, передбачених п.п. 1,2,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, у вигляді переховування від органу досудового розслідування та суду; знищення, приховання або спотворення будь-якої з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконного впливу на свідків та інших підозрюваних у цьому ж кримінальному провадженні; вчинення іншого кримінального правопорушення. На даний час вказані ризики не змінилися, не зменшились, крім того, не змінилися й обставини, передбачені ст. 178 КПК України, які враховувалися при обранні підозрюваному запобіжного заходу.
Також слідчий суддя місцевого суду ретельно дослідив доводи клопотання слідчого відносно обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попереднього судового рішення про продовження тримання підозрюваного ОСОБА_8 під вартою.
Апеляційним переглядом встановлено, що всі викладені захисником апеляційні доводи були об`єктом дослідження слідчим суддею при продовженні підозрюваному ОСОБА_8 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою і ним надана належна оцінка, до того ж окрім тяжкості інкримінованого кримінального правопорушення та можливого суворого покарання, що є релевантними обставинами, які враховуються при визначенні наявності встановлених судом ризиків, слідчим суддею належним чином враховані й інші обставини, які мають значення для вирішення питання продовження дії запобіжного заходу.
Що стосується апеляційних вимог сторони захисту стосовно застосування альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави, колегія суддів вважає за необхідне звернути увагу на наступне.
Відповідно до ч.4 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні: 1) щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування; 2) щодо злочину, який спричинив загибель людини; 3) щодо особи, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений нею; 4) щодо злочину, передбаченого статтями 255-255-3 Кримінального кодексу України; 5) щодо особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів.
Тож колегія суддів, з огляду на викладені обставини та той факт, що ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 255-1 КК України, вважає, що слідчим суддею цілком законно з урахуванням положень п.4 ч.4 ст. 183 КПК України не було визначено розмір застави у даному кримінальному провадженні.
З огляду на усталену практику Європейського суду з прав людини що стосується порушення статті 5 Конвенції з прав людини та основоположних свобод щодо тривалого тримання підозрюваних, обвинувачених під вартою та тривалості кримінального провадження, апеляційний суд в даному конкретному випадку звертає увагу на рух кримінального провадження, інтенсивність проведення слідчих дій, періодичність судового контролю за дотриманням права на свободу підозрюваного та не вважає, що загальний строк тримання ОСОБА_8 під вартою є надмірним, з огляду на складність кримінального провадження та кількість процесуальних дій, які необхідно провести, що перешкоджає завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали, а тому для досягнення завдань кримінального провадження продовження строку тримання під вартою ОСОБА_8 є законним, а застосування такого заходу - доцільним.
Керуючись ст. ст. 183, 194, 199, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 - залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 13 січня 2022 року про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_8 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 255-1 КК України, - залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

_______________ ____________________ ____________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4