УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2021 року слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання прокурора Київської міської прокуратури ОСОБА_3 про накладення арешту на тимчасово вилучене майно у кримінальному провадженні №0000908 від 10.10.2021 р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України,

В С Т А Н О В И В:

до Шевченківського районного суду м. Києва надійшло клопотання прокурора Київської міської прокуратури ОСОБА_3 про накладення арешту на тимчасово вилучене майно у кримінальному провадженні №0000908 від 10.10.2021 р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України.
В обґрунтування клопотання прокурор зазначає про те, що СУ ГУНП у місті Києві здійснює досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000908 від 10.10.2021 р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України.
Так, з матеріалів клопотання вбачається, що 09.10.2021 о 21 год. 01 хв. автомобіль марки Фольксваген Пасат, р.н. НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_4 , рухаючись по пр-ту Броварському зі сторони м. Бровари, в напрямку метро Лісова, в районі будинку №3-В, здійснив зіткнення з маршрутним автобусом марки Атаман, р.н. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_5 , який рухався попереду в попутному напрямку. Внаслідок зіткнення автобус перекинувся та здійснив наїзд з металевою опорою рекламного щита. Внаслідок даної ДТП водій автомобіля Фолькваген Пассат ОСОБА_4 отримав тілесні ушкодження у вигляді ВЧМТ, ЗТГК, ЗТЖ, без свідомості, кома, а також отримали тілесні ушкодження пасажири автобуса.
Автобус марки Атаман, р.н. НОМЕР_2 , згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу належить ОСОБА_5 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 .
10.10.2021 після проведення огляду місця дорожньо-транспортної пригоди автобус марки Атаман, р.н. НОМЕР_2 було вилучено та поміщено на територію майданчику тимчасового затримання транспортних засобів, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 .
11.10.2021 автобус марки Атаман, р.н. НОМЕР_2 визнано речовим доказом у кримінальному провадженні, №0000908.
З метою забезпечення збереження речових доказів, здобуття доказів у кримінальному провадженні, необхідністю проведення експертних досліджень з використанням даного автомобіля прокурор звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з вказаним клопотанням.

Прокурор ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, про дату та час судового розгляду повідомлявся завчасно та належним чином. В клопотанні прокурор ОСОБА_3 просить розглянути без його участі, клопотання підтримує в повному обсязі, просить його задовольнити із підстав у ньому зазначених.
Власник тимчасово вилученого майна в судове засідання не з`явився. Слідчим ОСОБА_6 на адресу суду надіслано рапорт про повідомлення власника тимчасово вилученого транспортного засобу марки Атаман, р.н. НОМЕР_2 , про судовий розгляд клопотання про арешт майна.

Однак неприбуття вказаних осіб не перешкоджає розгляду клопотання.

Вивчивши клопотання та матеріали, надані на його обґрунтування, слідчий суддя дійшов наступного висновку.
Як вбачається з матеріалів клопотання, що СУ ГУНП у місті Києві здійснює досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000908 від 10.10.2021 р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України.
10.10.2021 після проведення огляду місця дорожньо-транспортної пригоди автобус марки Атаман, р.н. НОМЕР_2 було вилучено та поміщено на територію майданчику тимчасового затримання транспортних засобів, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 .
Автобус марки Атаман, р.н. НОМЕР_2 , згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу належить ОСОБА_5 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 .
11.10.2021 автобус марки Атаман, р.н. НОМЕР_2 визнано речовим доказом у кримінальному провадженні, №0000908.
Згідно з ст.ст.131,132 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження на підставі ухвали слідчого судді або суду, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України - арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Частиною 2 ст.170 КПК України регламентовано, що арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів (п.1); спеціальної конфіскації (п. 2); конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи (п.3); відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди (п. 4).
Згідно ч.3 статті 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Відповідно до положень ст.98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно до ч.2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
При цьому, слідчий суддя зазначає про те, що на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна, з метою забезпечення кримінального провадження, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких є арешт майна.
Приймаючи до уваги вищевикладене та враховуючи правову кваліфікацію кримінального правопорушення, за фактом вчинення якого розслідується кримінальне провадження та у межах якого подано дане клопотання, фактичні обставини кримінального провадження, а також те, що вказане майно цілком відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, а отже обґрунтовано має правовий статус речового доказу, з метою забезпечення його збереження, проведення необхідних експертиз транспортного засобу, слідчий суддя дійшов висновку, що наявні достатні правові підстави для арешту зазначеного в клопотанні прокурора майна.

Керуючись ст. ст. 131; 132; 167, 170-174 КПК України, слідчий суддя,

У Х В А Л И В :

Клопотання прокурора Київської міської прокуратури ОСОБА_3 про накладення арешту на тимчасово вилучене майно у кримінальному провадженні №0000908 від 10.10.2021 р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, - задовольнити.
Накласти арешт з забороною відчуження, розпорядження та користування на тимчасово вилучене майно, а саме: автобус марки Атаман, р.н. НОМЕР_2 , ідентифікаційний номер- НОМЕР_3 , який належить на праві власності ОСОБА_5 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 .
Ухвала підлягає негайному виконанню.
На ухвалу слідчого судді безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга. Відповідно до ст.174 КПК України арешт може бути скасований повністю чи частково за заявленим клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисників, законних представників, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутніми при розгляді питання про арешт майна. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Слідчий судд