справа № 462/230/22
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 січня 2022 року Залізничний районний суд м. Львова в складі: головуючої судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у порядку спрощеного провадження кримінальне провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000012 від 05.01.2022 року, за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Тісуль Тісульського району Кемеровської області Російської Федерації, громадянина України, росіянина, зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_1 , згідно ст.89 КК України раніше не судимого,

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.2 ст.15, ч. 1 ст.185 КК України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 , 5 січня 2022 року, близько 10год.45хв., перебуваючи у магазині «Рукавичка», що знаходиться по вул. Патона, 2/4а у м. Львові, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, скориставшись відсутністю сторонніх осіб, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу із стелажів магазину таємно викрав пляшку настойки тм «Зубровка» 0,5 л., вартістю 88,38грн., без ПДВ; кавовий напій 3 в 1 тм «Нескафе» в кількості 3 шт., вартістю 3,18 грн. без ПДВ за 1 шт.; банку квасолі з овочами тм «Ріо», вартістю 18,48 грн., без ПДВ; дві банки тунця консервованого шматками тм «Традиція» вартістю 24,14 грн., без ПДВ за 1 шт.; згущене молоко тм «Полтавочка» в кількості 1 шт., вартістю 28,50 грн., без ПДВ; ковбасу коньячну тм «Тульчин», 450 г., вартістю 79,08грн., без ПДВ; сало солене по-угорські тм «М`ясна Гільдія», 0,250 г., вартістю 48,45грн., без ПДВ; пачку масла солодковершкового тм «Кухарочка», 200 г., вартістю 38,70 грн., без ПДВ., після чого, вищевказаний товар ОСОБА_3 сховав у сумку та пройшов повз касовий контроль магазину «Рукавичка», не оплативши вартість товару, однак не довів свого умислу до кінця з причин, що не залежали від його волі, оскільки був зупинений працівником служби охорони вищевказаного магазину за межами кас. Загальна сума збитків завдана магазину «Рукавичка» становить 359 гривень 41 коп.
Дії ОСОБА_3 кваліфіковані як закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), тобто вчинення кримінального проступку, передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст.185 КК України.
Відповідно до ч. 2 ст. 381 КПК України суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акту.

Обвинувачений ОСОБА_3 надав письмову заяву, складену у присутності захисника, адвоката ОСОБА_4 , в якій зазначає, що свою винуватість у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.2 ст.15, ч. 1 ст.185 КК України, беззаперечно визнає в повному обсязі, вважає, що досудовим розслідуванням обставини вчинення кримінального правопорушення встановлені в повному обсязі.

Також, у вказаній заяві ОСОБА_3 зазначив, що йому роз`яснено та зрозуміло зміст встановлених досудовим розслідуванням обставин, а також про його обізнаність у тому, що у разі надання згоди на розгляд обвинувального акта у спрощеному порядку він буде позбавлений права оскаржувати вирок в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Представник потерпілого ТзОВ ТВК«Львівхолод» ОСОБА_5 надав письмову заяву, в якій вказує, що він ознайомлений з обмеженням права апеляційного оскарження згідно з ч. 2 ст. 302, ст. ст. 381, 382 КПК України та надає згоду на розгляд обвинувального акту відносно у спрощеному провадженні, вважає, що досудовим розслідуванням обставини вчинення кримінального проступку встановлені в повному обсязі та їх не оспорює.

Враховуючи викладене, положення підпункту 6 пункту 4 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №2617-VIII, також те, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального проступку, заяву ОСОБА_3 , в якій він зазначає, що не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згодний з розглядом обвинувального акту у спрощеному порядку без його участі, відсутність сумнівів в добровільності такої позиції обвинуваченого, з урахуванням його та клопотання інших учасників судового провадження, суд дійшов висновку, що обвинувальний акт має бути розглянутий в порядку, визначеному статтями 381-382 КПК України.

Наведене положення відповідає практиці Європейського суду з прав людини, і не може автоматично вважатись порушенням п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

При цьому, у відповідності до частини 4 ст. 107 КПК України в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

У відповідності до частини 2 ст. 382 КПК України у вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.

Органом досудового розслідування встановлено обставини вчинення кримінального правопорушення.

ОСОБА_3 в поданій заяві зазначені обставини не оспорює, вважає, що органом досудового розслідування вони встановлені в повному обсязі, свою винуватість у вчиненні вказаного кримінального проступку беззаперечно визнає в повному обсязі, його позиція є добровільною та не є наслідком будь-якого примусу.

З урахуванням вказаного, вивчивши матеріали кримінального провадження, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд вважає винуватість ОСОБА_3 доведеною в межах пред`явленого обвинувачення та кваліфікує його дії за ч.2 ст.15, ч. 1 ст.185 КК України, тобто як закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

Частиною 1 ст. 50 КК України визначено, що покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого.

Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до загальних засад призначення покарання, визначених ст. 65 КК України, суд при призначенні покарання зобов`язаний враховувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Виходячи з принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації це покарання має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу. При призначенні покарання мають значення і повинні братися до уваги обставини, що його пом`якшують та обтяжують.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 відповідно до ст.65 КК України суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу, його щире каяття у скоєному, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення (проступку), також вивченням особи обвинуваченого встановлено, що він на обліку у лікаря психіатра та лікаря нарколога не перебуває, є інвалідом 2 групи, за місцем проживання характеризується позитивно.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_3 , відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

За таких обставин, відповідно до вимог ст. 65 КК України щодо законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», згідно з яким суди повинні призначати покарання менш суворе - особам, які щиро розкаялись у вчиненому, активно сприяли розкриттю злочину, тощо, з метою перевиховання та виправлення підсудного, попередження вчинення ним нових злочинів, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_3 покарання в межах санкції статті у виді арешту.

Саме таке покарання, на думку суду, слугуватиме не тільки справедливою карою за вчинене кримінальне правопорушення, але й буде запобігати вчиненню обвинуваченим нових злочинів, внесені корективи в його соціально-психологічні властивості, нейтралізує негативні настанови та змусить додержуватись положень закону про кримінальну відповідальність, позбавить можливості вчиняти нові злочини і буде необхідним для попередження нових кримінальних правопорушень.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Питання речових доказів суд вирішує згідно до ст.100 КПК України.

Керуючись ст. 373, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч. 1 ст.185 КК України та призначити покарання у виді арешту на строк 1 (один) місяць.

Речові докази: компакт диск DVD-Rз надписами Patron 4,7 Gb залишити при матеріалах кримінального провадження.

Міра запобіжного заходу не обиралась.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Вирок може бути оскаржений до Львівського апеляційного суду через Залізничний районний суд міста Львова протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1