Справа № 297/1586/19 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/203/21 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові в режимі відеоконференції апеляційні скарги першого заступника керівника Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_6 та захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Берегівського районного суду Закарпатської області від 08 грудня 2020 року у кримінальному провадженні про обвинувачення ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Берегове, мешканця АДРЕСА_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України,
з участю прокурора ОСОБА_9 ,
обвинуваченогоОСОБА_8 ,

його захисника адвоката ОСОБА_7 ,

в с т а н о в и л а:

вищевказаним вироком ОСОБА_8 визнано винним у пред`явленому обвинуваченні за ч. 2 ст. 345 КК України та призначено йому покарання за ч. 2 ст. 345 КК України у вигляді одного року обмеження волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_8 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом одного року не вчинить нового злочину, поклавши на нього обов`язки відповідно до п. п. 1 і 2 ч. 1ст. 76 КК України, а саме періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу пробації та повідомляти цей орган про зміну місця проживання, роботи.
Згідно з вироком, 28 червня 2018 року близько 17 год. 20 хв. ОСОБА_8 , перебуваючи в прикордонній смузі біля прикордонного знаку №144 на території Бадалівської сільської ради Берегівського району, на відстані 50 метрів від лінії державного кордону України, та 1000 метрів від населеного пункту Бадалово, Берегівського району, при здійсненні військовослужбовцями ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , як працівниками правоохоронного органу, заходів щодо охорони державного кордону України, вчинив щодо військовослужбовця ОСОБА_10 погрозу насильством, фізичною розправою та умисно наніс легке тілесне ушкодження у зв`язку із виконанням ним своїх обов`язків щодо охорони державного кордону.
Так, 28 червня 2018 року близько 17 год. 20 хв. групою прикордонного наряду Мукачівського прикордонного наряду у складі старшого прапорщика ОСОБА_10 та прапорщика ОСОБА_11 при здійсненні охорони державного кордону, згідно з Розпорядженням №140 від 22.06.2018 року начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 , на напрямку ділянки відповідальності прикордонного знаку № НОМЕР_1 , на відстані 1000 метрів від населеного пункту Бадалово, Берегівського району, було помічено автомобіль марки «УАЗ», державний номерний знак « НОМЕР_2 », який рухався у бік державного кордону та зупинився у контрольно-слідовій смузі. При наближенні прикордонного наряду у складі старшого прапорщика ОСОБА_10 та прапорщика ОСОБА_11 до вказаного автомобіля, який зупинився на відстані близько 50 метрів від лінії державного кордону України у контрольно-слідовій смузі, ними було виявлено громадянина ОСОБА_8 , який в порушення ст.ст. 9, 12 Закону України «Про державний кордон України», перебував у контрольно-слідовій смузі та при наближенні наряду, намагався втекти. На законні вимоги зупинитися та застосування пристрою для відстрілу гумових куль «Форт 12Р» працівниками прикордонного наряду, які представлялися, були одягнуті у формений одяг та виконували службові обов`язки, ОСОБА_8 не реагував та, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, умисно погрожував насильством та фізичною розправою, виражався нецензурною лайкою та вчинив активний фізичний опір, що виразився в активній фізичній протидії під час здійснення службових обов`язків військовослужбовцем ОСОБА_10 , який згідно Закону України «Про державний захист працівників суду та правоохоронних органів» відноситься до працівника правоохоронного органу з охорони державного кордону України.
При затриманні військовослужбовцем ОСОБА_10 громадянина ОСОБА_8 , останній умисно наніс один удар рукою по правій руці ОСОБА_10 , внаслідок чого вибив з його руки засіб для відстрілу гумових куль «Форт 12», після чого обхопив його двома руками за тулуб та повалив на землю, де продовжив чинити активний опір при затриманні, чим самим, заподіяв ОСОБА_10 , під час виконання ним службових обов`язків, тілесні ушкодження у вигляді завиваючого садна тильної поверхні 5-го правого п`ясного - фалангового суглобу, які відносяться до легких тілесних ушкоджень без короткочасного розладу здоров`я.
Не погоджуючись із зазначеним вироком, перший заступник керівника Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_6 та захисник ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 подали апеляційні скарги.

Перший заступник керівника Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_6 у своїй апеляційній скарзі, не оспорюючи доведеності вини ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому злочину, кваліфікацію дій та фактичні обставини кримінального провадження, просить вирок Берегівського районного суду Закарпатської області від 08 грудня 2020 року відносно ОСОБА_8 в частині призначення покарання скасувати та ухвалити новий вирок, яким визнати останнього винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.345 КК України, і призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки. У решті вирок залишити без змін.

В обґрунтування своїх апеляційних вимог заступник керівника Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_6 покликається на те, що призначаючи обвинуваченому покарання, суд першої інстанції не врахував особу винного, зокрема те, що обвинувачений вчинив кримінальне правопорушення в стані алкогольного сп`яніння, з прямим умислом відносно військовослужбовця шляхом погрози насильством, фізичною розправою та умисно наніс легке тілесне ушкодження у зв`язку із виконанням ним своїх обов`язків щодо охорони державного кордону.

На його переконання, суд першої інстанції належним чином не мотивував звільнення ОСОБА_8 від відбування призначеного покарання з випробуванням, не вказав, які саме обставини та дані про особу засудженого дали підстави для висновку про можливість його виправлення та перевиховання без ізоляції від суспільства. Поза увагою суду залишилося і суспільна небезпечність вчиненого злочину, яка полягає у тому, що його вчиненням порушується нормальна робота правоохоронного органу, створюються перешкоди для виконання працівниками зазначених органів своїх службових обов`язків, підривається їх авторитет, заподіюється шкода їх здоров`ю.

Адвокат ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 у своїй апеляційній скарзі просить скасувати вирок Берегівського районного суду Закарпатської області від 08 грудня 2020 року та закрити кримінальне провадження щодо ОСОБА_8 на підставі п.3 ч.1 ст.284 КПК України.

В обґрунтування своїх апеляційних вимог адвокат покликається на те, що оскаржуваний вирок суду першої інстанції є незаконним і необґрунтованим через неповноту судового розгляду, невідповідності висновків суду, викладених у вироку, фактичним обставинам кримінального провадження та істотного порушення вимог кримінального процесуального закону.

Зокрема, апелянт покликається на те, що отримані у ході досудового розслідування кримінального провадження докази є недопустимими, а процесуальні дії та рішення у кримінальному провадженні ОСОБА_12 незаконними, оскільки прокурором не надано відповідну постанову прокурора Закарпатської області чи його першого заступника чи заступника про визначення групи прокурорів чи призначення прокурором у даному кримінальному провадженні прокурора відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування органами поліції та підтримання державного обвинувачення управління нагляду у кримінальному провадженні прокуратури Закарпатської області ОСОБА_12 .

Неповнота судового розгляду, на переконання захисника, полягає у тому, що судом першої інстанції було відмовлено у дослідженні доказів, які містяться

у матеріалах кримінального провадження, які спростовують пред`явленого ОСОБА_8 обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 345 КК України, а саме: рапорту інспектора-чергового Берегівського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області ОСОБА_13 від 28 червня 2018 року; повідомлення слідчого Берегівського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області ОСОБА_14 від 29 червня 2018 року про початок досудового розслідування кримінального провадження № 0000522; витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 30 червня 2018 року в кримінальному провадженні № 0000522; довідки від 19 жовтня 2018 року № 1320, виданої виконавчим комітетом Бадалівської сільської ради Берегівського району Закарпатської області; постанови Берегівського районного суду Закарпатської області від 23 жовтня 2018 року в справі про адміністративне правопорушення № 297/1432/18, а також судом першої інстанції було безпідставно відмолено в задоволенні клопотання обвинуваченого про виклик у судове засідання у кримінальній справі № 297/1586/19 (кримінальному провадженні № 0000522) судового медичного експерта Берегівського районного відділення Закарпатського обласного бюро судово-медичної експертизи ОСОБА_15 .
Захисник обвинуваченого вважає наявний в матеріалах кримінального провадження висновок експерта від 13 липня 2018 року № 75 (205), що складений судовим медичним експертом Берегівського районного відділення Закарпатського обласного бюро судово-медичної експертизи ОСОБА_15 , недопустимим доказом, адже останній у категоричній формі не зміг відповісти на запитання, поставлені на вирішення судово-медичної експертизи, зокрема, однозначно визначити, які тілесні ушкодження отримав потерпілий - легкі тілесні ушкодження без короткочасного розладу здоров`я чи легкі тілесні ушкодження, які призвели до незначної стійкої втрати працездатності, та давність ушкоджень, виявлених на тілі потерпілого.
На його переконання, висновки суду першої інстанції про те, що обвинувачений у момент нанесення потерпілому тілесних ушкоджень усвідомлював, що такий є працівником правоохоронного органу, ґрунтуються виключно на власних припущеннях суду, так як у матеріалах справи відсутні докази, які б це підтверджували.

19 жовтня 2021 року на адресу Львівського апеляційного суду надійшло клопотання адвоката ОСОБА_7 про закриття кримінального провадження №0000522 про обвинувачення ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.345 КК України, на підставі п.10 ч.1 ст.284 КПК України.

Заслухавши доповідача, прокурора на підтримання поданої апеляційної скарги, який заперечив проти апеляційних вимог захисника, обвинуваченого та його захисника на підтримання апеляційної скарги адвоката та заперечення апеляційних вимог прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги підлягають до часткового задоволення.
Згідно зі ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення в межах апеляційної скарги.

Згідно з вимогами ч.1 ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, зокрема ухваленим компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.

Перевіривши наявні матеріали провадження, колегія суддів апеляційного суду вважає, що при розгляді судом першої інстанції вказаних вимог в повній мірі не було дотримано.

Пунктом 2 ч.3 ст.314 КПК України передбачено, що у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти, зокрема, рішення про закриття провадження у випадку встановлення підстав, передбачених пунктами 4-8, 10 частини першої або частиною другою статті 284 цього Кодексу.

Відповідно до п.10 ч.1 ст.284 КПК України, кримінальне провадження закривається в разі, якщо: після повідомлення особі про підозру закінчився строк досудового розслідування, визначений статтею 219 цього Кодексу, крім випадку повідомлення особі про підозру у вчиненні тяжкого чи особливо тяжкого злочину проти життя та здоров`я особи. Слідчий, дізнавач, прокурор зобов`язані закрити кримінальне провадження також у разі, коли строк досудового розслідування, визначений статтею 219 цього Кодексу, закінчився та жодній особі не було повідомлено про підозру.

Відповідно до ч.1 ст. 219 КПК України, строк досудового розслідування обчислюється з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань до дня звернення до суду з обвинувальним актом, клопотанням про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотанням про звільнення особи від кримінальної відповідальності або до дня ухвалення рішення про закриття кримінального провадження.

Згідно із ч.3 ст.219 КПК України (в редакції, чинній на момент вчинення відповідної процесуальної дії), строк із дня винесення постанови про зупинення кримінального провадження до винесення постанови про відновлення кримінального провадження, а також строк ознайомлення з матеріалами досудового розслідування сторонами кримінального провадження в порядку, передбаченому статтею 290 цього Кодексу, не включається у строки, передбачені цією статтею.

Аналіз положень п. 2 ч. 3 ст. 314 та п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України дає підстави стверджувати те, що необхідність закриття кримінального провадження законодавець пов`язує виключно з фактом закінчення строку досудового розслідування.

Разом з цим, положеннями п. 5 ч. 1 ст. 3 КПК України визначено, що досудове розслідування - це стадія кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань і закінчується закриттям кримінального провадження або направленням до суду, зокрема обвинувального акта.

Статтею 283 КПК України встановлено форми закінчення досудового розслідування, однією із яких є звернення до суду з обвинувальним актом.

Отже, закон пов`язує закінчення досудового розслідування з постановленням процесуального рішення постанови про закриття кримінального провадження, або з вчиненням комплексу процесуальних дій, пов`язаних з направленням до суду обвинувального акта.

Досудове розслідування, яке має наслідком звернення до суду з обвинувальним актом, має 3 ключові стадії: початок визначається внесенням відомостей до ЄРДР; завершення пов`язується з фактом відкриття матеріалів досудового розслідування підозрюваному, його захиснику, законному представнику, захиснику особи та іншим особам відповідно до положень ст. 290 КПК України; закінчення фіксується направленням до суду обвинувального акта, тобто кінцевим моментом строку досудового розслідування є саме його закінчення, як це передбачено у ст. 219 КПК України.

Зазначене узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 17 лютого 2021 (справа № 344/6630/17).

В силу п. 2 абз.3 ст. 219 КПК України (в редакції, чинній на момент вчинення відповідної процесуальної дії), досудове розслідування повинно бути закінчено протягом двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину.

Отже, з огляду на наведені вимоги закону, строк досудового розслідування, якщо його не було продовжено, складає 2 місяці з моменту повідомлення особі про підозру до направлення обвинувального акта до суду.

Як зазначено в обвинувальному акті у кримінальному провадженні №0000522 за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.345 КК України, такий складено 15 липня 2019 року, затверджено прокурором прокуратури Закарпатської області ОСОБА_12 16 липня 2019 року, та поданий до Берегівського районного суду Закарпатської області 02 серпня 2019 року.

Також в обвинувальному акті вказано, що 21 травня 2019 року ОСОБА_8 було повідомлено про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.345 КК України.

Водночас, до обвинувального акта додано реєстр матеріалів у вказаному кримінальному провадженні, який містить невідповідність даних щодо дат проведення відповідних процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень, зокрема вказано, що досудове розслідування розпочато о 08 год. 59 хв. 29 червня 2018 року, 06 вересня 2018 року складено повідомлення про підозру та повідомлено про підозру ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.342 КК України, яку скасовано 19 листопада 2018 року, 20 квітня 2018 року складено повідомлення про підозру та повідомлено про підозру ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.345 КК України, та 15 липня 2018 року складено обвинувальний акт, що не відповідає даним обвинувального акта. Окрім цього, в реєстрі матеріалів вказано про ознайомлення з матеріалами досудового розслідування потерпілого ОСОБА_10 19 липня 2019 року з 10:00-10:20, та ОСОБА_8 , захисників ОСОБА_7 ОСОБА_16 23 липня 2019 року з 13:00-14:00.

Вказана невідповідність в датах, на що не звернув увагу суд першої інстанції при проведенні підготовчого судового засідання, позбавляє апеляційний суд можливості перевірити дотримання органом досудового розслідування строків, передбачених ст.219 КПК України.

На переконання колегії суддів апеляційного суду, суд першої інстанції на вказані недоліки обвинувального акта та реєстру до нього не звернув увагу, не перевірив, чи дотримано органом досудового розслідування строки досудового розслідування та не встановив, коли саме закінчився такий строк й чи є підстави для закриття кримінального провадження на підставі п.10 ч.1 ст.284 КПК України, що є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

Допущені порушення кримінального процесуального закону, відповідно до ч. 1 ст. 412 КПК України, є істотними і такими, що перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Згідно з п.п.1, 2, 3 ч. 1 ст. 409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є неповнота судового розгляду; невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження та істотні порушення вимог кримінального процесуального закону.

З огляду на ці обставини, апеляційний суд вважає за необхідне, керуючись ст. 9 КПК України, де вказано, що у випадках, коли положення КПК України не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені, зокрема п.п. 1, 2, 10 ч. 1 ст. 7 КПК України, скасувати вирок та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

При новому розгляді провадження суду необхідно усунути зазначену вище неповноту судового розгляду та порушення кримінального процесуального закону, всебічно, повно та об`єктивно дослідити всі обставини справи, перевірити усі доводи й прийняти законне та обґрунтоване рішення.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 412, 415, 419 КПК України, колегія суддів
п о с т а н о в и л а:

апеляційні скарги першого заступника керівника Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_6 та захисника ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 задоволити частково.
Вирок Берегівського районного суду Закарпатської області від 08 грудня 2020 року відносно ОСОБА_8 скасувати.
Призначити у Берегівському районному суді Закарпатської області новий розгляд кримінального провадження щодо ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 345 КК України зі стадії підготовчого провадження.
Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4