ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 534/1294/20 Номер провадження 11-кп/814/1030/21Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 жовтня 2021 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з секретарем судового засідання ОСОБА_5 ,
з участю прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання адвоката ОСОБА_8 захисника в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000441, за апеляційними скаргами прокурора Горішньоплавнівського відділу Кременчуцької окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_6 та адвоката ОСОБА_8 захисника в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Комсомольського міського суду Полтавської області від 30 червня 2021 року,

ВСТАНОВИЛА:

Вироком суду

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Бугаївка, Глобинського району, Полтавської області, громадянина України, українця, непрацюючого, неодруженого, з середньою спеціальною освітою, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, визнано невинуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 355 КК України, та виправдано у зв`язку з відсутністю в його діях складу інкримінованого йому кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 355 КК України.

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Кременчука Полтавської області, українця, громадянина України, з вищою освітою, неодруженого, непрацюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, визнано невинуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 355 КК України, та виправдано у зв`язку з відсутністю в його діях складу інкримінованого йому кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 355 КК України;

визнано винуватим та засуджено:

- за ч. 1 ст. 345 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки;

- за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді арешту строком на 5 місяців.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено покарання у виді 3 років позбавлення волі.

Зараховано в строку відбуття покарання строк попереднього ув`язнення обвинуваченому ОСОБА_7 з 14.07.2020 по 12.02.2021.

Обрано ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою у термін до набрання вироком суду законної сили.

Вказано строк відбування покарання рахувати з моменту фактичного затримання.

Вирішено долю речових доказів та порядок стягнення процесуальних витрат.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, до апеляційного суду з апеляційними скаргами звернулись прокурор Горішньоплавнівського відділу Кременчуцької окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_6 та адвокат ОСОБА_8 захисник в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , розгляд за якими призначений на 12.10.2021.

Від адвоката ОСОБА_8 захисника в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 надійшло клопотання про зміну ОСОБА_7 запобіжного заходу з тримання під вартою на запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.
Зазначене клопотання мотивоване тим, що судом першої інстанції було допущено істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, яке полягало в тому, що Комсомолським міським судом Полтавської області ухвалою від 26.06.2021 було змінено застосований до обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту на домашній арешт із 22 год. 00 хв. до 06 год. 00 хв. строком на два місяці, з покладенням на обвинуваченого обов`язків, до 27 липня 2021 року.
З огляду на це вказує, що станом на день постановлення вироку 30.06.2021 у обвинуваченого ОСОБА_7 діяв запобіжний у вигляді домашнього арешту, а тому суд першої інстанції мав діяти за приписами глави 18 КПК України та статті 331 КПК України, тобто змінити запобіжний захід, який діє до 27.07.2021 включно, на інший, тримання під вартою, як вказано у вироку суду, а не обирати новий запобіжний захід, при діючому запобіжному заході, який жодного разу обвинуваченим не порушувався.
Крім того посилається на положення п. 3 ч. 2 ст. 183 КПК України та зазначає, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється чи обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`яти років, - виключно у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що перебуваючи на волі, ця особа переховувалася від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджала кримінальному провадженню або їй повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину.
Вказує, що обвинуваченого ОСОБА_7 виправдано за ч. 2 ст. 355 КК України та в той же час засуджено за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 345 КК України, максимальний строк покарання за яке передбачений у вигляді 3-х років позбавлення волі (тобто покарання до 5-ти років позбавлення волі), а також засуджено за вчинення кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст.309 КК України, максимальна відповідальність за який передбачена у вигляді обмеження волі до 5-ти років. При цьому матеріали кримінального провадження не містять даних, які б вказували на те, що особа переховувалась від слідства чи суду, або іншим чином перешкоджала кримінальному провадженню чи ОСОБА_7 було повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину.
Вважає, що навіть за умови, що суд, постановляючи вирок, призначив покарання, яке на його думку слід відбувати реально, підстав для обрання найсуворішого запобіжного заходу не було, оскільки вирок суду не набрав законної сили та тільки в разі набрання вироком законної сили, його можливо було б привести до виконання шляхом затримання засудженого та поміщення до місця відбування покарання саме на виконання судового рішення, яке набрало законної сили.
Стверджує, що районним судом не враховано:
1)обвинувачений ОСОБА_7 має офіційне місце працевлаштування електромеханіком з 14.06.2021, що підтверджується довідкою від 23.07.2021 року;
2)з 24.01.2020 по 31.12.2020 ОСОБА_7 працював за трудовим договором електромеханіком у ФОП ОСОБА_11 , що підтверджується копією відповідного Договору від 01.07.2020 та записом у трудовій книзі;
3) ОСОБА_7 є інвалідом 3-ї групи, що підтверджується довідкою №711337 від 29.07.2020;
4) ОСОБА_7 не порушував змінений щодо нього запобіжний захід із тримання під вартою на домашній арешт (цілодобовий та в подальшому нічний) із дня зміни 12.02.2021 по теперішній час;
5)прокурором Горішньоплавніського відділу Кременчуцької окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_6 також оскаржено вирок суду першої інстанції та останній в своїй скарзі просить скасувати вирок суду повністю, з постановленням нового. А оскільки прокурор просить скасувати вирок суду повністю, то запобіжний захід теж повинен бути скасований.
Просить звернути увагу, що ОСОБА_7 має постійне місце проживання за місцем своєї реєстрації за адресою: АДРЕСА_2 , де проживає більше 10-ти років, що підтверджується відповідним записом у домовій книзі, характеризується за місцем проживання задовільно (скарг та заяв на нього не надходило), у теперішній час офіційно працевлаштований на ТОВ «МЕГАСТІЛЛ» на посаді електромеханіка та отримує офіційний, постійний та стабільний дохід, потерпілі у кримінальному провадженні жодних претензій до ОСОБА_7 не мають. Також ОСОБА_7 ніколи раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, а отже має право на довіру від суспільства на застосування до нього менш суворого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.

Заслухавши доповідь судді, виступ обвинуваченого ОСОБА_7 та захисника в його інтересах ОСОБА_8 на підтримку поданого клопотання, заперечення прокурора проти його задоволення, перевіривши доводи клопотання та матеріали кримінального провадження, колегія суддів приходить до наступного.

Частиною 1 статті 331 КПК України передбачено, що під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.
Нормами ч. 2 цієї статті визначено, що вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Розглядаючи клопотання захисника про зміну запобіжного заходу, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, суд повинен з`ясувати всі обставини, які передували обранню такого виняткового запобіжного заходу, та перевірити можливість зміни запобіжного заходу.

Колегією суддів враховуються дані про особу ОСОБА_7 зазначені в клопотанні захисника, проте вони не є достатніми для спростування існування встановлених судом першої інстанції ризиків.

Так захисник зокрема посилається на те, що до постановлення вироку щодо ОСОБА_7 діяв запобіжний захід у вигляді домашнього арешту та він не порушував його, працевлаштований, є інвалідом ІІІ групи, має міцні соціальні зв`язки та постійне місце проживання, раніше не судимий.

Поміж тим, за вироком районного суду, який має переглянути апеляційний суд, ОСОБА_7 призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки, яке слід відбувати реально, а тому така обставина збільшує ймовірність того, що обвинувачений може вдатися до спроби переховуватися від суду з метою уникнути покарання, що може перешкодити кримінальному провадженню та судовому розгляду.

Згідно з ч. 3 ст. 377 КПК України, якщо обвинувачений, що тримається під вартою, засуджений до арешту чи позбавлення волі, суд у виняткових випадках з урахуванням особи та обставин, встановлених під час кримінального провадження, має право змінити йому запобіжний захід до набрання вироком законної сили на такий, що не пов`язаний з триманням під вартою, та звільнити такого обвинуваченого з-під варти.

Таким чином вбачається, що у разі засудження особи до арешту чи позбавлення волі, він має бути взятий під варту, і лише у виключних випадках стосовно такої особи може бути застосований запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою до набрання вироком законної сили.

Однак, захисником не доведено можливість зміни запобіжного заходу та не надано доказів на підтвердження обставин, які б спростовували переконання суду про необхідність застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а тому підстави для зміни запобіжного заходу відсутні.

Колегією суддів також не встановлено процесуальних порушень на які посилається захисник, оскільки як слідує з положень ст. ст. 374, 377 КПК України, дія запобіжного заходу, обраного та продовженого під час судового розгляду, фактично припиняє свою дію з моменту ухвалення вироку суду.

Так районний суд у резолютивній частині вироку має зазначити рішення щодо заходів забезпечення кримінального провадження, в тому числі рішення про запобіжний захід до набрання вироком законної сили (ч. 4 ст. 374 КПК), що було зроблено в оскаржуваному вироці.

Слід також звернути увагу, що хоча за вироком суду ОСОБА_7 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою до набрання вироком законної сили, проте обвинувачений під варту взятий не був та на даний час перебуває на волі.

Враховуючи, що за вироком Комсомольського міського суду Полтавської області від 30 червня 2021 року, законність якого має перевірити суд апеляційної інстанції, ОСОБА_7 засуджений до реального відбування покарання у виді позбавлення волі на тривалий термін, а ризики, які існували на час обрання запобіжного заходу фактично збільшилися, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення клопотання захисника.

Керуючись гл. 18, ст. 331 КПК України, колегія суддів апеляційного суду,

УХВАЛИЛА:

В задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_8 захисника в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 про зміну ОСОБА_7 запобіжного заходу з тримання під вартою на запобіжний захід у виді домашнього арешту з 23.00 год до 06.00 год. строком на 2 місяці відмовити.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

СУДДІ:
ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3