13.01.22№ 336/8506/21
Пр. 1-кп/336/350/2022
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 січня 2022 року Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

захисника адвоката ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду обвинувальний акт відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Матвіївка Вільнянського району Запорізької області, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, що зареєстрований і проживає за адресою: АДРЕСА_1 , працює водієм в комунальному підприємстві «Водоканал», несудимого,

-за ознаками ч. 4 ст. 358 КК України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_5 слідчим слідчого відділення відділу поліції № 3 Запорізького районного управління ГУНП в Запорізькій області за погодженням із прокурором Шевченківської окружної прокуратури м. Запоріжжя повідомлено про підозру у вчиненні злочину, що передбачений ч. 4 ст. 358 КК України, за таких обставин.

23 квітня 2018 року обвинувачений у невстановленому в ході досудового розслідування місці отримав від невстановленої особи завідомо підроблений офіційний документ, а саме: розпорядження голови районної адміністрації Запорізької міської ради по Шевченківському району № 41р від 23.04.2018 року «Про присвоєння поштової адреси житловому будинку літери А за адресою: АДРЕСА_2 ». В цей же день, а саме: 31 жовтня 2018 року, обвинувачений подав заздалегідь для нього підроблений вказаний документ державному реєстратору Широківської сільської ради Запорізького району Запорізької області за адресою: с. Широке Запорізького району Запорізької області, вул. Центральна, 1, з метою державної реєстрації права власності на нерухомість будинок АДРЕСА_2 . Використання завідомо підробленого офіційного документа увінчалось державною реєстрацією права власності на означене нерухоме майно на підстав рішення державного реєстратора Широківської сільської ради Запорізького району Запорізької області.

Дії ОСОБА_5 органом досудового розслідування кваліфіковані за частиною 4 ст. 358КК України як використання завідомо підробленого документа.

Обвинувальний акт відносно ОСОБА_5 в порядку ст. 291 КПК України надійшов до суду 8 жовтня 2021 року і на його підставі призначений судовий розгляд.

В підготовчому судовому засіданні 13 січня 2022 року сторона захисту звернулася з клопотанням про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку із тим, що з дня коли сталася подія діяння, спливла давність притягнення особи до кримінальної відповідальності, яка у відповідності до ст. 49 КК України обчислюється трьома роками у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі.

Прокурор відносить на розсуд суду вирішення означеного клопотання, зауваживши на тому, що за формальними критеріями наявні матеріальні та процесуальні передумови для прийняття вказаного рішення.

Вислухавши думку учасників кримінального провадження, вивчивши доводи клопотання, суд вбачає всі підстави для задоволення клопотання, виходячи з таких міркувань.

Згідно із ст. 285 КПК України особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Підстави звільнення особи від кримінальної відповідальності внормовані Розділом ІХ Кримінального кодексу України.

Зокрема, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло три роки - у разі кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі.

За змістом ч. 1 ст. 12 КК України кримінальним проступком є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або інше покарання, не пов`язане з позбавленням волі.

Інкриміновані обвинуваченому кримінально карані дії утворюють диспозицію частини четвертої статті 358 КК України, яка в розумінні ст. 12 КК України відноситься до категорії кримінальних проступків.

Санкцією частини статті обвинувачення передбачено покарання у виді штрафу до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або арештом на строк до шести місяців, або обмеженням волі на строк до двох років, а це означає, що тривалість строку звільнення від кримінальної відповідальності обчислюється трьома роками від вчинення кримінального правопорушення до набрання вироком законної сили.

У відповідності до роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України № 12 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» особа підлягає звільненню від кримінальної відповідальності за ст. 49 КК, якщо з дня вчинення нею злочину до набрання вироком законної сили минули певні строки давності і вона не ухилялася від слідства або суду.

Звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку із спливом строків притягнення до цієї відповідальності є обов`язком суду, якщо обвинувачений проти цього не заперечує.

Таке звільнення є обов`язковим, за винятком випадку застосування давності, передбаченого ч. 4 ст. 49 КК.

Таким чином, суд погоджується з наявними матеріальними передумовами для звільнення особи від кримінальної відповідальності.

Параграфом другим Розділу 24 КПК України внормовано процедуру звільнення особи від кримінальної відповідальності.

Порядок звільнення від кримінальної відповідальності встановлений статтею 286 КПК України, відповідно до якої звільнення від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення здійснюється судом.

Суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність (ч. 3 ст. 288).

Наведене правило повністю узгоджується зі змістом ч. 2 ст. 44 КК України, відповідно до якої звільнення від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом, здійснюється виключно судом.

За змістом частини 3 ст. 285 КПК України підозрюваному, обвинуваченому, який може бути звільнений від кримінальної відповідальності, повинно бути роз`яснено суть підозри чи обвинувачення, підставу звільнення від кримінальної відповідальності і право заперечувати проти закриття кримінального провадження з цієї підстави. У разі якщо підозрюваний чи обвинувачений, щодо якого передбачене звільнення від кримінальної відповідальності, заперечує проти цього, досудове розслідування та судове провадження проводяться в повному обсязі в загальному порядку.

У відповідності до п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України процесуальним наслідком звільнення особи від кримінальної відповідальності є закриття судом кримінального провадження (кримінальне провадження закривається судом, зокрема: у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності).

Наведені положення кримінального процесуального законодавства свідчать про необхідність закриття кримінального провадження відносно обвинуваченого у випадку звільнення його від кримінальної відповідальності.

Закриття кримінального провадження або ухвалення вироку з підстави, передбаченої пунктом 1 частини другої цієї статті, не допускається, якщо підозрюваний, обвинувачений проти цього заперечує, як випливає із змісту частини 8 ст. 284 КПК України.

Як зазначено судом, авторами клопотання про закриття кримінального провадження у зв`язку із звільненням від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України є саме обвинувачений і його захисник, в добровільності волевиявлення яких переконався суд під час судового розгляду цього клопотання, що дає суду всі підстави констатувати наявність безумовної згоди ОСОБА_5 як із звільненням від кримінальної відповідальності, так і з закриттям кримінального провадження.

Право суду на закриття кримінального провадження у щзвьязку із звільнеенням особи від кримінальної відповідальності прямо встановлене статтею 314 КПК України, яка внормовує проведення підготовчого судового засідання.

Як випливає із змісту п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 31.03.1989 року «Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином, і стягнення безпідставно нажитого майна» , у разі закриття справи з передбачених законом підстав цивільний позов не розглядається. Вимоги позивача про відшкодування матеріальної шкоди у цьому разі можуть бути вирішені в порядку цивільного судочинства.

З наведених роз`яснень, які узгоджуються із змістом ст. 129 КПК України про те, що цивільний позов в кримінальному провадженні розглядається по суті лише у випадку ухвалення обвинувального вироку, постановлення ухвали про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, а в разі встановлення відсутності події кримінального правопорушення суд відмовляє в позові, слідує відсутність права суду розв`язувати цивільний позов в кримінальному провадженні, яке закривається.

Цивільний позов в цьому кримінальному провадженні не заявлений.

Запобіжний захід до обвинуваченого, інші заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувалися.

Відомостей про речові докази суду не надано.

Підстав для розподілу процесуальних витрат, пов`язаних з проведенням судових експертиз, в силу ст. 124 КПК України немає.

Керуючись ст. ст. 284-288, 314, 395 КПК України, ст. ст. 44, 49 КК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Звільнити ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності за ч. 4 ст. 358 КК України у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до відповідальності.

Кримінальне провадження відносно ОСОБА_5 закрити.

Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1