Справа № 128/1940/21
Провадження №11-кп/801/1103/2021
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 жовтня 2021 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:
головуючого-судді: ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 ,
ОСОБА_4 ,
з секретарем судового засідання ОСОБА_5 ,
за участю:
прокурора ОСОБА_6 ,
засудженого ОСОБА_7 в режимі
відеоконференції,
розглянув у відкритому судовому засіданні у м. Вінниці кримінальне провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Вінницького районного суду Вінницької області від 23.07.2021, якою відмовлено в задоволенні клопотання Державної установи «Стрижавська виправна колонія №81» відносно засудженого ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення згідно ст. 81 КК України,

в с т а н о в и в:

Державна установа «Стрижавська виправна колонія (№81)» звернулася до Вінницького районного суду Вінницької області з клопотанням про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання ОСОБА_7 , засудженого за вироком Шевченківського районного суду м. Чернівці від 19.10.2018 за ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 309 КК України до 4 років позбавлення волі. Клопотання мотивовано тим, що ОСОБА_7 відбув 2/3 строку покарання, став на шлях виправлення.
Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 23.07.2021 відмовлено в задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_7 . Своє рішення суд мотивував тим, що останній не довів свого виправлення.
В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_7 просить змінити рішення Вінницького районного суду і застосувати до нього ст. 81 КК України. Вважає, що висновки суду не відповідають фактичним обставина справи, суд формально підійшов до вирішення клопотання установи, зазначивши в ухвалі прізвище засудженого ОСОБА_8 , а не його.
Заслухавши доповідь судді, виступ засудженого на підтримку апеляційної скарги, прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги, вивчивши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Згідно ч. 2 ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Як вбачається з роз`яснень Верховного Суду України щодо правильного та однакового застосування вказаної норми закону України про кримінальну відповідальність, які містяться в постанові Пленуму ВСУ від 26.04.2002 № 2 Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. Умовно-достроковому звільненню підлягають ті засуджені, які протягом всього, а не певного періоду часу, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення, і для цього дані беруться в їх сукупності.
З наведеного слідує, що головною передумовою для звільнення особи умовно-достроково є не формальний сплив певної частини строку покарання, а факт виправлення засудженої особи, яке вона довела своєю сумлінною поведінкою та ставленням до праці, а також досягнення цілей покарання.
З матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_7 засуджений вироком Шевченківського районного суду м. Чернівці від 19.10.2018 за ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 309 КК України до 4 років позбавлення волі. Відбув 2/3 строку покарання.
Наразі ОСОБА_7 відбуває покарання в Державній установі «Стрижавська виправна колонія (№81)».
Приймаючи рішення про можливість звільнення ОСОБА_7 від відбування покарання, суд дослідивши характеризуючі дані, дійшов висновку, що в матеріалах провадження відсутні дані, що останній довів своє виправлення.
Суд першої інстанції врахував, що ОСОБА_7 комісією установи було відмовлено у застосуванні положень ст. 101 КВК України та ст. 82 КК України, як особі яка не стає на шлях виправлення, його нерегулярне працевлаштування, наявність лише трьох заохочень.
Ґрунтовних даних про поведінку засудженого ОСОБА_7 , його ставлення до праці та його особу, які б свідчили, що процес виправлення досяг тієї стадії, на якій відбування засудженим покарання у виді позбавлення волі перестає бути доцільним і свідчить про можливість звільнення від подальшого відбування покарання умовно-достроково, судом не встановлено.
Апеляційний суд погоджується з рішенням місцевого суду, вважає висновки, викладені в оскаржуваній ухвалі, обґрунтованими та належним чином вмотивованими.
Клопотання розглянуто судом першої інстанції повно, всебічно та об`єктивно, досліджено необхідні матеріали провадження.
Доводи, наведені ОСОБА_7 в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає безпідставними. Зазначення судом в другому абзаці резолютивної частини оскаржуваної ухвали помилково прізвища засудженого « ОСОБА_8 » не свідчить про формальний підхід суду до розгляду провадження, а є лише технічною опискою, яка за необхідності може бути виправлена судом, який постановив рішення.
Істотних порушень кримінального процесуального закону, які б стали підставою для скасування судового рішення, апеляційним судом не встановлено.
Керуючись ст.ст. 405, 407 КПК України, суд

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Ухвалу Вінницького районного суду Вінницької області від 23.07.2021, якою відмовлено в задоволенні клопотання Державної установи «Стрижавська виправна колонія №81» відносно засудженого ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення згідно ст. 81 КК України, залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4