Провадження 11-кп/824/4273/2021 Доповідач в суді 2 інстанції ? ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и

06 грудня 2021 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі суддів:
ОСОБА_2 (головуючий), ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря ОСОБА_5
учасників судового провадження:
прокурора ОСОБА_6
захисника ОСОБА_7
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві апеляційні скарги захисника ОСОБА_7 та обвинуваченої ОСОБА_8 на вирок Шевченківського районного суду м. Києва від 01 вересня 2021 року, -
в с т а н о в и л а :
Вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 01 вересня 2021 року,
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку м. Харкова, громадянку України, українку, з середньою освітою, офіційно не працевлаштовану, яка перебуває у зареєстрованому шлюбі, має малолітню дитину, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше неодноразово судиму, останній раз: 18.12.2018 року Київським районним судом м. Одеси за ч. 2 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на один рік і три місяці, звільнена 25.10.2019 по відбуттю покарання,
засуджено за ч.2 ст.15 ч.2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік;
вирішене питання про речові докази.
Відповідно до вироку, ОСОБА_8 , 30 травня 2021 року, у період з 20 години 37 хвилин до 20 години 43 хвилини, перебуваючи у приміщенні магазину «Єва» (ТОВ «РУШ»), за адресою: м. Київ, вул. Юрія Іллєнка, 1, з метою незаконного заволодіння чужим майном, діючи повторно, взяла з торгових полиць товари, загальною вартістю 603 грн. 47 коп., та заховавши їх до власної сумки, пройшла повз касову зону не розрахувавшись за вказаний товар, однак була зупинена працівниками магазину. Таким чином, ОСОБА_8 виконала усі дії, які вважала необхідними для доведення злочину до кінця, який не було закінчено з причин, що не залежали від її волі.

В апеляційній скарзі захисника указано на незаконність вироку у зв`язку із невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченої внаслідок його суворості. В обґрунтування доводів скарги захисник указав на те, що судом першої інстанції при призначенні ОСОБА_8 покарання не було враховано факт щирого каяття обвинуваченої та активного сприяння розкриттю злочину. Просив вирок змінити. Призначити ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік та звільнити останню від його відбування на підставі ст.75 КК України з випробуванням.

В апеляційній скарзі обвинуваченої указано на незаконність вироку у зв`язку із невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченої внаслідок його суворості. Просила врахувати тяжкість вчиненого злочину, а також відсутність спричиненої шкоди потерплому. Звернула увагу також на її малолітню доньку 2012 року народження, яка потребує належного виховання. Просила вирок змінити в частині призначеного покарання та призначити умовне покарання у виді 6-ти місяців арешту.

Вислухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення:
захисника ОСОБА_7 , який подану апеляційну скаргу та апеляційну скаргу обвинуваченої підтримав, підтвердив їх доводи та просив їх задовольнити;
прокурора, який апеляційні скарги захисника та обвинуваченої вважав необґрунтованими, просив залишити їх без задоволення, а вирок без зміни;
вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги не підлягають до задоволення з огляду на таке.
Висновки суду першої інстанції щодо обставин кримінального провадження, докази стосовно яких судом першої інстанції, за згодою учасників судового розгляду не досліджувались і щодо яких не надійшло апеляційних скарг, апеляційним судом не перевірялися. Підстав для виходу за межі апеляційних скарг відповідно до положень ч.2 ст. 404 КПК України колегія суддів не знаходить.
Щодо доводів апеляційних скарг в частині призначення ОСОБА_8 надмірно суворого покарання, то вони не ґрунтуються на зібраних у кримінальному провадженні доказах.
Відповідно до частин першої та другої ст. 65 КК України покарання призначається у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього КК України, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення; відповідно до положень Загальної частини КК України; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.
Судом першої інстанції при призначенні обвинуваченій ОСОБА_8 покарання, указані вимоги закону було дотримано в повному обсязі.
Так, при призначенні ОСОБА_8 покарання судом було враховано ступінь тяжкості вчиненого неюзлочину, дані про особу обвинуваченої, яка раніше неодноразово судима за кримінальні правопорушення щодо власності та на шлях виправлення не стала. Крім цього, у якості обставини, яка згідно п.1 ч.1 ст. 66 КК України пом`якшувала покарання обвинуваченої ОСОБА_8 , суд визнав щире каяття у вчиненомута сприяння розкриттю злочину, а у якості обставини, яка згідно п.1 ч.1 ст. 67 КК України обтяжувала покарання обвинуваченої визнав рецидив злочинів. Тобто суд, призначаючи покарання обвинуваченій врахував всі обставини на які звернув увагу захисник та обвинувачена у поданих апеляційних скаргах, дав їм належну оцінку та призначив покарання у виді одного року позбавлення волі.
За своїм видом та розміром призначене ОСОБА_8 покарання є таким, яке необхідне та достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Підстав для пом`якшення цього покарання, колегія суддів не вбачає.
Щодо доводів апеляційної скарги обвинуваченої ОСОБА_8 про необхідність врахування відсутності завданої її діями шкоди та наявності у неї малолітньої дитини, то ці доводи враховуються колегією суддів при оцінці призначеного ОСОБА_8 покарання. Колегія суддів звертає увагу на те, що обвинуваченій ОСОБА_8 суд призначив мінімальну межу обраного виду покарання у виді позбавлення волі відповідно до санкції ч.2 ст.185 КК України. Вказані ОСОБА_8 доводи у цій частині, які безумовно враховуються при оцінці призначеного їй покарання, однак не можуть бути визнані такими, що дають підстави для висновку про можливість її виправлення без ізоляції від суспільства або досягнути меті покарання, передбаченої ч.2 ст.65 КК України, шляхом призначення їй покарання іншого виду, передбаченого санкцією статті.
Таких доводів, які би вказували на незаконність та необґрунтованість вироку в частині призначеного ОСОБА_8 покарання, апеляційні скарги не містять.
За таких обставин, підстав для скасування чи зміни вироку Шевченківського районного суду м. Києва від 01 вересня 2021 року щодо ОСОБА_8 колегія суддів не вбачає, у зв`язку із чим вирок слід залишити без зміни, а апеляційні скарги без задоволення.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -
у х в а л и л а :
Апеляційні скарги захисника ОСОБА_7 та обвинуваченої ОСОБА_8 залишити без задоволення.
Вирок Шевченківського районного суду м. Києва від 01 вересня 2021 року щодо ОСОБА_8 залишити без зміни.

Ухвала може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців із моменту проголошення, а обвинуваченою ОСОБА_8 протягом того ж часу із моменту отримання копії даної ухвали.

СУДДІ

___________________ ________________________ ________________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4