Справа №592/9223/15-к Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/816/839/21 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Притягнення завідомо невинного до кримінальної відповідальності
УХВАЛА
Іменем України

28 жовтня 2021 року колегія суддів Сумського апеляційного суду в складі:

судді-доповідача - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми заяву обвинуваченого ОСОБА_6 про відвід суддів ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у кримінальному провадженні № 592/9223/15-к за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_6 та захисника ОСОБА_9 на вирок Лебединського районного суду Сумської області від 26.03.2021, яким ОСОБА_10 визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 372 КК України,

учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_11 ,

обвинуваченого ОСОБА_12 ,

захисника адвоката ОСОБА_13 ,

установила:

У провадженні Сумського апеляційного суду знаходиться кримінальне провадження за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_12 і захисника ОСОБА_13 на вирок Лебединського районного суду Сумської області від 26.03.2021, яким ОСОБА_12 визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 372 КК.

До початку апеляційного розгляду обвинуваченим ОСОБА_12 заявлений відвід суддям апеляційного суду ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , який обґрунтований тим, що 18.02.2014 колегією суддів Апеляційного суду Сумської області в складі суддів ОСОБА_14 , ОСОБА_4 та ОСОБА_2 здійснений перегляд ухвали слідчого судді Ковпаківського районного суду м. Сум від 28.01.2014 відносно ОСОБА_15 у кримінальному провадженні № 0000409 від 26.01.2014, за наслідками якого колегія суддів постановила скасувати ухвалу слідчого судді та ухвалила нове рішення, яким відмовила у задоволенні клопотання прокурора в обрані відносно ОСОБА_15 запобіжного заходу у виді тримання під вартою. В подальшому прокуратура Сумської області направила до суду обвинувальний акт відносно ОСОБА_12 за ч. 2 ст. 372 КК. Основою обвинувачення стало те саме кримінальне провадження № 0000409 від 26.01.2014, у якому вказані судді вже висловили свою правову позицію щодо обґрунтованості повідомленої підозри. Також ухвалою Апеляційного суду Сумської області від 07.09.2015 (суддя-доповідач ОСОБА_2 ) встановлено, що підставою для повернення обвинувального акта відносно ОСОБА_12 була відсутність в реєстрі матеріалів досудового розслідування відомостей про проведені процесуальні дії чи прийняті рішення, які б свідчили про звернення потерпілих із заявами щодо вчинення відносно них кримінальних правопорушень чи залучення їх до провадження як потерпілих або ж про надання письмової згоди про визнання їх такими, без яких неможливо встановити чи дійсно ОСОБА_16 і ОСОБА_17 є потерпілими. Крім того, судді Апеляційного суду Сумської області ОСОБА_4 та ОСОБА_2 приймали участь під час досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000026 від 25.02.2014, в рамках якого ОСОБА_12 повідомлено про підозру за ч. 2 ст. 372 КК, відсторонено від посади та обраний запобіжний захід щодо нього. Потім із вказаних матеріалів відносно ОСОБА_12 були виділені матеріали в окреме кримінальне провадження № 0000053.

Вислухавши доводи обвинуваченого ОСОБА_12 та його захисника ОСОБА_13 , які підтримали заяву про відвід суддів, доводи прокурора ОСОБА_11 , який не заперечив проти відводу, колегія суддів вважає за необхідне задовольнити заяву про відвід суддів з таких підстав.

Судова влада в Україні відповідно конституційних засад поділу влади здійснюється незалежними та безсторонніми судами, утвореними законом, а суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (ст. 1-2 ЗУ «Про судоустрій і статус суддів»). Одними із завдань кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду, щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура (ст. 2 КПК).

Відповідно ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судоустрій і статус суддів», правосуддя в Україні здійснюється виключно судами та відповідно до визначених законом процедур судочинства, а згідно ч. 1 ст. 7 цього Закону кожному гарантується захист його прав, свобод та законних інтересів незалежним і безстороннім судом, утвореним відповідно до закону, що також закріплено і в ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, згідно з якою кожен має право на справедливий розгляд його справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків.

Відповідно п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК, суддя не може брати участь у кримінальному провадженні за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості, а згідно п. 81 рішення ЄСПЛ від 06.09.2005 «Салов проти України» (Salov v. Ukraine), заява № 65518/01) «неупередженість» у сенсі п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, має визначатися відповідно до суб`єктивного критерію, на підставі особистих переконань та поведінки конкретного судді в конкретній справі тобто, жоден з членів суду не має проявляти будь-якої особистої прихильності або упередження, та об`єктивного критерію, тобто чи були в суді достатні гарантії для того, щоб виключити будь-які легітимні сумніви з цього приводу».

Підходи до встановлення наявності упередженості та безсторонності суддів також викладені у рішеннях ЄСПЛ (зокрема, справа «Мироненко та Мартиненко проти України» (Mironenko and Martenko v. Ukraine), заява № 4785/02, 10.12.2009, п. 66, 69, 70), згідно яких наявність безсторонності має визначатися для цілей п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод за допомогою об`єктивного та суб`єктивного критеріїв. У кожній окремій справі необхідно визначити, чи мають стосунки, які розглядаються, такі природу і ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім. Застосовуючи об`єктивний критерій, необхідно з`ясувати, чи існують певні факти, які можуть бути підставою для сумніву в безсторонності судді. У справі «Білуха проти України» (рішення від 09.11.2006, заява № 33949/02) ЄСПЛ констатував, що «наявність безсторонності відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності (п. 49). При вирішенні питання, чи є у справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною» (п. 52).

Згідно Бангалорських принципів поведінки суддів, схвалених Резолюцією Економічної та Соціальної ради ООН № 2006/23 від 27.07.2006, неупередженість є необхідною умовою належного виконання суддею своїх обов`язків, а у п. 2.5 цих принципів визначено, що об`єктивність судді є необхідною умовою для належного виконання ним своїх обов`язків. Вона проявляється не тільки у змісті винесеного рішення, а й в усіх процесуальних діях, що супроводжують його прийняття. При цьому підлягає задоволенню відвід судді від участі в розгляді справи, якщо у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

Коментарем до Кодексу суддівської етики, затвердженим рішенням РСУ від 04.02.2016 № 1, роз`яснено, що суддя повинен не тільки бути реально вільним від будь-якого невідповідного упередження або впливу, але повинен бути вільними від цього й в очах розумного спостерігача. Довіра з формуванням суспільної думки націлена на правомірні очікування з боку громадськості певної моделі поведінки від суддів, що втілюється у ефективному відправленні судочинства і виступає мірою реалізації завдань справедливого суду (ст. 15 Кодексу суддівської етики, затвердженого ХІ черговим з`їздом суддів України 22.02.2013). При цьому, здійснюючи розгляд справ ЄСПЛ констатував, що «…сумнів є легітимним, навіть якщо він не призводить до суттєвих наслідків; сумніви можуть бути фактично необґрунтованими; достатньо того, що в розумної людини, на її погляд, вони викликають побоювання стосовно упередженості суду, що має підґрунтя на певних обставинах» (рішення ЄСПЛ від 26.09.2019 у справі «Іліє проти Румунії» (Ilie v. Romania), заява № 26220/10), тому суд може бути справедливим, але породжувати легітимні сумніви щодо своєї безсторонності.

Аналізуючи зазначені вимоги закону, колегія суддів приходить до переконання, що головною метою відводу/самовідводу є гарантування безсторонності суду, зокрема, щоб запобігти можливій упередженості судді (суддів) під час розгляду конкретної справи, запобігання будь-яким сумнівам щодо безсторонності судді (суддів), оскільки кожна людина має право на справедливий і відкритий розгляд справи незалежним і безстороннім судом (ст. 6 Конвенція про захист прав людини та основоположних свобод). При цьому «незалежність судів є прерогативою (привілеєм), що надається не на користь власних інтересів суддів, а на користь забезпечення верховенства закону та в інтересах тих осіб, що покладають надію на правосуддя. Судова влада повинна користуватися довірою не тільки з боку сторін в конкретному розгляді, але і зі сторони суспільства в цілому. І суддя повинен бути не тільки реально вільним від будь-якого невідповідного зв`язку, упередженості або впливу, але він повинен бути вільним від цього і в очах розумного спостерігача. Інакше довіру до незалежної судової влади буде підірвано» (Висновок № 1 (2001) КРЄС для Комітету Міністрів Ради Європи про стандарти незалежності судових органів та незмінюваність суддів).

Повертаючись до обставин справи, вироком Лебединського районного суду Сумської області від 26.03.2021 ОСОБА_12 визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 372 КК, і йому призначене покарання у виді позбавлення волі строком 5 років, а на підставі ст. 75 КК він звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік. У цій справі суд дійшов висновку, що ОСОБА_12 , будучи включеним до групи прокурорів у кримінальному провадженні № 0000409 від 26.01.2014, 27.01.2014 погодив і підписав письмові повідомлення про підозру ОСОБА_17 та ОСОБА_16 за ч. 1 ст. 341 КК, притягнувши завідомо невинних до кримінальної відповідальності, що поєднане з обвинуваченням у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення та іншою фальсифікацією.

Разом з тим, суддями ОСОБА_2 та ОСОБА_4 вже висловлено свою правову позицію у кримінальному провадженні № 0000409 від 26.01.2014 щодо обґрунтованості повідомлення особам про підозру за ч. 1 ст. 341 КК за фактичних обставин, які співпадають (є схожими) із обставинами у провадженні, в якому обвинувачуються ОСОБА_12 , а також входять до об`єктивної сторони правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 372 КК, і підлягають доказуванню, що дійсно може викликати як у сторін кримінального провадження, так і у суспільства в цілому (розумного спостерігача) сумніви та побоювання стосовно неупередженості суддів і породити легітимні сумніви щодо їх безсторонності за вказаних обставин.

Так, 18.02.2014 колегією суддів Апеляційного суду Сумської області в складі суддів ОСОБА_14 , ОСОБА_4 та ОСОБА_2 переглянуто ухвалу слідчого судді Ковпаківського районного суду м. Сум від 28.01.2014 щодо застосування запобіжного заходу до ОСОБА_15 , який також був повідомлений про підозру за ч. 1 ст. 341 КК у тому ж самому кримінальному провадженні № 0000409 від 26.01.2014. Колегія суддів постановила скасувати рішення слідчого судді та постановила нову ухвалу, якою відмовила у задоволенні клопотання прокурора в обрані запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_15 . Ухваливши вказане рішення, колегія суддів дійшла висновку, що надані стороною обвинувачення матеріали не свідчили про існування обгрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_15 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 341 КК, і заявлених ризиків.

Крім того, суддя ОСОБА_2 входив до складу колегії суддів Апеляційного суду Сумської області, яка здійснювала перегляд ухвали Ковпаківського районного суду м. Сум від 02.09.2015 щодо повернення прокурору обвинувального акта у кримінальному провадженні за ч. 2 ст. 372 КК відносно ОСОБА_12 , за наслідками якого зокрема дійшла висновку, що висновки суду першої інстанції про відсутність в реєстрі матеріалів досудового розслідування відомостей про проведені процесуальні дії чи прийняті рішення, які б свідчили про звернення потерпілих із заявами щодо вчинення відносно них кримінальних правопорушень чи залучення їх до провадження як потерпілих або ж про надання письмової згоди про визнання їх такими, є обґрунтованими, оскільки без таких даних неможливо встановити чи дійсно ОСОБА_16 і ОСОБА_17 є потерпілими у даному кримінальному провадженні, і у такому разі також і спосіб, у який вони були залученні до провадження в цьому процесуальному статусі шляхом надання відповідних заяв або письмової згоди про визнання їх потерпілими. Тобто колегія суддів погодилася з наявністю підстав для повернення прокурору обвинувального акта, у той час як одним із доводів апеляційних скарг на вирок суду відносно ОСОБА_12 є визнання ОСОБА_16 і ОСОБА_17 потерпілими не у передбачений КПК спосіб.

Також судді Апеляційного суду Сумської області ОСОБА_4 ОСОБА_2 приймали участь під час досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000026 від 25.02.2014 (ухвала від 10.03.2015 у справі № 591/1225/15-к), в рамках якого ОСОБА_12 повідомлено про підозру за ч. 2 ст. 372 КК, відсторонено від посади та обраний запобіжний захід щодо нього. Згодом із вказаних матеріалів відносно ОСОБА_12 були виділені матеріали в окреме кримінальне провадження № 0000053, у якому ОСОБА_12 пред`явлено обвинувачення та здійснюється судове провадження.

Таким чином, виходячи з мотивів заявленого відводу, будь-який сценарій вирішення порушених в апеляційних скаргах питань суддями ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , буде викликати у сторін кримінального провадження (стороннього спостерігача) сумніви в неупередженості суду, внаслідок чого буде порушено право учасників судового провадження очікувати від держави справедливий суд, тому обставини, які вказані ОСОБА_12 згідно приписів п. 4 ч. 1 ст. 75, ч. 1 ст. 76 КПК, є такими, що об`єктивно виключають участь цих суддів в апеляційному розгляді, дотримуючись права осіб, які приймають участь в кримінальному провадженні та оскаржують судове рішення, на справедливий суд.

З огляду на викладене, застосовуючи чинне національне законодавство України, усталену судову практику ЄСПЛ щодо тлумачення понять «незалежний», «безсторонній» та щодо визначення суб`єктивного і об`єктивного критеріїв неупередженості (безсторонності) суду, з метою виключення будь-яких можливих сумнівів у стороннього спостерігача (сторін судового провадження) в об`єктивності та неупередженості суддів апеляційного суду, колегія суддів вважає за необхідне задовольнити заяву про відвід суддів.

Керуючись ст. 75, 76, 80, 81, 405 КПК України,

постановила:

Заяви обвинуваченого ОСОБА_12 та його захисника ОСОБА_13 про відвід суддів Сумського апеляційного суду ОСОБА_7 та ОСОБА_8 задовольнити, а матеріали кримінального провадження передати для проведення повторного автоматизованого розподілу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4