Рівненський апеляційний суд
_______________________________________________________
У Х В А Л А
Іменем України

27 січня 2022 року м. Рівне

Колегія суддів Рівненського апеляційного суду у складі:

судді-доповідача ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

з участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

представника заявника ОСОБА_6 ,

заявника ОСОБА_7 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Рівне матеріали провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області від 13 грудня 2021 року про відмову в задоволенні клопотання про арешт майна у кримінальному провадженні №0002467 від 01.12.2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області від 13 грудня 2021 року відмовлено в задоволенні клопотання старшого слідчого Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області ОСОБА_8 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0002467 від 01.12.2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України, а саме:автомобіль марки Volkswagen Passat CC, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який вилучено під час огляду місця події в громадянина ОСОБА_9 та який належить ОСОБА_7 .
Не погоджуючись з прийнятим рішенням, ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій зазначає, що ухвала суду винесена з порушенням закону та підлягає скасуванню. Вказує, що слідчим суддею не враховано правові підстави для арешту майна, не прийнято до уваги, що вилучене майно визнано речовими доказами, та ризики щодо можливості приховати або відчужити автомобіль ОСОБА_9 .. Наголошує, що застосування зазначеного заходу забезпечення кримінального провадження є виправданим та необхідним у кримінальному провадженні, оскільки сприятиме досягненню мети швидкого, повного та неупередженого досудового розслідування, а також запобігатиме настанню будь-яких негативних наслідків.

Просить оскаржувану ухвалу скасувати та накласти арешт на автомобіль марки Volkswagen Passat CC, реєстраційний номер НОМЕР_1 з позбавленням права розпоряджатися вказаним майном та використовувати його до прийняття процесуального рішення у кримінальному провадженні.

Заслухавши суддю-доповідача, який виклав суть ухвали слідчого судді та доводи апеляційної скарги, думку прокурора, ОСОБА_7 та його преставника ОСОБА_6 , які підтримали апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Відповідно до ч.2 ст.131 КПК України арешт майна є одним з видів заходів забезпечення кримінального провадження, а отже за правилами ст.132 КПК України його застосування не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, про який йдеться у клопотанні слідчого або прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається з клопотанням.

Згідно положень ч.ч.2, 3 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів. В цьому випадку арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Статтею 173 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 КПК України); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна, накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 КПК України); можливість спеціальної конфіскації (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 КПК України); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 КПК України); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Виходячи з вищевказаних законодавчих принципів, апеляційний суд погоджується з висновком слідчого судді, в якому слідчий суддя з наведенням достатніх мотивів та посиланням на норми закону обґрунтував своє рішення в частині відмови в позбавленні права користуватися арештованим майном.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_7 зводяться до оскарження обраного слідчим суддею способу накладення арешту на майно, а саме позбавлення права на відчуження та розпорядження та без позбавлення права користування вищезазначеним майном. В свою чергу заявник просить накласти арешт на автомобіль, в тому числі і шляхом заборони володіння та користування як власнику так і користувачу..

Апеляційний суд вважає такі доводи ОСОБА_7 необґрунтованими з огляду на таке.

З матеріалів судового провадження вбачається, що слідчим відділенням Рівненського РУП ГУНП у Рівненській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні ЄРДР № 0002467, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України.

30.11.2021 року до Рівненського РУП надійшла заява від ОСОБА_7 , який просить притягнути до відповідальності ОСОБА_9 , який самовільно всупереч встановленому законом порядку користується належним ОСОБА_7 автомобілем марки Volkswagen Passat CC реєстраційний номер НОМЕР_1 номер шасі НОМЕР_2 , чим перешкоджає нормальному користуванню та володінню вказаним транспортним засобом ОСОБА_7 .

Під час судового засідання в апеляційному суді Філоник зазначив, що ОСОБА_9 користується даним транспортним засобом з усної згоди з 2016 року. Проте, на даний час виникла конфліктна ситуація у зв`язку з тим, що ОСОБА_9 не хоче повертати автомобіль власнику. Тому просить накласти арешт, оскільки вважає, що ОСОБА_9 незаконно користується транспортним засобом.

Однак, доказів того, що майно, на яке просить накласти арешт заявник, здобуте злочинним шляхом чи було об`єктом кримінального правопорушення не надано, а відтак таке майно не має ознак речового доказу, визначеним у ст. 98 КПК України

Відповідно до пункту 5 частини 2 статті 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати розумність та співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

У разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

Приписами п.1 ч.2 ст.171 КПК України передбачено, що у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна.

Враховуючи те, що ОСОБА_7 не доведено, що такий вид обтяження, як заборона розпорядження та користування арештованим майном, забезпечить потреби досудового розслідування, апеляційний суд вважає, що слідчий суддя прийняв вірне рішення про повернення автомобіля ОСОБА_9 на відповідальне зберігання без шкоди для кримінального провадження.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду прийнято у відповідності до вимог закону, слідчий суддя при розгляді клопотання з`ясував всі обставини справи, а тому ухвалу слідчого судді необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_10 без задоволення.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА :

Ухвалу слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області від 13 грудня 2021 року про відмову в задоволенні клопотання про арешт майна у кримінальному провадженні №0002467 від 01.12.2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України залишити без змін, апеляційну скаргу ОСОБА_7 без задоволення.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3