Єдиний унікальний номер 185/7952/21
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 листопада 2021 року. м. Павлоград.

Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області

у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в м. Павлограді кримінальне провадження, зареєстроване у Єдиному реєстрі досудових розслідувань за № 0000602 від 08.08.2021 року за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

ідентифікаційний код НОМЕР_1 , уродженця м. Павлоград,

Дніпропетровської області, громадянина України, з середньою

освітою, непрацюючого, одруженого, маючого на утриманні

двох неповнолітінх дітей: ОСОБА_4 ,

ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який

зареєстрований за адресою:

АДРЕСА_1 , та проживає за адресою:

АДРЕСА_1 , згідно ст. 89 КК України

раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 259 КК України,

за участі прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисиника - ОСОБА_7 ,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 , 08.08.2021 року о 18.00 год., перебував за місцем свого мешкання у стані алкогольного сп`яніння, а саме за адресою: АДРЕСА_1 , де в цей час у останнього в ході спілкування засобами мобільного зв`язку із його знайомою ОСОБА_8 , на грунті хуліганських спонукань та неприязних відносин виник злочинний умисел, направлений на завідомо неправдиве повідомлення органам поліції про загрозу безпеці громадян, а саме про підготовку вибуху будинку АДРЕСА_2 . Після чого, ОСОБА_3 , перебуваючи за місцем свого мешкання, а саме у будинку АДРЕСА_1 , о 18.15 год. та о 18.25 год. здійснив два дзвінки з мобільного телефону невстановленої марки, з сім-карти «Лайфселл» № НОМЕР_2 та сім-карти «ВФ Україна» № НОМЕР_3 , на лінію екстреного виклику оператора «102» Управління організаційно-аналітичного забезпечення та оперативного реагування (УОАЗОР). В ході здійснення даних дзвінків, ОСОБА_3 08.08.2021 року о 18.15 год. та о 18.23 год., усвідомлюючи, що надані ним відомості не відповідають дійсності, повідомив працівникам поліції завідомо неправдиву інформацію про те, що буд. № 76-Б по вул. Харківська в м. Павлоград буде підірваний за допомогою двох гранат, які маються при ньому, якщо він не отримає 50 тисяч доларів США, тим самим завідомо неправдиво повідомив про підготовку до вибуху, що загрожує загибеллю людей чи іншими тяжкими наслідками, що призвело до безпідставного відволікання сил і засобів спеціальних служб від виконання їх обов`язків для перевірки вказаного повідомлення та вжиття заходів з метою запобігання загибелі людей та іншим тяжким наслідкам.

Дії ОСОБА_3 кваліфіковано за ч.1 ст. 259 КК України, як завідомо неправдиве повідомлення про підготовку вибуху, який загрожує загибеллю людей, чи іншим тяжким наслідкам.

Під час судового розгляду кримінального провадження 12 листопада 2021 року між прокурором Павлоградської окружної прокуратури ОСОБА_6 , який здійснює процесуальне керівництво у кримінальному провадженні № 0000602 від 08.08.2021 року, з одного боку, та обвинуваченим ОСОБА_3 , з іншого боку, за участі захисника адвоката ОСОБА_7 , на підставі ст. 468, 469, 472 КПК України в приміщенні Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області була укладена угода про визнання винуватості, відповідно до якої ОСОБА_3 згоден з кваліфікацією дій за ч.1 ст. 259 КК України, а саме, як завідомо неправдиве повідомлення про підготовку вибуху, який загрожує загибеллю людей, чи іншим тяжким наслідкам, та повністю визнав свою винуватість у зазначеному кримінальному правопорушенні.

Сторонами угоди визначено узгоджене ними покарання за ч.1 ст. 259 КК України у вигляді позбавлення волі строком на 4 роки. На підставі ст. 75 КК України звільнити від відбування основного покарання з випробуванням, призначивши відповідний іспитовий строк.

Обвинувачений ОСОБА_3 у судовому засіданні просив вказану угоду з прокурором затвердити й призначити узгоджену в ній міру покарання, та інші, передбачені угодою заходи, при цьому беззастережно визнав себе винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 259 КК України в обсязі обвинувачення. Йому цілком зрозумілі надані законом права, наслідки затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, а також вид покарання, яке буде застосоване до нього уразі затвердження угоди судом. При цьому ОСОБА_3 повідомив про добровільність своєї позиції, без насильсва, примусу, погроз та обіцянок, просив затвердити угоду про визнання винуватості, та призначити йому узгоджене покарання. Захисник обвинуваченого ОСОБА_3 адвокат ОСОБА_7 підтримала свого підзахисного та просила затвердити угоду.

Прокурор у засіданні вважає, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК та КК України, просить суд вказану угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену в угоді міру покарання.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 468, 469 КПК України у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, в наслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам, може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

У судовому засіданні достовірно встановлено, що ОСОБА_3 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 259 КК України, яку відповідно до ст. 12 КК України віднесено до категорії тяжких. ОСОБА_3 повністю визнав свою вину у скоєні злочину, розкаявся, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, ОСОБА_9 , 2017 року народження та ОСОБА_4 , 2007 року народження, з 02.01.2004 року перебуває на обліку у лікаря нарколога з діагнозом: «Розлади психіки та поведінки вніслідок вживання алкоголю. Синдром залежності», за місцем проживання характерезується задовільно. Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого є щире каяття. Обвставин, які обтяжують покарання обвинуваченого не встановлено. Узгоджене покарання сторонами угоди відповідає положенням ст. 50, 65 КК України.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді про визнання винуватості. При цьому судом з`ясовано, що ОСОБА_3 повністю усвідомлює зміст укладеної з прокурором угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винним, цілком розуміє свої права, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди та наслідки її не виконання. Суд переконався, що умови угоди повністю відповідають вимогам Кримінального процесуального кодексу України, інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб. Покарання, запропоноване сторонами, є покаранням у межах санкції ч.1 ст. 259 КК України та відповідає положенням КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, а також є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових кримінальних правопорушень. Судом не встановлено жодних підстав для відмови у затвердженні угоди про визнання винуватості.

На думку суду зміст угоди про визнання винуватості відповідає вимогам ст. 472 КПК України, та вважає можливим її затвердити, та призначити обвинуваченому ОСОБА_3 узгоджене сторонами покарання.

З обвинуваченого слід стягнути на користь держави процесуальні витрати за проведення експертизи у сумі 2745 (дві тисячі сімсот сорок п`ять) грн. 92 коп.
Речові докази слід розподілити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. 370, 371, 373, 475 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 12 листопада 2021 року між прокурором Павлоградської окружної прокуратури ОСОБА_6 , з одного боку, та обвинуваченим ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з іншого боку, за участі захисника адвоката ОСОБА_7 , у кримінальному провадженні № 0000602 від 08.08.2021 року за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 259 КК України.

Визнати ОСОБА_3 винним у вчиненні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 259 КК України та призначити йому покарання у вигляді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

Відповідно до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного основного покарання з іспитовим строком на 1 (один) рік, з виконанням обов`язків, передбачених п. 1,2 ч.1, п.2 ч.3 ст. 76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Речові докази у кримінальному провадженні:

- мобільний телефон марик «Samsung» IMEI - НОМЕР_4 , та мобільний телефон марик «Samsung» IMEI НОМЕР_5 , сім.картка оператора «Водафон» № НОМЕР_6 , які були вилучені під час обшуку в буд. АДРЕСА_3 , та які перебувають у камері схову Павлоградського РВП передати за належністю ОСОБА_3 .

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави процесуальні витрати на залучення експертів у сумі 2745 (дві тисячі сімсот сорок п`ять) грн. 92 коп.

Запобіжний захід ОСОБА_3 у вигляді тримання під вартою скасувати.
ОСОБА_3 звільнити з-під варти в залі суду.

Вирок може бути оскаржено з підставі, передбачених ст. 394 КПК України до Дніпровського апеляційного суду через Павлоградський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з моменту його проголошення, а обвинуваченим з моменту отримання його копії.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копія вироку негайно після його проголошення вручається сторонам кримінального провадження.
Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1 .