Провадження № 274/364/20
УХВАЛА Провадження № 1-кп/0274/294/21

22.11.2021 року м. Бердичів

Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді . . . . . . . . . . . . . . . . . . ОСОБА_1

за участі секретаря судового засідання . . ОСОБА_2

прокурора . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . ОСОБА_3

захисника . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . ОСОБА_4

обвинуваченого . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції кримінальне провадження щодо

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Учкудук Узбекистану, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч. 3 ст. 187, ч. 2 ст. 309 КК України,

в с т а н о в и в :
20.01.20 до Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_5 за ч. 3 ст. 187 КК України, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань 08.10.17 за № 0001553. Крім того, 25.09.17 до Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області надійшло кримінальне провадження щодо ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 309 КК України, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 03.08.17 за № 0001218. 26.03.20 кримінальні провадження об`єднані у одне.

Запобіжний захід, застосований до обвинуваченого - тримання під вартою.

Прокурор клопоче про продовження тримання обвинуваченого під вартою, оскільки ризики, що слугували підставою для обрання такого запобіжного заходу, на думку прокурора, не зникли і існують на даний час.

Захисник, обвинувачений заперечили проти задоволення клопотання прокурора. Захисник звернулася з письмовим клопотанням, яке підтримав обвинувачений, про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт, оскільки обвинувачений не перешкоджав встановленню істини у справі, суд має обґрунтовувати кожне рішення про продовження утримання під вартою ризиками, які відсутні, постанова про оголошення в розшук обвинуваченого слідчим була незаконною, обвинувачений вже більше двох років перебуває під вартою, майже усі свідки допитані, усі речові доказі у справ зібрані і не можуть бути знищені, допитані у справі особи не вказують на причетність ОСОБА_5 , порушується п`ятиденний термін вручення клопотання прокурора про продовження утримання під вартою, водночас обвинувачений має постійне місце проживання, за час перебування у СІЗО зарекомендував себе позитивно, має ІІ групу інвалідності, а належна медична допомога для осіб з інвалідністю у СІЗО не надається. Крім того, на думку захисника, подальше утримання обвинуваченого під вартою суперечить практиці ЄСПЛ, суворість загрози покарання не може підставою для утримання під вартою, підставою вважати, що є ризик втечі, відсутність роботи або сім`ї не дає підстав вважати, що особа схильна до повторного вчинення злочинів. просять змінити запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт. Прокурор заперечив проти задоволення клопотання захисника.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. В ч. 2 цієї статті встановлено, що вирішення питань судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 Кодексу (як і при будь-якому застосуванні положень однієї Особливої частини кодексу, норми з іншої Особливої частини Кодексу підлягають застосуванню з врахуванням положень тієї Особливої частини, що регулює певну стадію, в тому числі і щодо розгляду клопотань на стадії судового розгляду (на стадії розгляду закон передбачає подачу клопотань безпосередньо у судовому засіданні), строку подачі таких клопотань, положення цієї глави судом мають бути застосовано саме судом і саме при вирішенні). Зокрема у ст. 199 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою або можливості продовження такого тримання судом має бути перевірено, чи наявні обставини, які свідчать про те, що заявлений при обранні такого запобіжного заходу ризик не зменшився або з`явились нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою. Відповідно до абзацу п`ятого п. 20-5 Розділу ХІ «Перехідні положення» КПК України тимчасово, на період дії карантину встановленого Кабінетом Міністрів України (постанова КМУ № 1236 від 09.12.20 зі змінами відповідно до постанови № 981 від 22.09.21) з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), у разі неможливості у визначений цим Кодексом строк (до 26.11.21 - у зв`язку з відсутністю судді з колегії суду) у період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), наступна дата судового засідання визначена 08.12.21) колегією суддів розглянути клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, воно може бути розглянуто головуючим.

Заслухавши думки прокурора, захисника та обвинуваченого, суд ще не вбачає підстав для зміни запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Так, обвинуваченому запобіжний захід у виді тримання під вартою обрано 10 липня 2019 року слідчим суддею Корольовського районного суду м. Житомира, ухвалою слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира від 14.10.19 запобіжний захід щодо обвинуваченого застосовано. В подальшому дію запобіжного заходу продовжено, востаннє 28.09.21. При обранні, застосуванні та продовженні запобіжного заходу у відповідності до вимог ст.ст. 176-178, 181 КПК України враховувалась особа, щодо якої вирішувалось питання про тримання під вартою, існуючі відповідно до тяжкості злочину та особи ризики тощо. Слідчими суддями було встановлено, що наявні вагомі докази того, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжкого умисного злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 12 років, слідчі судді взяли до уваги доводи сторони кримінального провадження, що перебуваючи на волі для уникнення покарання за вчинене ОСОБА_5 буде переховуватись від органу досудового розслідування та суду. Так, підозрюваний ОСОБА_5 зареєстрований за однією адресою, проживав за іншою адресою, раніше неодноразово судимий. Підозрюваний не працевлаштований, що свідчить про відсутність законного джерела доходів. Слідчі судді вважали, що ОСОБА_5 , знаючи про тяжкість покарання, що йому загрожує у разі визнання винуватим у вчиненні інкримінованого йому злочину, з метою уникнення відповідальності за вчинений ним злочин може переховуватися від суду, оскільки останній переховувався від органів досудового розслідування та його місцезнаходження було встановлено лише у ході проведення розшукових заходів за результатами міжнародного розшуку та клопотанням Генеральної прокуратури України про видачу ОСОБА_5 з Узбекистану. Всі ухвали судів, в тому числі і після оскарження у апеляційному порядку, залишилися чинними.

На даний час ОСОБА_5 так і продовжує обвинувачуватись у вчиненні, в тому числі, особливо тяжкого насильницького злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 12 років. Його вік, стан здоров`я (за наявними у суду на даний час даними, які періодично оновлюються), майновий стан, міцність його соціальних зв`язків не змінились, що свідчить про відсутність зменшення ризиків в цій частині характеризуючих даних про особу самого обвинуваченого. Доводи захисту про наявність захворювання, що є підставою для зміни запобіжного заходу, судом продовжують оцінюватися з врахуванням того, що надання медичної допомоги в умовах місць попереднього ув`язнення передбачено чинним законодавством і ОСОБА_5 може бути надана в рамках чинного законодавства така медична допомога, суд в межах своїх повноважень вживає всі можливі заходи, саме надання допомоги надається іншими державними органами. Єдиною безумовною підставою для звільнення з місць попереднього ув`язнення за станом здоров`я є наявність захворювання, яке перешкоджає його подальшому утриманню в умовах установи виконання покарань, в тому числі СІЗО, виключний список яких визначено Переліком захворювань, які є підставою для подання в суди матеріалів про звільнення засуджених від подальшого відбування покарання. Доказів про наявність такого захворювання у обвинуваченого так і не надано. Підставою утримання обвинуваченого під вартою не є лише загроза покарання, ступінь тяжкості інкримінованого злочину, можливість впливу на когось, але перш за все всі інші обставини, які вказують на продовження існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України. ОСОБА_5 так і є раніше неодноразово судимим, не має постійного місця роботи, один зі злочинів, у яких він обвинувачується, є насильницьким, під час досудового слідства перебував у міжнародному розшуку і на територію України був доставлений лише за клопотанням відповідного центрального органу державної влади. За клопотанням захисту ці обставини перевірені, встановлено, що повідомлення про підозру за ст. 187 КК України дійсно підготовлено вже на час перебування ОСОБА_5 за кордоном, водночас є розписка іншої особи про отримання цієї підозри, що передбачено чинними законодавством, а постанови слідчого містять посилання на показання близьких ОСОБА_5 про його відсутність за місцем проживання. Разом з тим обвинувачений на час скоєння інкримінованих дій мав статус обвинуваченого за ст. 309 КК України, отримав обвинувальний акт 22.09.17. Твердження обвинуваченого, що він не знав про необхідність явки до суду, судом оцінюється критично, оскільки на той час обвинувачений вже мав шість непогашених судимостей, в тому числі за статтями 309 КК України, в тому числі і за частиною другою цієї статті, що виключає можливість неусвідомлення необхідності явки до суду. Крім того, 26.04.18 до суду надійшло рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення (судової повістки), згідно з яким є розписка особи про отримання такої повістки за адресою: АДРЕСА_1 про виклик ОСОБА_5 в судове засідання на 15.05.18, тобто відповідно до ст. 135 КПК України ОСОБА_5 вважається належно викликаним для участі у судовому розгляді. Натомість, грубо порушуючи обов`язки обвинуваченого, саме 15.05.18 ОСОБА_5 на потязі Київ-Баку залишив територію України замість явки до суду, що вказує на підтвердження факту перешкоджання кримінальному провадженню і що слугує підтвердженню існування ризиків. Оцінка факту ухилення, а не просто відсутності за місцем проживання відбуватиметься у сукупності зі всіма доказами, з урахуванням наведеного вище. Допитані на даний час у справі потерпілий, свідки, а також досліджені матеріали не зменшили обґрунтованість підозри. Враховуючи фактичну відсутність змін у заявлених клопотаннях, мотивація продовження строку утримання під вартою також не може зазнати значних змін. Судом вжито всіх можливих заходів для виклику ще не допитаних свідків, допитати яких не вдалося з об`єктивних причин. Висновки ж органу досудового розслідування для суду не є наперед встановленими, та згідно з принципом безпосередності дослідження доказів судом мають бути досліджені всі докази, що потребує продовження розгляду провадження, і суд на даний час не може робити висновки про обґрунтованість чи необґрунтованість обвинувачення.

На підставі наведеного, керуючись статтями 331, 369, 372, 170-174, 176-199, п. 20-5 Розділу ХІ «Перехідні положення» КПК України, суд

п о с т а н о в и в :
клопотання прокурора задовольнити.

клопотання захисника ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Продовжити дію застосованого до обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 02 (двох) місяців з дня постановлення ухвали.

Копію ухвали вручити обвинуваченому, прокурору та направити уповноваженій службовій особі ДУ "Житомирська УВП (№ 8)".

На ухвалу протягом п`яти днів з дня оголошення може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Житомирського апеляційного суду.

Головуючий суддя