ЗАПОРІЗЬКИЙ Апеляційний суд
Провадження №11-кп/807/1585/21Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний №314/1790/21Суддя-доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 вересня 2021 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участі секретаря ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ( в режимі відеоконференції)

обвинуваченого ОСОБА_7 ( в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу обвинуваченого на ухвалу Вільнянського районного суду Запорізької області від 20 липня 2021 року про продовження терміну дії запобіжного заходу щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Сигнальне Мар`їнського району Донецької області, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України,

ВСТАНОВИЛА
Вказаною ухвалою районного суду продовжено дію запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 до 18 вересня 2021 року включно.

В апеляційній скарзі обвинувачений просив ухвалу скасувати та ухвалити нову, якою застосувати до нього запобіжний захід у виді домашнього арешту. Зазначав, що прокурором не надано доказів існування зазначених ризиків та підкреслював, що самостійно викликав поліцію та бригаду швидкої допомоги на місце події.

Прокурор про час та місце апеляційного розгляду повідомлений належним чином. Із заявами або клопотаннями щодо участі в судовому засіданні до апеляційного суду не звертався, обвинувачений та його захисник не заперечували проти апеляційного розгляду справи за його відсутності.

Заслухавши доповідь судді про сутність судового рішення та аргументи скарги; обвинуваченого та його захисника ОСОБА_6 , які підтримали апеляційну скаргу та наполягали на її задоволенні; перевіривши матеріали провадження і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

З представлених матеріалів вбачається, що в провадженні Вільнянського районного суду Запорізької області перебуває кримінальне провадження відносно ОСОБА_7 , який обвинувачується у вчиненні передбаченого ч.1 ст.121 КК злочину.

При постановлені оскаржуваної ухвали, якою обвинуваченому продовжено строк тримання під вартою суд посилався на існування у даному кримінальному провадженні ризиків переховування останнього від суду, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, та вчинення іншого кримінального провадження.

Колегія суддів вважає зазначені висновки суду першої інстанції обґрунтованими та погоджується із ними.

Згідно з вимогами п.п.3 і 4 ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практикою Європейського Суду з прав людини обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Згідно з ч.1 ст.183 КПК тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Ухвалюючи рішення про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд першої інстанції повинен з`ясувати доцільність продовження застосування запобіжного заходу, що у свою чергу повинно відповідати ризикам та обставинам, що передбачені статтями 177 - 178 КПК України, у їх зіставленні з конкретними фактами, встановленими у кримінальному провадженні.

На переконання колегії суддів рішення суду про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 ґрунтується на зазначених вимогах закону.

Так, з представлених матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, яке у відповідності до положень ст.12 КК віднесено до категорії тяжких злочинів та є суспільно небезпечним діянням, оскільки полягає в посяганні на життя та здоров`я іншої особи. Санкцією інкримінованого обвинуваченому злочину передбачено покарання лише у виді позбавлення волі на строк до восьми років.

Вказане є достатнім для висновку, що ОСОБА_7 , будучи обізнаним про суворість покарання, яке може бути йому призначене у разі визнання його винуватим, опинившись на волі, потенційно може ухилитися від суду шляхом переховування з метою уникнення кримінальної відповідальності за інкриміноване йому кримінальне правопорушення або вчинити інші дії, направлені на перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, що є недопустимим, оскільки може суттєво вплинути на можливість встановлення істини при розгляді даної справи та прийняття законного рішення у розумний строк.

Крім того, з представлених матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_7 не вперше обвинувачується у вчиненні злочину, має незняті та непогашені у встановленому законом порядку судимості, у тому числі й за вчинення тяжкого злочину проти життя та здоров`я людини, покарання за яке відбував у місцях позбавлення волі. Втім, останній, не ставши на шлях виправлення, знову перебуває в статусі обвинуваченого, що красномовно свідчить про його схильність до вчинення злочинів.
Відтак, зважаючи на обставини вчинення інкримінованого ОСОБА_7 кримінального правопорушення, його характер та тяжкість, можливу міру покарання, яка може бути йому призначена у разі визнання винуватим, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є законним та прийнятим з урахуванням положень ст.ст.177, 178, 183 КПК, оскільки, виходячи з вищевикладеного, є об`єктивні підстави вважати, що до теперішнього часу продовжують існувати ризики, на які послався суд в своїй ухвалі.

При цьому суд правильно визначився з тим, що інші, більш м`які запобіжні заходи не зможуть забезпечити належної процесуальної поведінки обвинуваченого, а тому продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою є найбільш прийнятним за наявних умов.

Слід зазначити, що оскаржуване обвинуваченим судове рішення вже переглядалось колегією суддів апеляційного суду за апеляційною скаргою поданою його захисником. Жодних підстав для його зміни або скасування встановлено не було.

Також, на момент даного апеляційного розгляду обвинувачений утримується під вартою на підставі ухвали Вільнянського районного суду від 16 вересня 2021 року, якою останньому було продовжено строк тримання.

Доводи ОСОБА_7 не здатні спростувати висновки суду щодо неможливості застосування відносно нього більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.

Обставини вчиненого кримінального правопорушення не є предметом даного апеляційного розгляду та підлягають оцінці судом під час розгляду справи по суті.

Отже колегія суддів, дослідивши всі доводи апеляційної скарги, матеріали провадження, не знаходить законних та обґрунтованих підстав для зміни запобіжного заходу обвинуваченому за наслідками апеляційного розгляду.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які б тягли безумовне скасування ухвали, судом апеляційної інстанції також не виявлено.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.407, 418, 419 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Вільнянського районного суду Запорізької області від 20 липня 2021 року щодо нього залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддяСуддяСуддя
ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3

Дата документу 22.09.2021 Справа № 314/1790/21