ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1399/21 Справа № 184/1525/20 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 жовтня 2021 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000563 від 23 липня 2020 року, за апеляційними скаргами захисника ОСОБА_5 та прокурора Криворізької північної окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_6 на вирок Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 04 березня 2021 року, ухвалений щодо
ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Покров Дніпропетровської області, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,
за участю:
секретаря ОСОБА_8 ,
прокурора ОСОБА_9 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_5 ,

В С Т А Н О В И Л А:
Вироком Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 04 березня 2021 року ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 роки. Окрім того судом вирішено цивільний позов, питання про стягнення процесуальних витрат та долю речових доказів.
ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, за таких обставин.
Так, 23 липня 2020 року приблизно о 03 годині 27 хвилин ОСОБА_7 , в порушення вимог Правил дорожнього руху, не маючи права керування транспортним засобом відповідної категорії, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, чим заздалегідь позбавив себе можливості об`єктивно оцінювати дорожню обстановку і координувати свої дії, керуючи технічно справним автомобілем «ВАЗ 2101» реєстраційний номер НОМЕР_1 , який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 належить ОСОБА_10 , рухався в темний час доби по сухому покриттю вул. Партизанської з боку вул. Чехова в напрямку вул. І. Малки у м. Покров Дніпропетровської область, в салоні якого на передньому пасажирському сидінні перебував ОСОБА_11 .
У ході подальшого руху водій ОСОБА_7 , проявляючи злочинну самовпевненість, маючи можливість передбачити настання суспільно небезпечних наслідків, але легковажно розраховуючи на їх відвернення, грубо порушуючи Правила безпеки дорожнього руху, не діяв таким чином, щоб не наражати на небезпеку життя та здоров`я громадян, перебуваючи неуважним до дорожньої обстановки та її змінам, при виборі швидкості руху керованим ним автомобілем, не врахував дорожню обстановку, щоб мати можливість постійно контролювати рух транспортного засобу і безпечно керувати ним. Внаслідок допущених порушень 23 липня 2020 року о 03 годині 27 хвилин на заокругленні дороги праворуч в районі будинку №1 на вул. Партизанській у м. Покров Дніпропетровської області за напрямком руху автомобіля «ВАЗ 2101» реєстраційний номер НОМЕР_1 водій ОСОБА_7 не впорався з керуванням та допустив виїзд автомобіля за межі проїзної частини праворуч, де допустив наїзд передньою правою частиною автомобіля «ВАЗ 2101» реєстраційний номер НОМЕР_1 на нерухому перешкоду у вигляді дерева.
Своїми діями водій ОСОБА_7 грубо порушив вимоги п.п. 1.3., 1.5., 2.1 (а), 2.3. (б), 2.9. (а), 12.1. Правил дорожнього руху.
Порушення п. 12.1. Правил дорожнього руху України водієм ОСОБА_7 знаходяться у прямому причинно-наслідковому зв`язку з настанням дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок якої пасажир автомобіля ОСОБА_11 отримав тілесні ушкодження.
Всі виявлені тілесні ушкодження у ОСОБА_11 у своїй сукупності виникли при дорожньо-транспортній пригоді у результаті удару передньою поверхнею тіла об виступаючі деталі салону, що мало місце при зіткненні рухаючого зі значною швидкістю транспортного засобу із стаціонарним об`єктом (дерево) та відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, а саме: від поєднаної травми голови, шиї, грудей, живота, тазу, верхніх і нижніх кінцівок у вигляді множинних ушкоджень шкіряних покривів, м`яких тканин, кісток скелету, головного мозку і внутрішніх органів, які не сумісні з життям людини і перебувають у прямому причинному зв`язку із настанням смерті ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , 23 липня 2020 року близько 03 години 27 хвилин на місці дорожньо-транспортної пригоди.
В апеляційній скарзі захисник просить вирок змінити та призначити обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 роки та звільнити ОСОБА_7 від відбування основного покарання, на підставі ст. 75 КК України, з випробуванням з іспитовим строком на 3 роки та покладенням обов`язків в силу ст. 76 КК України.
Свої вимоги захисник обґрунтовує суворістю призначеного покарання обвинуваченому, без належного врахування судом всіх обставин провадження та особи обвинуваченого, який раніше не судимий, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, має постійне місце проживання, характеризується позитивно, вину визнав повністю, щиро розкаявся, не заперечував проти цивільного позову та визнав його, частково відшкодував рідним потерпілого завдану шкоду, тому вирок підлягає зміні в частині призначення покарання.
В апеляційній скарзі прокурор просить вирок скасувати та ухвалити новий, яким ОСОБА_7 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 6 років без позбавлення права керувати транспортними засобами.
Обґрунтовуючи заявлені вимоги прокурор посилається на невідповідність призначеного покарання тяжкості скоєного злочину та особі обвинуваченого, внаслідок м`якості. На переконання прокурора, суд призначаючи ОСОБА_7 покарання, не в повній мірі врахував особу обвинуваченого, який вчинив злочин в стані алкогольного сп`яніння, керуючи транспортним засобом без права на керування ним. Окрім того, прокурор вказує, що з огляду на те, що ОСОБА_7 взагалі не має права на керування транспортними засобами, призначення йому покарання з позбавленням такого права не можливо, а судом фактично було позбавлено обвинуваченого такого права, якого в нього взагалі не було.
Заслухавши суддю-доповідача, обвинуваченого та його захисника, які апеляційну скаргу підтримали й заперечували проти скарги прокурора; прокурора, який заперечував проти задоволення скарги сторони захисту та просив задовольнити апеляційні вимоги, сторони обвинувачення перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені в апеляційній скарзі доводи, колегія суддів дійшла такого висновку.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, в цьому кримінальному провадженні суд апеляційної інстанції переглядає вирок в межах апеляційних скарг.
Згідно п. 4 ч. 1, ч. 2 ст. 409 КПК України підставою для скасування або зміни вироку суду першої інстанції є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність й може бути невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.
Пунктом 2 частини 1 статті 413 КПК України визначено, що неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування або зміну судового рішення, є застосування закону, який не підлягає застосуванню.
В силу ст. 414 КПК України невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.
Висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, за обставин, викладених у вироку, відповідає фактичним обставинам, а також вказані обставини не оспорюються і в апеляційних скаргах, тому перегляду в апеляційному порядку не підлягають.
Перевіряючи доводи апеляційних скарг захисника та прокурора про невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, як внаслідок суворості, так і його м`якості, суд вважає їх такими, що не заслуговують на увагу, з огляду на таке.
Згідно ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до змісту ст.ст. 50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Це покарання має відповідати принципам справедливості, співмірності і індивідуалізації. Суд, при призначенні покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного й обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Згідно із приписами ст. 75 КК якщо суд, крім випадків засудження за корупційний злочин, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше 5 років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.
На переконання колегії суддів, судом першої інстанції вказаних вимог закону було дотримано в повній мірі.
Так, призначаючи покарання ОСОБА_7 , суд врахував характер і ступінь тяжкості вчиненого злочину, який є тяжким злочином, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, на обліку у лікарів психіатра, нарколога, фтизіатра не перебуває, за місцем навчання та роботи характеризується позитивно, а також те, що матеріальні й моральні збитки потерпілим відшкодовані частково та думку потерпілих, які просили призначити покарати обвинуваченому у відповідності до вимог закону,
В якості обставин, які у відповідності до ст. 66 КК України, пом`якшують покарання обвинуваченого, суд визнав визнання вини та щире каяття.
Обставиною, яка у відповідності до ст. 67 КК України, обтяжує покарання обвинуваченого, суд визнав вчинення злочину особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.
Вказаним обставинам, суд надав у сукупності належну і обґрунтовану оцінку й дійшов законного і справедливого висновку про необхідність призначення покарання обвинуваченому у виді позбавлення волі в межах санкції інкримінованого злочину, з його реальним відбуванням.
Колегія суддів погоджується з встановленими судом обставинами, що впливають на вид і розмір покарання, й вважає, що основне покарання ОСОБА_7 призначене у виді позбавлення волі, в межах санкції інкримінованого злочину, за своїм видом та розміром, є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, й підстав вважати призначене покарання явно несправедливим у наслідок суворості чи м`якості у суду не має.
Разом з цим, апеляційним судом не встановлено підстав для застосування у провадженні положень ст.ст. 75, 69 КК України.
Перевіряючи доводи скарги прокурора щодо безпідставності призначення додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами особою, яка не має права керувати транспортними засобами, то на думку колегії суддів, вони є слушними.
Так, відповідно до ст. 55 КК України, позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю може бути призначене як основне покарання на строк від двох до п`яти років або як додаткове покарання на строк від одного до трьох років.
Відповідно до правової позиції Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду у справі № 708/40/18, провадження № 51-7569 км 18, позбавлення права керувати транспортними засобами суд не вправі призначити як додаткове покарання особі, яка не має права керувати транспортними засобами.
З матеріалів кримінального провадження видно, що обвинуваченому ОСОБА_7 посвідчення водія на право керування транспортними засобами не видавалось. (т. 2 а.п. 59).
Отже, враховуючи вищезазначене, призначення судом першої інстанції обвинуваченому додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, є помилковим та підлягає виключенню з судового рішення.
З огляду на вищенаведене, апеляційні скарги прокурора та захисника підлягають частковому задоволенню, а вирок суду зміні в частині призначення покарання, з виключенням з вироку посилання суду на призначення обвинуваченому додаткового покарання у виді позбавлення права керувати траспортними засобами.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А :
Апеляційні скарги захисника ОСОБА_5 та прокурора Криворізької північної окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_6 задовольнити частково.
Вирок Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 04 березня 2021 року, ухвалений щодо ОСОБА_7 змінити в частині призначеного покарання.
Вважати ОСОБА_7 засудженим за ч. 2 ст. 286 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки 6 (шість) місяців, без позбавлення права керування транспортними засобами.
В іншій частині вирок залишити без змін.
Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, в той самий строк з моменту вручення йому копії ухвали.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4