Київський апеляційний суд
Провадження № 11кп/824/4061/2021 Головуючий в суді першої інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ч. 3 ст. 305, ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 307,
ч. 2 ст. 307, ч. ч. 1, 2 ст. 309 КК України
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 жовтня 2021 року м. Київ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ
Київського апеляційного суду в складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
розглянувши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Солом`янського районного суду м. Києва від 07 вересня 2021 року стосовно
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Херсона, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, -
обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 305, ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 307,ч. 2 ст. 307, ч. ч. 1, 2 ст. 309 КК України.
В С Т А Н О В И Л А:
Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 07 вересня 2021 року обвинуваченому ОСОБА_7 продовжений строк тримання під вартою до 05 листопада 2021 року включно.
Цією ж ухвалою відмовлено у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_6 про зміну обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжного заходу.
При вирішенні питання про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_7 , суд першої інстанції, враховуючи у сукупності тяжкість злочинів, у вчиненні яких обвинувачується останній, в тому числі і особливо тяжких, за які, у випадку доведеності винуватості за пред`явленим обвинуваченням передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 12 років, дані про особу обвинуваченого, який до затримання за місцем реєстрації не проживав, постійного джерела доходу не мав, дійшов висновку, що на даний час продовжує існувати ризик, визначений п. 1 ч.1 ст. 177 КПК України, оскільки існують достатні підстави вважати, що обвинувачений може переховуватися від суду.
Не погоджуючись з рішенням суду, вважаючи його незаконним, необґрунтованим та таким, що постановлене з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, захисник ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 в апеляційній скарзі просить скасувати ухвалу Солом`янського районного суду м. Києва від 07 вересня 2021 року та постановити нову, якою звільнити обвинуваченого з-під варти.
В обґрунтування апеляційної скарги захисник зазначає, що висновки місцевого суду не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, ґрунтуються на припущеннях та недопустимих доказах. Також, апелянт зазначає, що судом першої інстанції при вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 не було досліджено жодних доказів, на підставі яких суд дійшов висновку про необхідність тримання його підзахисного під вартою, не вказано мотивів врахування одних і неврахування інших доказів, не надано належної оцінки обставинам, що враховуються при обранні запобіжного заходу, відповідно до вимог ст. 178 КПК України, а також не обґрунтовано неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу. При цьому, посилається на порушення права на захист обвинуваченого ОСОБА_7 , оскільки останньому та стороні захисту матеріали, надані прокурором - для ознайомлення не надавались.
Звертає увагу апелянт і на те, що обвинувачений перебуває під вартою більше 1 року, має стійкі соціальні зв`язки, одружений, має малолітнього сина ІНФОРМАЦІЯ_2 та хвору матір, постійне місце проживання, раніше не судимий, а скерування обвинувальних актів в інших кримінальних провадженнях до Голопристанського районного суду Херсонської області у 2016 року, на переконання захисника, не може свідчити про наявність такого ризику, як переховування від суду.
Захисник ОСОБА_6 в суд апеляційної інстанції не з`явився.
Обвинувачений ОСОБА_7 , який утримується під вартою в Державній установі «Київський слідчий ізолятор», у попередньому судовому засіданні в режимі відеоконференції відмовився брати участь під час судового розгляду апеляційної скарги захисника ОСОБА_6 .
Колегія суддів, враховуючи позицію обвинуваченого, вважає за можливим провести апеляційний розгляд за відсутності обвинуваченого та в його інтересах захисника, а також прокурора Київської міської прокуратури, які своєчасно про час, день та місце апеляційного розгляду повідомлені в передбачений процесуальний спосіб.
Перевіривши та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника ОСОБА_6 задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав.
Згідно з ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу, так само як і для його продовження, є зокрема наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, а саме: переховуватися від суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином або вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.
Розглядаючи питання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд першої інстанції, для прийняття законного і обґрунтованого рішення, відповідно до ст.ст. 178, 199 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки. При цьому наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин, а продовження строку тримання під вартою в певній справі може бути виправданим лише тоді, коли наявні конкретні ознаки того, що вимога громадських інтересів важить більше попри презумпцію невинуватості, ніж правило поваги до особистої свободи.
Згідно з положеннями ч. 3 ст. 331 КПК України суд першої інстанції, незалежно від наявності клопотань, зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Відповідно до абзацу другого цієї ж частини ст. 331 КПК України на суд покладено такий самий обов`язок, а саме до спливу продовженого строку, повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, у разі якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
За змістом ч. 2 ст. 331 КПК України вирішення судом питання щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.
Як убачається з матеріалів провадження, Солом`янським районним судом м. Києва здійснюється судовий розгляд кримінального провадження стосовно ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 305, ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 307,ч. 2 ст. 307, ч.ч. 1, 2 ст. 309 КК України.
Суд першої інстанції при вирішенні питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, з урахуванням стадії судового розгляду, тяжкості злочинів, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_7 , та даних про його особу, дійшов висновку, що продовжують існувати ризики, передбачені ст. 177 КПК України, ступінь яких не зменшився.
З таким висновком суду погоджується і колегія суддів, вважаючи, що судом першої інстанції дотримані вимоги кримінального процесуального закону при вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 , достатньо повно досліджені обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження такого запобіжного заходу.
Всупереч доводам апеляційної скарги захисника обвинуваченого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_6 , суд першої інстанції при розгляді питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому, належним чином дослідив обставини, які мають значення при вирішенні даного питання, врахував конкретні обставини кримінального провадження, дані, що характеризують особу обвинуваченого, тяжкість злочинів, у вчиненні яких обвинувачується, а також тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованих йому злочинів, та правильно встановив, що продовжує існувати обґрунтований ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки є достатні підстави вважати, що обвинувачений, який до затримання за місцем реєстрації не проживав, постійного джерела доходу не мав, може переховуватися від суду.
З огляду на викладене, доводи апеляційної скарги захисника про те, що суд не надав належної оцінки обставинам, що враховуються при обранні та продовженні запобіжного заходу відповідно до вимог ст. 178 КПК України, колегія суддів вважає неспроможними.
Отже, рішення суду першої інстанції прийнято на основі достатньо повно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, досліджено матеріали провадження та наведено в ухвалі мотиви, з яких прийнято відповідне рішення, а тому доводи апеляційної скарги захисника в цій частині є безпідставними.
Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов до правильного висновку, що продовжує існувати ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, який на час розгляду питання про продовження строку тримання обвинуваченого під вартою жодним чином не зменшились і в сукупності з даними про особу обвинуваченого, що обвинувачується ще у низці кримінальних злочинів, поєднаних із застосуванням насильства, на даному етапі провадження, вказує на наявність підстав для продовження строку дії обраного йому запобіжного заходу. Таким чином, підстав вважати, що інші, менш суворі запобіжні заходи, передбачені ст. 176 КПК України, можуть забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, колегія суддів не вбачає, а тому доводи захисника про протилежне - є непереконливими.
Доводи захисника про те, що прокурор не довів в суді існування жодного ризику, передбаченого ст. 177 КПК України, не заслуговують на увагу, оскільки відомості про те, що від часу прийняття рішення про обрання ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою зменшилися ризики, які врахував суд, - в провадженні відсутні. При цьому відомості щодо соціальних зв`язків обвинуваченого були предметом дослідження суду та обґрунтовано визнані недостатнім стримуючим фактором його поведінки.
Посилання апелянта на порушення права на захист обвинуваченого ОСОБА_7 , оскільки останньому та стороні захисту матеріали, надані прокурором суду для ознайомлення не надавались - не є підставою для зміни запобіжного заходу, оскільки це жодним чином не спростовує і не зменшує існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.
При цьому колегія суддів зважує і на те, що обвинуваченому при обранні запобіжного заходу у виді тримання під вартою була визначена, як альтернативний запобіжний захід, застава в межах, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, яка зможе забезпечити належне виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків та є співмірною з існуючими у даному кримінальному провадженні ризиками. Розмір застави, з урахуванням тяжкості кримінальних правопорушень, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_7 та всіх даних про його особу, є справедливим, здатним забезпечити високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів і не порушує права обвинуваченого, а тому підстав вважати його завідомо непомірним для ОСОБА_7 та таким, що суперечить положенням ст. 182 КПК України, колегія суддів не вбачає.
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону при прийнятті судом рішення про продовження строку тримання обвинуваченого під вартою, як і підстав для зміни запобіжного заходу на більш м`який, принаймні на цій стадії судового розгляду, колегія суддів не встановила.
За вказаних обставин колегія суддів вважає, що ухвала Солом`янського районного суду м. Києва від 07 вересня 2021 року є законною, обґрунтованою і вмотивованою, тому апеляційна скарга захисника задоволенню не підлягає.
Керуючись ст. ст. 404, 407, 418, 422-1 КПК України, колегія суддів,
П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу Солом`янського районного суду м. Києва від 07 вересня 2021 року, якою обвинуваченому ОСОБА_7 продовжений строк тримання під вартою до 05 листопада 2021 року, включно без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

С У Д Д І:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4