Справа № 504/2969/19
Провадження №1-кп/521/426/21
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 грудня 2021 року м. Одеса
Малиновський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря - ОСОБА_4 ,

прокурорів - ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

обвинуваченого - ОСОБА_7 ,

захисників - ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

потерпілої - ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, зареєстроване в ЄРДР 02.06.2019 року за № 0000620, за обвинуваченням:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який народився у м. Одесі, має середню освіту, до затримання навчався на ІІІ курсі ДНЗ «Одеський центр професійно-технічної освіти», не одружений, не судимий, зареєстрований і проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України,

У С Т А Н О В И В:

01.06.2019 року приблизно о 23 годині 10 хвилин ОСОБА_7 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходячись за місцем мешкання у коридорі будинку АДРЕСА_1 , у ході сварки, що виникла під час спільного вживання алкогольних напоїв з батьком потерпілим ОСОБА_11 на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, умисно, з метою заподіяння смерті потерпілому завдав йому удар рукою в обличчя, спричинивши легкі тілесні ушкодження у вигляді садна у правій виличній області.

Після цього, використовуючи кухонний ніж, ОСОБА_7 завдав ОСОБА_11 по одному удару у верхню частину правого передпліччя та у нижню частину правого стегна, спричинивши легкі тілесні ушкодження з короткочасним розладом здоров`я у вигляді різаних ран, а також завдав один удар у передню нижню ліву частину грудної клітки, спричинивши тяжке тілесне ушкодження у вигляді проникаючого сліпого колото-різаного поранення грудної клітки з пошкодженням навколосерцевої сумки, серця, лівої легені, VI, VII, IХ лівих ребер, внаслідок якого ОСОБА_11 помер на місці події.

Смерть потерпілого знаходиться у прямому причинному зв`язку з наявним у нього проникаючим сліпим колото-різаним пораненням грудної клітки зліва і настала від гострої крововтрати.

Обвинувачений ОСОБА_7 визнав свою вину у спричиненні тілесних ушкоджень потерпілому, однак заперечував вчинення умисного вбивства. Він показав, що в сім`ї періодично виникали скандали на побутовому ґрунті, коли його батько ОСОБА_11 перебував у стані алкогольного сп`яніння.
01.06.2019 року він з родичами вживав алкогольні напої. Ввечері виходив з будинку діда за адресою АДРЕСА_1 . Його батько ОСОБА_11 , що також перебував у стані сп`яніння, перегородив вихід, висловлювався нецензурною лайкою, а потім замахнувся ножем і наніс удар йому по руці. Коли батько другий раз замахнувся, він забрав у нього ніж, хотів відштовхнути, але вийшло, що ударив ножем. Потерпілий, отримавши тілесні ушкодження, пройшов через двір і впав. У цей час у двір зайшла мати ОСОБА_12 , хтось викликав швидку допомогу, однак від отриманих тілесних ушкоджень батько помер.

Від удару потерпілого ножем у нього на лівій руці в області плеча залишився шрам.
Вважає, що діяв в межах самозахисту, тобто здійснював необхідну оборону.

Разом з тим, на підставі інших досліджених доказів суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого злочину знайшла повне підтвердження.

Так, потерпіла ОСОБА_10 показала, що обвинувачений ОСОБА_7 приходиться їй онуком, а загиблий ОСОБА_11 її син. Сім`я сина проживала в сусідньому будинку. Між сином і онуком виникали сварки. Вважає, що обвинувачений агресивно ставився до свого батька потерпілого ОСОБА_11 .

Напередодні та в день вбивства сина вона була відсутня на місці події, перебувала в гостях у доньки. Однак, 31.05.2019 року розмовляла по телефону з ОСОБА_11 , який повідомив, що хоче привітати обвинуваченого з днем народження. В подальшому від чоловіка ОСОБА_13 дізналася, що обвинувачений в ході сварки побив його і вчинив вбивство ОСОБА_11 . Сварка відбулася тому, що ОСОБА_7 , будучі в нетверезому стані, без дозволу взяв автомобіль діда ( ОСОБА_13 ). В результаті побиття обвинуваченим її чоловік ОСОБА_13 був госпіталізований до лікарні.

Аналізуючи показання потерпілої, суд бере до уваги висновки Верховного Суду у постановах № 441/845/17 від 19.11.2019, № 331/609/17 від 10.12.2020, № 662/330/20 від 25.02.2021, № 166/362/19 від 07.10.2021. Так, показання, які містять висловлювання іншої особи, надані з метою доведення того, що інша особа висловилася саме так за певних обставин, не можуть вважатися показаннями із чужих слів, оскільки у такому разі вони є повідомленням про факт висловлювання, який свідок безпосередньо спостерігав.

Тому колегія суддів вважає, що показання потерпілої щодо обставин вчинення злочину, про які вона дізналася зі слів свідка ОСОБА_13 , в силу положень ст. 97 КПК України не є показаннями із чужих слів, оскільки потерпіла особисто сприймала безпосередні висловлювання свідка, який вказував про факт вбивства, вчинений ОСОБА_7 .

Свідок ОСОБА_13 показав суду, що обвинувачений його онук, потерпілий доводився йому сином. Син ОСОБА_11 , невістка ОСОБА_12 , онук ОСОБА_14 і співмешканка онука проживали в сусідньому будинку. 01.06.2019 року близько 9:30 онук запросив його на день народження, йому напередодні виповнилося 18 років. Він пішов до них в будинок, де знаходився приблизно півтори години, всі разом вживали алкогольні напої. Онук став просити у нього автомобіль, щоб покататися, однак, він відмовив, оскільки той був п`яний і не мав водійського посвідчення. Повернувшись до себе додому, він ліг спати, але ОСОБА_15 хвилин через 40 прийшов, побив його, закрив у підвалі і, знаючи, де зберігаються ключі та документи від автомобіля, забрав їх і поїхав кататися разом з ОСОБА_16 і співмешканкою. Повернулися вони близько 20 години. Обвинувачений зайшов до його (свідка) кімнати, де потерпілий дивився телевізор. Він (свідок) і потерпілий ОСОБА_17 стали дорікати обвинуваченому з приводу того, що він у стані сп`яніння брав автомобіль. З цього приводу виникла сварка, під час якої ОСОБА_15 наніс йому (свідку) удар в обличчя. Він вийшов з кімнати, але чув, що сварка між сином і онуком продовжувалася. Не був очевидцем, але вважає, що саме під час сварки онук наніс удар ножем синові. Пізніше у приміщенні будинку бачив згустки крові. Також бачив, що невістка ОСОБА_16 і обвинувачений на вулиці поливали водою потерпілого, який сидів, обпершись об стіну. Сусід викликав швидку допомогу, однак син помер. Сам він був госпіталізований у лікарню з приводу спричинених обвинуваченим тілесних ушкоджень.

Свідок ОСОБА_12 , мати обвинуваченого, показала, що між її чоловіком ОСОБА_11 і сином ОСОБА_7 тривалий час були погані відносини. Батько піднімав руку на сина з дитинства. 31.05.2019 року сім`єю відмічали повноліття сина. Наступного дня знову вживали алкогольні напої вона, чоловік ОСОБА_11 , свекор, син та подруга сина. Вдень між нею і чоловіком виникла сварка, він її ударив. Ввечері приблизно о 22 годині пішли гуляти вона, син ОСОБА_7 і його подруга. Дорогою син посварився з дівчиною та повернувся додому. Вона зайшла у двір приблизно через 10 хвилин після сина і побачила, що біля вхідних дверей у їх будинок лежав чоловік ОСОБА_11 , скривавлений, з раною в області серця. Поруч з ним сидів обвинувачений, який сказав, що, мабуть вбив батька, просив викликати швидку допомогу. Також вона бачила кров на дверях будинку і ніж неподалік від тіла потерпілого.

Надані прокурором і досліджені в судовому засіданні письмові докази документи доводять такі факти і обставини:

- Згідно з відомостями Лиманського ВП ГУНП в Одеській області, телефонні повідомлення про вбивство ОСОБА_11 , а також про доставлення свідка ОСОБА_13 до Одеської обласної клінічної лікарні з тілесними ушкодженнями надійшли до оператора «102» 01.06.2019, починаючи з 23:15 (т. 2 ар. 3-5).

- Відповідно до протоколу огляду, місцем події є домоволодіння АДРЕСА_1 . На подвір`ї виявлено труп ОСОБА_11 з тілесними ушкодженнями. На покритті двору, на металевих дверях будинку множинні плями крові, з яких вилучені змиви; на підлозі побутового приміщення в будинку виявлено кухонний ніж з плямами бурого кольору (т. 2 ар. 8-23).

- Як вбачається з протоколу, складеного в порядку ст. 208 КПК України, ОСОБА_7 був затриманий 02.06.2019 року о 02:40 (т. 2 ар. 27).

- Під час затримання ОСОБА_7 був одягнутий у джинсові брюки і кросівки, які в подальшому були у нього вилучені за згодою обвинуваченого (т. 2 ар. 53-55).

- Згідно з довідкою КУ «Одеська обласна клінічна лікарня» свідок ОСОБА_13 був доставлений 02.06.2019 року о 02:10 з закритою черепно-мозковою травмою, переламом кісток лицьового черепу (т. 2 ар. 35).

- Відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 10-174/2019 (т. 2 ар. 92-95) у потерпілого ОСОБА_11 були виявлені:

- легкі тілесні ушкодження у вигляді садна в правій виличній області від дій тупого предмета;

- легкі тілесні ушкодження з короткочасним розладом здоров`я у вигляді різаних ран на передньо-зовнішній поверхні правого передпліччя в верхній третині та на зовнішній поверхні правого стегна в нижній третині від дії гострого предмета;

- тяжкі тілесні ушкодження, небезпечні для життя, у виді проникаючого сліпого колото-різаного поранення передньої поверхні грудної клітки зліва з пошкодженням навколосерцевої сумки, серця, лівої легені, VI, VII, IX лівих ребер - від дії колюче-ріжучого предмета.

Всі тілесні ушкодження могли виникнути незадовго до смерті.

Смерть ОСОБА_11 , перебуває у прямому причинному зв`язку з проникаючим сліпим колото-різаним пораненням грудної клітки зліва і настала в результаті гострої крововтрати за 30-38 годин до судово-медичного дослідження (03.06.2019 о 09:30), тобто в період з 19:30 01.06.2019 по 03:30 02.06.2019.

Експертом не виключається можливість здійснення потерпілим ОСОБА_11 яких-небудь самостійних цілеспрямованих дій після спричинення йому виявлених ушкоджень в обмеженому обсязі та протягом невизначено короткого проміжку часу.

У крові потерпілого виявлений етиловий спирт у концентрації 0,97‰, що за його життя могло відповідати алкогольному сп`янінню легкого ступеню.

- В ході слідчого експерименту (т. 2 ар. 126-127) обвинувачений ОСОБА_7 на місці події показав, як саме та за яких обставин 01.06.2019 року спричинив ножове поранення батькові ОСОБА_11 .

Так, обвинувачений показав місце, де відбувалася сварка з батьком в коридорі, перед виходом з будинку. Обвинувачений пояснив, що не пам`ятає, де саме він взяв ніж, та сам момент, коли наносив удар потерпілому в область грудної клітки. Однак пам`ятає, як вийняв ніж з тіла потерпілого. При цьому пояснив, що в цей момент потерпілий стояв, схопився рукою за рану, потім зробив кілька кроків, вийшов на подвір`я і впав.

Також ОСОБА_7 показав, що перед нанесенням удару в область серця, він ткнув ножем у верхню частину тіла потерпілого і трохи провів лезом, словесно попередивши при цьому, щоб батько його не чіпав. Зазначена обставина узгоджується з висновком СМЕ № 10-174/2019 (викладеним у вироку вище), відповідно до якого на тілі потерпілого, зокрема на передньо-зовнішній поверхні правого передпліччя в верхній третині, були виявлені різані рани.

Обвинувачений вказав місце на території домоволодіння, куди він кинув ніж після вчинення злочину, що узгоджується з результатами слідчої дії огляду місця події, під час якого ніж був знайдений на підлозі розташованого у дворі побутового приміщення.

Крім цього обвинувачений пояснював, що нібито до приїзду швидкої допомоги, яку викликали сусіди, намагався надати потерпілому допомогу затискав рану, робив штучне дихання. Однак пояснення обвинуваченого саме у цій частині суд піддає сумніву, оскільки вони протирічать висновку № 299 судово-медичної цитологічної експертизи, що викладена у вироку нижче.

- Відповідно до висновку № 299 судово-медичної цитологічної експертизи в піднігтьовому вмісті зрізів нігтьових пластинок обох рук обвинуваченого ОСОБА_7 кров не знайдена (т. 2 ар. 42-43, 112-113).
Зазначений висновок узгоджується з іншими доказами, якими підтверджується спосіб спричинення потерпілому тілесних ушкоджень, що потягли його смерть, а саме нанесення удару ножем в область життєво важливого органу. Тобто, у спосіб, що виключає безпосередній контакт поверхні рук обвинуваченого з раневою поверхнею у потерпілого.

Разом з тим, як вже встановлено судом, даний висновок експерта спростовує пояснення обвинуваченого ОСОБА_7 з приводу того, що після спричинення тілесних ушкоджень він намагався надати допомогу потерпілому шляхом штучного дихання та затискання рани, тобто шляхом безпосереднього контакту зі скривавленим тілом потерпілого.

- За результатами судово-медичної криміналістичної експертизи № 327 встановлено, що тілесне ушкодження, в результаті якого настала смерть ОСОБА_11 , могло бути спричинено клинком ножа, виявленого і вилученого під час огляду місця події (т. 2 ар. 103-107).

- В судовому засіданні під час огляду ножа, вилученого на місці події, обвинувачений ОСОБА_7 підтвердив, що ніж схожий на той, яким він спричинив тілесні ушкодження потерпілому.

- Як видно з висновку № 534 судово-медичної імунологічної експертизи, на кухонному ножі, змивах з вхідних дверей та з покриття двору, вилучених з місця події, а також на джинсових брюках, парі кросівок, вилучених у обвинуваченого ОСОБА_7 , на сукні, вилученій у свідка ОСОБА_12 , виявлена кров людини, що могла походити від потерпілого ОСОБА_11 (т. 2 ар. 116-122).

- Протоколом медичного огляду №43, складеним 02.06.2019, підтверджено знаходження ОСОБА_7 у стані алкогольного сп`яніння відповідні проби відбиралися о 08:10, 08:35 (т. 2 ар. 33, 151).

- Результатами судової психолого-психіатричної експертизи підтверджено, що ОСОБА_7 не страждав і не страждає хронічним психічним розладом, недоумством, іншим, в тому числі хворобливим психічним розладом, міг і може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Є емоційно зрілим, здатним до свідомого регулювання власної поведінки, корекції здійснюваних вчинків. В момент здійснення інкримінованого діяння не перебував в юридично значимому емоційному стані, а перебував у стані емоційної напруги, ситуаційно зумовленої на тлі алкогольного сп`яніння, що не досягав афективної глибини та не міг суттєво вплинути на його свідомість і поведінку (т. 2 ар. 76-79).

- В судовому засіданні обвинувачений стверджував, щопотерпілий ОСОБА_11 спричинив йому тілесні ушкодження у вигляді ножового поранення лівої руки, від якого до цього часу залишився шрам, після чого він у межах захисту спричинив тілесні ушкодження потерпілому.

Разом з тим, вказана версія сторони захисту спростовується дослідженими доказами.
Так, з висновку судово-медичної експертизи № 115 вбачається, що у обвинуваченого ОСОБА_7 будь-яких видимих тілесних ушкоджень не виявлено (т. 2 ар. 98-99).
Як видно з дослідницької частини висновку експерта, експертиза була розпочата 18.07.2019 року, зі слів підекспертного (тобто, ОСОБА_7 ) 01.06.2019 року близько 23 години в будинку за місцем мешкання батько в ході конфлікту вдарив 2 рази кулаком в область лівого плечового суглобу, внаслідок чого він впав та вдарився плечем об двері. На наступний день був оглянутий в КЗ «Лиманська центральна районна лікарня». Скаржиться на періодичний біль в області правого плечового суглобу.
Тобто, експертом враховані пояснення ОСОБА_7 , проведено його огляд, однак будь-яких тілесних ушкоджень виявлено не було.
ОСОБА_7 був затриманий в порядку ст. 208 КПК України через кілька годин після вчинення злочину 02.06.2019 року о 02:40, при цьому будь-яких заяв з приводу наявності у нього тілесних ушкоджень обвинувачений не висловлював і у протоколі затримання такі відомості відсутні (т. 2 ар. 27-28).
Після затримання 02.06.2019 року о 08:00 ОСОБА_7 був доставлений до КУ «Лиманська центральна районна лікарня» для медичного огляду для встановлення стану сп`яніння. Під час огляду лікарем здійснено огляд обстежуваного, його зовнішнього вигляду: стан одягу, шкіри, наявність пошкоджень (поранення, забиті місця, точна локалізація, характер пошкодження тощо), у зв`язку з чим у п. 3 протоколу зазначено: одяг забруднений багном, в області голови і шиї садна лінійного характеру (т. 2 ар. 33). Інших тілесних ушкоджень, у тому числі і ножових поранень в області рук, лікарем у ОСОБА_7 виявлено не було.
В подальшому з ОСОБА_7 проводилися слідчі дії за участю захисника, проводилося відібрання біологічних зразків, 04.06.2019 року слідчим суддею за їх участю в судовому засіданні розглядалося клопотання про застосування запобіжного заходу, 13.04.2019 року проводився слідчий експеримент з участю захисника, а 13.08.2019 проводилася судово-психіатрична експертиза. Однак жодних заяв про отримання обвинуваченим ножового поранення, наявність колотого, різаного чи іншого тілесного ушкодження в результаті дії ножа ані ОСОБА_18 , ані захисником не надавалося і не висловлювалося.
Версія про спричинення ножового поранення потерпілим виникла у ОСОБА_7 тільки наприкінці судового розгляду. Однак така лінія захисту є неспроможною, оскільки не підтверджена жодними об`єктивними даними. Наявність у обвинуваченого шраму в області лівого плеча не доводить, що його показання є правдивими.

Навпаки, встановлено, що показання обвинуваченого повністю спростовуються доказами обвинувачення, зокрема, результатами слідчого експерименту з ним. З цих підстав суд вважає показання обвинуваченого щодо спричинення йому ножового поранення потерпілим не правдивими, даними з метою ухилення від кримінальної відповідальності.

Очевидно, що за тривалий час після вбивства, ОСОБА_7 ретельно продумав різні варіанти свого захисту та, переконавшись в наявності переконливих доказів його причетності до вбивства, вирішив, не відкидаючи самого факту вчинення вбивства, послатися на обставини, що суттєво пом`якшують його відповідальність.

Інші досліджені в судовому засіданні докази, як то протокол отримання зразків відбитків пальців та долонних поверхонь у ОСОБА_7 (т. 2 ар. 38-39), змиви з рук та зрізи нігтьових пластин ОСОБА_12 (т. 2 ар. 49, 52), вилучення сукні у ОСОБА_12 (т. 2 ар. 46) не містять даних, що мають значення для кримінального провадження.

Доводи захисника і обвинуваченого про неправильну кваліфікацію його дії за ч. 1 ст. 115 КК України, оскільки у нього не було умислу на заподіяння потерпілому смерті і він лише оборонявся від його нападу, а тому, на його думку, їх слід кваліфікувати за ст. 118 КК України, суперечать матеріалам кримінального провадження та не ґрунтуються на законі.
Так, виходячи із фактичних обставин кримінального провадження, судом встановлено, що дії ОСОБА_7 не були направлені на здійснення захисту або на негайне відвернення чи припинення посягання. Жодних даних про те, що дії обвинуваченого були самозахистом від протиправних дій потерпілого, в матеріалах кримінального провадження не містяться. Крім цього, показання самого обвинуваченого про те, що він наніс потерпілому удар ножем, тобто предметом, що беззаперечно може завдати значної, непоправної шкоди, показання потерпілої і свідків - родичів обвинуваченого про погані відносини, що склалися між ним і батьком, свідчать про наявність у обвинуваченого умислу на заподіяння ОСОБА_11 смерті.
Як зазначено у вироку вище, версія сторони захисту про те, що обвинувачений наніс потерпілому ушкодження ножем, який відібрав у нього ж, отримавши раніше ножове поранення у руку, є неспроможною і спростовується матеріалами справи.
Отже, об`єктивних даних про перебування обвинуваченого у стані необхідної оборони або про перевищення її меж судом не встановлено. У матеріалах кримінального провадження немає даних на підтвердження того, що ОСОБА_7 , завдаючи удару ножем потерпілому, здійснював захист, який відповідав небезпечності посягання на нього з боку потерпілого. Та обставина, що він заподіяв потерпілому тілесних ушкоджень під час обопільного конфлікту, сама собою не свідчить про відсутність умислу на протиправне заподіяння смерті іншій людині.

Таким чином, суд дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні умисного вбивства умисного протиправного заподіянні смерті іншій людині, і кваліфікує дії обвинуваченого за ч. 1 ст. 115 КК України.

Як вбачається з наданих суду документів, ОСОБА_7 раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, на обліку в медичних закладах не перебуває, до затримання навчався в ДНЗ «Одеський центр професійно-технічної освіти», за місцем навчання характеризується позитивно, як скромний, товариський, без шкідливих звичок, підтримував дружні стосунки з одногрупниками (т. 2 ар. 152), за місцем проживання характеризується як особа щодо якої не надходило скарг (т. 2 ар. 153).

Відповідно до ч. 2 ст. 66 КК України суд визнає обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_7 , його молодий вік, оскільки злочин було вчинено ним наступного дня після досягнення повноліття.

До обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, суд відносить вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння.

При визначенні виду та міри покарання обвинуваченому суд враховує, що вчинене ним кримінальне правопорушення відноситься до категорії особливо тяжких злочинів, особу винного, наявність пом`якшуючої і обтяжуючої покарання обставин, і вважає необхідним і достатнім для його виправлення і попередження нових злочинів обрати покарання у виді позбавлення волі.

Положеннями ст. 50 КК України передбачено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Визначені у ст. 65 КК України загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності, завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, а також інших визначених законом обставин, що впливають на покарання.

Судом береться до уваги, що обвинувачений ОСОБА_7 є зовсім молодою, недосвідченою особою, без життєвого досвіду. Він ріс і виховувався в сім`ї де, як вбачається з характеристики, батько не цікавився вихованням сина, а близькі родичі дід, мати, батько (потерпілий) не подавали належного прикладу, а навпаки, не дивлячись на молодий вік обвинуваченого, вважали за можливе у його присутності влаштовувати сімейні сварки, бійки, і навіть разом з ним розпивати алкогольні напої. Такі сімейні відносини і позиція дорослих членів сім`ї, що виховували обвинуваченого, сприяли формуванню у нього певних негативних стандартів поведінки, що і привели в результаті до вчинення ним злочину.

Тому, використовуючи дискреційні повноваження, дотримуючись принципу індивідуалізації призначення покарання, враховуючи конкретні обставини справи, дані про особу ОСОБА_7 , суд призначає йому покарання у розмірі, який вважає справедливим і таким, що відповідає тяжкості правопорушення і не становить «особистого надмірного тягара для особи», про що неодноразово застерігав Європейський суд з прав людини (зокрема, у справах «Бакланов проти Росії» - рішення від 09.06.2005 року, «Фрізен проти Росії» - рішення від 24.03.2005 року).

Відповідно до положень ст. 72 КК України необхідно зарахувати обвинуваченому ОСОБА_7 у строк основного покарання у виді позбавлення волі строк його попереднього ув`язнення з дня затримання 02.06.2019 року (т. 2 ар. 27) до набрання вироком законної сили.

Арешт, накладений на майно, ухвалою слідчого судді Комінтернівського районного суду Одеської області від 03.06.2019 року, підлягає скасуванню відповідно до ч. 4 ст. 174 КПК України (т. 2 ар. 67).

У відповідності до п. 9 ст. 100 КПК України з речовими доказами, які зберігаються органом досудового розслідування (т. 2 ар. 56-57), необхідно розпорядитись наступним чином: змиви, ніж знищити; сукню, джинси, кросівки повернути ОСОБА_12 (т. 2 ар.45).

Керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк вісім років.

До набрання вироком законної сили запобіжний захід відносно ОСОБА_7 залишити незмінним тримання під вартою в ДУ «Одеський слідчий ізолятор».

Строк відбування ОСОБА_7 покарання обчислювати з дня набрання вироком законної сили.

Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України у строк відбутого ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі зарахувати строк його попереднього ув`язнення з 02.06.2019 року до дня набрання вироком законної сили із співвідношення один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Комінтернівського районного суду Одеської області від 03.06.2019 року на речові докази змиви, кухонний ніж, сукню, джинси, кросівки.

Речовими доказами, що зберігаються у Лиманському ВП ГУНП в Одеській області, розпорядитися наступним чином: змиви, ніж знищити; сукню, джинси, кросівки повернути ОСОБА_12 .

Вирок набирає законної сили після закінчення строку для подачі апеляційної скарги, яка може бути подана до Одеського апеляційного суду через суд першої інстанції протягом 30 днів з дня його оголошення, а особою, яка перебуває під вартою, - з дня отримання його копії.

Головуючий ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3