Справа № 590/1012/21
Провадження № 1-кп/590/219/21
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 грудня 2021 року смт. Ямпіль
Ямпільський районний суд Сумської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
за участю сторін кримінального провадження :
прокурора: ОСОБА_3 ,
обвинуваченої: ОСОБА_4 ,
потерпілої: ОСОБА_5 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні в залі Ямпільського районного суду Сумської області кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000574 від 04.10.2021, відносно :
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки смт. Свеса Ямпільського району Сумської області, громадянки України, незаміжньої, з середньою спеціальною освітою, має на утриманні малолітню дитину, перебуває у декретній відпусці, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судима,
у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст.125 КК України, суд
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_4 , 03 жовтня 2021 року близько 14:00 години, перебуваючи на законних підставах у квартирі, розташованій за адресою: АДРЕСА_3 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин до своєї матері ОСОБА_5 , з метою спричинення тілесних ушкоджень, діючи умисно, нанесла три удари лівою долонею в праву виличну ділянку голови ОСОБА_5 , в результаті чого ОСОБА_5 , згідно висновку судово-медичної експертизи № 133 від 22.10.2021 року, отримала тілесне ушкодження у вигляді синця у правій виличній ділянці, яке по ступеню тяжкості кваліфікується як легке тілесне ушкодження (п.п.2.3.1а, 2.3.2, 2.3.5. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом №6 МОЗ України «Про розвиток та вдосконалення судово-медичної служби України» від 17.01.1995 р.). .
В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 свою вину у інкримінованому йому кримінальному проступку визнала у повному обсязі, надала показання, які підтверджують обставини викладені в обвинувальному акті та не викликають сумнівів у їх правдивості з огляду на деталізацію подій, описаних обвинуваченою.
Так, обвинувачена ОСОБА_4 , допитана в судовому засіданні, пояснила, що 03 жовтня 2021 року, приблизно о 14:00 годині, прийшла до помешкання де проживає її мати ОСОБА_5 , що в АДРЕСА_3 в них виникла побутова суперечка, в ході якої ОСОБА_4 лівою долонею нанесла три удари в праву частину голови ОСОБА_5 , а саме в область правої виличної ділянки голови останньої, в результаті чого потерпіла отримала тілесні ушкодження у вигляді синця у правій виличній ділянці голови. У вчиненому щиро розкаявся. Вказала, що на даний час шкода потерпілій відшкодована та попросила у потерпілої вибачення і вона їй пробачила. Вказала, що має на утриманні двох дітей, на даний час перебуває у декретній відпустці по догляду за дитиною.
Потерпіла ОСОБА_5 в судовому засіданні повідомила, що претензій до обвинуваченої не має, на даний час обвинувачена попросила у неї вибачення і вона їй пробачила.
Таким чином, заслухавши пояснення обвинуваченої судом встановлено, що обвинувачена повністю визнає свою вину в інкримінованому їй органом досудового розслідування кримінальному проступку, погоджується із кваліфікацією вчинених нею діянь, а прокурор у судовому засіданні не висловлює жодних заперечень щодо встановлених обставин, тобто обставини справи ніким не оспорюються.
Заслухавши пояснення обвинуваченої, з`ясувавши думку учасників судового провадження, за згодою обвинуваченої, суд відповідно до ч.3 ст.26 та ч.3 ст.349 КПК України визнав за недоцільне досліджувати докази стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, з`ясувавши правильне розуміння обвинуваченою змісту цих обставин за відсутності сумнівів у добровільності її позиції, роз`яснивши їй, що у такому випадку вона буде позбавлена права оспорювати ці фактичні обставини в апеляційному порядку, суд обмежився допитом обвинуваченої, дослідженням зібраних досудовим слідством матеріалів, що характеризують особу обвинуваченої.
Дослідивши всі обставини кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного рішення, суд дійшов висновку, що вина обвинуваченої ОСОБА_4 в скоєнні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, знайшла своє підтвердження в судовому засіданні і доведена повністю поза розумним сумнівом.
Дії ОСОБА_4 суд кваліфікує за частиною 1 статті 125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження.
Згідно зі ст.337 КПК України суд діє в межах висунутого обвинувачення.
Відповідно до ч.2 ст.50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими так і іншими особами.
Згідно з п.3 ч.1 ст.65 КК України суд, призначаючи покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Відповідно до вимог ст. 65 КК України та роз`яснень, що містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» призначене покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження вчинення ним нових злочинів і повинно відповідати принципам законності, справедливості, обґрунтованості і гуманізму.
Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 згідно ст.66 КК України, є щире каяття.
Обставиною, що обтяжує покарання ОСОБА_4 згідно ст.67 КК України є вчинення кримінального правопорушення щодо особи, з якою винна перебуває у сімейних відносинах.
При визначенні виду та міри покарання суд враховує ступінь тяжкості даного правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України відноситься до кримінальних проступків, дані про особу ОСОБА_4 , яка визнала вину, у вчиненому розкаялася, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, раніше не судима, позитивно характеризується за місцем мешкання, має на утриманні малолітню дитину - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , позицію потерпілої, яка просила суворо не карати обвинувачену, обставину, що пом`якшує покарання обвинуваченої щире каяття та обставину, що обтяжує покарання вчинення кримінального правопорушення щодо особи, з якою винна перебуває у сімейних відносинах та доходить висновку, що покарання у виді штрафу в межах санкції, передбаченої ч. 1 ст. 125 КК України буде необхідним та достатнім покаранням для виправлення обвинуваченої та попередження здійснення нею нових кримінальних правопорушень.
Правових підстав для призначення обвинуваченій покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої для такого виду покарання, тобто на підставі ст.69 КК України, чи застосування ст.75 КК України, враховуючи перелічені вище конкретні обставини у їх сукупності та дані про особу винної, її ставлення до вчиненого, суд не знаходить.
Цивільний позов потерпілою у кримінальному провадженні не заявлений.
Речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

Судові витрати у кримінальному провадженні відсутні.
Запобіжний захід обвинуваченій не обирався і суд не вбачає підстав для його обрання.
Керуючись ч.3 ст.349, ст. 128, 129, 368, 370, 371, 373, 374 КПК України, суд,
УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 визнати винною у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України та призначити покарання у виді штрафу у розмірі 30 (тридцяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510,00 грн (п`ятсот десять грн 00 коп.).
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційної інстанції.
Вирок може бути оскаржений до Сумського апеляційного суду через Ямпільський районний суд Сумської області протягом 30 днів з моменту його проголошення.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1