Справа № 755/1627/22
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"21" лютого 2022 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2

розглянувши в залі суду в м. Києві у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000038 від 04.01.2021 року по обвинуваченню ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, українця, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, який не одружений, не працює, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий: 17. 03.2021 році Деснянським районним судом міста Києва за ч.1 ст. 185 КК України, отримав покарання у вигляді обмеження волі на строк 1 рік, на підставі 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік.

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України,

за участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5

потерпілого ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

в с т а н о в и в:

03 січня 2022 року приблизно о 20 годині 44 хвилин, ОСОБА_3 , перебував за адресою: м. Київ, вул. Алма-Атинська,37-Б, де у нього виник злочинний умисел, спрямований на повторне вчинення таємного викрадення чужого майна, а саме автомобільних дзеркал заднього огляду з автомобіля марки «Jeep Grand Cherokee» н/з НОМЕР_1 , що належить потерпілому ОСОБА_6 .

Реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на повторне викрадення чужого майна, з метою особистого протиправного збагачення, усвідомлюючи небезпечний та протиправний характер своїх дій, передбачаючи наслідки та бажаючи їх настання, діючи умисно, з корисливих мотивів, скориставшись тим, що за його діями ніхто зі сторонніх осіб не спостерігає та не зможе завадити вчиненню протиправних дій, ОСОБА_3 підійшов до припаркованого автомобіля марки «Jeep Grand Cherokee» н/з НОМЕР_1 , що належить потерпілому ОСОБА_6 та руками зняв з правої та лівої сторони дзеркала заднього огляду, що являється невід`ємною частиною автомобіля.

Завершивши свої злочинні дії, ОСОБА_3 , зберігаючи при собі викрадене майно, з місця вчинення кримінального правопорушення зник, а викраденим майном мав змогу розпорядившись на власний розсуд, чим завдав потерпілому ОСОБА_6 матеріального збитку на загальну суму 1260 гривні 00 копійок.

Допитаний у судовому засіданні ОСОБА_3 вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, при обставинах, викладених в обвинувальному акті, визнав повністю, щиро розкаявся показавши, що 03 січня 2022 року приблизно о 20 годині 44 хвилин, у місті Києві, по вулиці Алма-Атинська,37-Б, викрав дзеркала заднього огляду з автомобіля марки «Jeep Grand Cherokee» н/з НОМЕР_1 .

Покази ОСОБА_3 є послідовними, логічними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_3 у повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового слідства кримінального правопорушення при обставинах, викладених у обвинувальному акті та беручи до уваги, що прокурор також не оспорював фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, правильно розуміє зміст цих обставин та відсутність сумніву щодо добровільності його позиції, роз`яснивши йому положення ч.3 ст.349 КПК України про те, що у такому випадку він буде позбавлений права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.

Враховуючи викладене, суд, допитавши обвинуваченого та дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю.

На підставі викладеного, суд вважає доведеною вину ОСОБА_3 у вчиненні таємного викрадення чужого майна (крадіжка) вчиненій повторно, та кваліфікує його дії за ч.2 ст.185 КК України.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого, згідно зі ст.66 КК України, суд визнає щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, згідно зі ст. 67 КК України, суд не вбачає.

Суд враховує, що обвинувачений на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, зареєстрований та має постійне місце проживання, раніше судимий, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, що вказаний злочин відноситься до категорії нетяжких злочинів, думку державного обвинувача, особи винуватого та вважає за необхідне призначити покарання у межах санкції ст. 185 КК України, у виді арешту.

Відповідно до абз. 4 п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24 жовтня 2003 року № 7 Частиною 2 статті 75 КК передбачено, що суд за наявності визначених законом підстав може ухвалити рішення про звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки. Виходячи з цих положень закону, а також зі змісту частини 3 статті 78 КК, у разі вчинення особою під час іспитового строку нового злочину суди мають розцінювати це як порушення умов застосування статті 75 КК про звільнення від відбування покарання з випробуванням і призначати покарання за сукупністю вироків на підставі статті 71 КК. У таких випадках повторне звільнення від відбування покарання з випробуванням є неприпустимим.

Зважаючи на те, що ОСОБА_3 засуджений вироком Деснянського районного суду міста Києва за ч.1 ст. 185 КК України, отримав покарання у вигляді обмеження волі на строк 1 рік, на підставі 75 КК України звільнений з іспитовим строком на 1 рік, а дане кримінальне правопорушення вчинено 03.01.2022 року під час іспитового строку, тому у відповідності до ч. 3 ст. 78 КК України ОСОБА_3 потрібно призначати покарання за сукупністю вироків на підставі статті 71 КК України.

При цьому, суд переконаний, що відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України, дана міра покарання є достатньою для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.

Питання щодо речових доказів у кримінальному проваджені, суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати суд вирішує відповідно до вимог ст. 124 КПК України.

Цивільний позов у кримінальному проваджені не заявлений.

Керуючись ст. ст. 368-371, 373-374, 376 КПК України, суд

у х в а л и в :

Визнати ОСОБА_3 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та призначити покарання у виді арешту строком на 6 (шість) місяців.

Відповідно до вимог ст. 71 КК України приєднати до покарання, призначеного даним вироком, частково невідбуту частину покарання за вироком Деснянського районного суду м. Києва від 17.03.2021 року і остаточно призначити ОСОБА_3 покарання за сукупністю вироків у виді 1 (одного) року 1 місяця позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_3 відраховувати з 04.01.2022 року.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою ОСОБА_3 залишити без змін до вступу вироку в законну силу.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави процесуальні витрати в розмірі 1372 грн 96 к., за проведення експертизи № СЕ-19/111-22/2129-ПЧ від 26 січня 2021 року.

Речові докази у кримінальному провадженні, що зберігаються в матеріалах кримінального провадження, - залишити у матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд міста Києва шляхом подачі апеляції протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1