У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 грудня 2021 року
м. Київ

справа №527/2267/17
провадження № 51-5783ск21

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного кримінального суду (далі Суд):

головуюча ОСОБА_1 ,
судді: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 на ухвалу Полтавського апеляційного суду від 11 листопада

2021 року,

встановив:

Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини
Вироком Глобинського районного суду Полтавської області від 30 липня 2021 року

ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 Кримінального Кодексу України (далі - КК України) та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк три роки.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_5 звільнено від відбування покаранняз випробуванням, з іспитовим строком тривалістю один рік, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Зараховано в строк відбування покарання ОСОБА_5 строк перебування його під вартою з 05 серпня 2017 року по 07 серпня 2017 року.
ОСОБА_5 за обвинуваченням за ч. 3 ст. 185 КК України (епізоди крадіжки

03 лютого 2016 року з домогосподарства ОСОБА_6 , 22 лютого 2016 року з домогосподарства ОСОБА_7 , 20 вересня 2016 року з домогосподарства ОСОБА_8 ) - виправдано за недоведеністю його участі у вчиненні цих злочинів.

Вирішено питання щодо речових доказів та процесуальних витрат.
Також цим вироком засуджено ОСОБА_9 , щодо якого судові рішення в касаційному порядку не оскаржуються.

Ухвалою Полтавського апеляційного суду від 11 листопада 2021 рокуапеляційні скарги захисника ОСОБА_10 в інтересах засудженого ОСОБА_9 та захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 залишено без задоволення. Уточнено, що датою вчинення злочину в домогосподарстві ОСОБА_11 є 04 серпня 2017 року, а не 04 серпня 2016 року, як вказано у вироку. В іншій частині вирок Глобинського районного суду Полтавської області від 30 липня 2021 року без зміни.
Як установлено судами, 04 серпня 2016 року в період часу з 08:30 до 13:30, ОСОБА_5 та ОСОБА_9 за попередньою змовою між собою, прибули на автомобілі Skoda Oktavia, д.н.з. НОМЕР_1 в с. Устимівка Глобинського району Полтавської області на вул. Починка, де, залишивши автомобіль біля дороги, зайшли на територію домогосподарства, в якому шляхом пошкодження запорів та дерев`яної рами кватирки вікна, через віконний отвір проникли в житловий будинок ОСОБА_11 за адресою: АДРЕСА_1 , звідки в гостинній кімнаті із дерев`яної шкатулки, яка знаходилась на меблевій стінці, таємно викрали золоті прикраси, які належатьОСОБА_12 на загальну суму 15356 грн.

Короткий зміст наведених у касаційній скарзі вимог та узагальнені доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі захисник ОСОБА_4 просить скасувати ухвалу апеляційного суду та призначити новий розгляд в суді апеляційної інстанції у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону. Зазначає про безпідставне відхилення доказів сторони захисту, а саме: відеозапису, зробленого під час обшуку автомобіля 05 серпня 2017 року, фотознімків до нього із збільшенням зображення з моментами підкидання працівником карного розшуку речового доказу до салону автомобіля та висновку експерта №13641/13642/8901-8903/8904-8978 від 19 квітня 2021 року. Захисник посилається на прийняття судами недопустимих доказів, таких як впізнання особи за відсутністю допиту свідка в судовому засіданні, який безпосередньо впізнав засуджених, але був одягнений у балаклаву, що позбавляє можливості ідентифікувати цю особу, при тому, що слідчим чи прокурором не вносилась постанова про застосування заходів безпеки до свідка, а також прийняття доказів, які отримані не уповноваженим на це суб`єктом.

Мотиви Суду
Суд, перевіривши доводи касаційної скарги, долучені до неї копії судових рішень, дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження на підставі

п. 2 ч. 2 ст. 428 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК України)з огляду на таке.
Згідно з ч. 1 ст. 433 КПК Українисуд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскаржуваному судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.
Висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, за встановлених судами обставин підтверджується детально наведеними у вироку доказами, які судом досліджені та належно оцінені.
Доводи касаційної скарги захисника ОСОБА_4 про безпідставне відхилення доказів сторони захисту (відеозапису, фотознімків та висновку експерта №13641/13642/8901-8903/8904-8978 від 19 квітня 2021 року) були предметом перевірки суду апеляційної інстанції, який погодився з висновком місцевого суду про недопустимість цих доказів.
Разом з цим апеляційний суд зазначив, що в будь-якому разі відеозапис обшуку та висновок експерта жодним чином не спростовують доведеності вини ОСОБА_5 у вчиненні крадіжки майна з будинку ОСОБА_11 .
Що стосується доводів касаційної скарги захисника про прийняття судами недопустимого, на його думку доказу, такого як протоколу пред`явлення особи для впізнання свідком ОСОБА_13 , який безпосередньо впізнав засуджених під час проведення цієї слідчої дії, але був одягнений у балаклаву, що позбавляло можливості ідентифікувати його особу, при тому, що слідчим чи прокурором не вносилась постанова про застосування заходів безпеки до свідка, то вони також були перевірені судом апеляційної інстанції, який визнав їх безпідставними.
Так, апеляційний суд в ухвалі зазначив, що в протоколах пред`явлення особи для впізнання свідком ОСОБА_13 від 05 серпня 2017 року його анкетні дані було зазначено, ці протоколи були відкриті в порядку ст. 290 КПК України засудженим та їх захисникам, а приховання обличчя особи свідка та його даних під час проведення слідчої дії не заборонено чинним законодавством.
Щодо твердження захисника про відсутність можливості допитати свідка ОСОБА_13 в судовому засіданні, судом апеляційної інстанції зазначено, що судом першої інстанції вживалися заходи щодо забезпечення участі даного свідка, проте його участь в судовому засіданні забезпечити не вдалося. Крім того, під час апеляційного розгляду захисником не ставилося питання про виклик свідка ОСОБА_13 в судове засідання.
Доводи касаційної скарги захисника про прийняття судами доказів, які отримані не уповноваженим на це суб`єктом є безпідставними.
Судом апеляційної інстанції зазначено, що відповідно до матеріалів кримінального провадження, ухвалою слідчого судді Глобинського районного суду Полтавської області від 07 серпня 2017 року задоволено клопотання старшого слідчого Глобинського ВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_14 про проведення обшуку.
Згідно з протоколом від 05 серпня 2017 року, обшук було проведено слідчим

СВ Глобинського ВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_15 , який перебував у складі слідчих, яким доручено здійснювали досудове розслідування вказаного кримінального провадження.
Системне тлумачення процесуальних норм, а саме статей 37, 39, 236 КПК України, дає підстави стверджувати, що ухвала про дозвіл на обшук житла чи іншого володіння особи може бути виконана прокурором, призначеним здійснювати процесуальне керівництво в порядку ст. 37 КПК України, або слідчим, визначеним керівником органу досудового розслідування в порядку ст. 39 цього Кодексу.
Правомірність підстав для проведення обшуку без ухвали слідчого судді була предметом дослідження слідчим суддею, який здійснював судовий контроль під час досудового розслідування, і слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про наявність передбачених ч. 3 ст. 233 КПК України підстав для проникнення до автомобіля до постановлення ухвали слідчого судді, оскільки таке проникнення було пов`язане із безпосереднім переслідуванням осіб, підозрюваних у вчиненні злочину.
Сама слідча дія, обшук автомобіля від 05 серпня 2017 року, проведена з дотриманням вимог чинного законодавства, у відповідності до ст. 236 КПК України, із зазначенням слідчого, який проводив обшук та в присутності понятих. Обшук виконано уповноваженою особою - слідчим, а присутність інших осіб, включаючи оперативних працівників, під час проведення обшуку не є підставою для визнання доказів, отриманих під час цієї слідчої дії, недопустимими.
Апеляційний розгляд проведено відповідно до вимог кримінального процесуального закону. Ухвала апеляційного суду відповідає вимогам ст. 419 КПК України, а доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_4 аналогічні тим, що наведені в його касаційній скарзі, перевірені апеляційним судом повною мірою та спростовані з наведенням докладних мотивів прийнятого рішення.
Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів вбачається, що підстав для задоволення скарги немає.
Враховуючи наведене, обґрунтування касаційної скарги не містить доводів, які викликають необхідність перевірки їх матеріалами кримінального провадження, а з касаційної скарги та наданих до неї копій судових рішень убачається, що підстав для задоволення скарги немає.
Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України, Верховний Суд

п о с т а н о в и в:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 на ухвалу Полтавського апеляційного суду від 11 листопада 2021 року.

Ухвала суду касаційної інстанції оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3