Провадження № 1-кп/643/1309/21
Справа № 643/1552/17
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.09.2021 Московський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
за участю секретаря ОСОБА_2
сторони кримінального провадження та інші учасники судового провадження:
прокурори ОСОБА_3 , ОСОБА_4
потерпіла ОСОБА_5
захисник - адвокат ОСОБА_6
обвинувачений ОСОБА_7 ,
розглянувши у спрощену провадженні в приміщенні суду в м. Харкові кримінальне провадження, внесене до ЄРДР № 0000460 від 20.01.2021 за обвинуваченням
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження с. Римарівка Гадяцького району Полтавської області, громадянина України, який має середню освіту, неодружений, офіційно не працює, судимий 28.07.2021 Гадяцьким районним судом Полтавської області за ч. 2, ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі, за ст. 75 КК України встановлено іспитовий строк терміном на 2 роки, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 .
у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_7 07.01.2017 близько о 14:00 год., точного часу в ході досудового розслідування не встановлено, знаходячись за адресою: АДРЕСА_2 (будинок гостинного типу, в якому кухня та санвузол є місцем загального користування, де за кожною квартирою закріплено кухонне та сантехнічне обладнання), де розпивав спиртні напої зі своїм співмешканцем ОСОБА_8 . В цей час ОСОБА_8 спав, а ОСОБА_7 взяв із вказаної квартири інструмент та пішов до душової кімнати, де діючи за раптово виниклим наміром реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадання чужого майна, з корисливих мотивів, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, таємно зняв кран-змішувач для ванної, вартістю згідно з висновком товарознавчої експертизи № 33/01 від 24.01.2017 - 427 гривень 50 копійок, який належить мешканці квартири АДРЕСА_3 ОСОБА_5 та поклав його під куртку, яка була одягнена на ньому, після чого ОСОБА_7 з місця вчинення кримінального проступку зник, розпорядившись в подальшому викраденим майном на свій розсуд, спричинивши потерпілій ОСОБА_5 матеріальну шкоду на вказану суму.
Своїми умисними та протиправними діями ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , вчинив кримінальний проступок, передбачений ч. 1 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадання чужого майна (крадіжка).
Разом з обвинувальним актом до суду надійшла заява ОСОБА_7 щодо визнання своєї винуватості, згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомленням з обмеженням права на апеляційне оскарження та згоди на розгляд обвинувального акту у спрощеному провадженні.
Добросовісність беззаперечного визнання винуватості підозрюваним, його згоду із встановленими в результаті досудового розслідування обставинами і згоду на розгляд обвинувального акту за його відсутності підтвердив захисник.
Також, обвинувальний акт містить клопотання прокурора про розгляд вказаного обвинувального акту у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засїданні на підставі правил ч. 1 ст. 302 КПК України та заяву потерпілої ОСОБА_5 про згоду розглянути обвинувальний акт у спрощеному провадженні без судового засідання.
Згідно з ч. 2 ст. 381 КПК України, суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта.
Відповідно до ч. 2 ст. 382 КПК України, вирок суду за результатами спрощеного провадження ухвалюється в порядку, визначеному цим Кодексом, та повинен відповідати загальним вимогам до вироку суду. У вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.
Дослідивши зібрані досудовим розслідуванням докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_7 у скоєнні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, доведена повністю.
Вивченням особи обвинуваченого встановлено, що ОСОБА_7 раніше судимий, не працює, має постійне місце мешкання. На обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.
Обставиною, яка пом`якшує покарання, є щире каяття обвинуваченого. Обставин, які обтяжують покарання, не встановлено.
При обранні виду та розміру покарання, суд приймає до уваги ступень суспільної небезпеки вчиненого кримінального проступку, дані про особу обвинуваченого, обставину, що пом`якшує покарання та відсутність обставин, які обтяжують покарання і те, що в скоєному покаявся, а також майновий стан обвинуваченого, який не працює, що унеможливлює призначення йому покарання у вигляді штрафу та виправних робіт.
Крім того, суд враховує, що ухвалою суду від 13.02.2018 судове провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 за ч.1 ст. 185 КК України зупинялось у зв`язку з оголошенням останнього у розшук.
З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_7 можливо без ізоляції від суспільства, а тому, призначає йому покарання у вигляді обмеження волі в межах, передбачених санкцією статті, за якою він засуджується, із застосуванням ст. 75 КК України, з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.
Враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення до постановлення вироку Гадяцького районного суду Полтавської області від 28.07.2021, суд призначає йому покарання за сукупністю злочинів за ч. 4 ст. 70 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим.
За вимогами ч. 4 ст. 70 КК України, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку, покарання призначається за правилами призначення покарань за сукупністю кримінальних правопорушень.
Відповідно до ч. 1 ст.75 КК України, якщо суд, при призначенні покарання у виді обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.
Згідно із положеннями ч. 6 ст. 368 КПК України, обираючи і застосовуючи норму закону України про
кримінальну відповідальність до суспільно небезпечних діянь при ухваленні вироку, суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 23.09.2019 р. по справі № 199/1496/17, кримінально-правові норми, передбачені ст.ст. 70, 75 КК України не передбачають окремого порядку призначення покарання за сукупністю злочинів в тих випадках, коли особа, відносно якої було застосоване звільнення від покарання з іспитовим строком, вчинила до ухвалення вироку в першій справі інший злочин, за який вона засуджується до покарання, від відбування якого вона також звільняється з іспитовим строком. Оскільки самостійне виконання таких вироків не засноване на вимогах закону про кримінальну відповідальність, призначаючи остаточне покарання згідно із вимогами ч. 4 ст. 70 КК, суд має право вмотивовано вирішити питання про звільнення особи від відбування остаточного покарання з випробуванням, та визначити іспитовий строк в порядку та в межах, передбачених ст. 75 КК.
Відповідний висновок про те, що саме останню правову позицію Великої Палати Верховного Суду має бути враховано при вирішенні тотожних спорів судами викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду у справі №755/10947/17 від 30.01.2019 р.
Долю речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.
Судові витрати у справі відсутні.
Запобіжний захід у даному кримінальному провадженні ОСОБА_7 не обирався.
Керуючись ст. ст. 368-371, 373, 374 КПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Визнати ОСОБА_7 винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, і призначити йому покарання у вигляді 2 (двох) років обмеження волі.
Відповідно до ч. 4 ст. 70, ст. 72 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання, призначеного за цим вироком, більш суворим, призначеним за вироком Гадяцького районного суду Полтавської області від 28.07.2021, визначити ОСОБА_7 покарання у виді 3 (трьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 (два) роки.
Згідно з п.п.1,2 ч.1, п.2 ч.3 ст. 76 КК України, покласти на засудженого ОСОБА_7 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Речовий доказ металевий змішувач для ванни, який переданий на зберігання ОСОБА_5 вважати повернутим законному володільцю.
Копія вироку за результатами розгляду обвинувального акту щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надсилається учасникам судового провадження.
Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. Апеляційна скарга подається через суд, який ухвалив судове рішення. Вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статтями 381 та 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.
Якщо вирок було ухвалено без виклику особи, яка його оскаржує, в порядку, передбаченому статтею 382 цього Кодексу, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Суддя ОСОБА_1