ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 613/1210/21 Головуючий 1-ї інстанції: ОСОБА_1
Провадження №11-сс/818/1684/21 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 жовтня 2021 року м. Харків
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:
- головуючого судді ОСОБА_2 ,

- суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,
- секретаря ОСОБА_5 ,
- прокурора ОСОБА_6 ,
- представника ОСОБА_7 ,
- власника майна ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові матеріали за апеляцією представника ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Богодухівського районного суду Харківської області від 06.08.2021,-
В С Т А Н О В И Л А:
Цією ухвалою слідчого судді задоволено клопотання прокурора Золочівського відділу Богодухівської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_6 .

Накладено арешт на деревину дрова непромислового використання в колодах по 2 метри, діаметром: 22 см - 2 шт; 30 см - 2 шт; 16 см - 5 шт; 20 см - 2 шт; 27 см - 1 шт; 15 см - 4 шт; 19 см - 6 шт; 18 см - 2 шт; 23 см - 3 шт; 10 см - 1 шт; 9 см - 3 шт; 11 см - 2 шт; 12 см - 6 шт; 7 см - 2 шт; 26 см - 1 шт; 8 см - 1 шт; 14 см - 1 шт; 13 см - 3 шт; 6 см - 1шт., всього 48 колод, які належать Золочівському лісництву ДП «Жовтневий лісгосп» шляхом заборони користування та розпорядження ними, а також заборони їх відчуження.

Накладено арешт на автомобіль марки «ГАЗ 2705» д.н.з. НОМЕР_1 , який згідно зі свідоцтвом про реєстрацію ТЗ серії НОМЕР_2 , належить ОСОБА_9 та перебуває у фактичному володінні ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , шляхом заборони користування та розпорядження ним, а також заборони його відчуження.

Зберігання вказаної деревини та транспортного засобу здійснено на території майданчику тимчасового утримання транспортних засобів відділення №2 Богодухівського РВП ГУНП в Харківській області, за адресою: Харківська область, Богодухівський район, смт Золочів, вул. Центральна 26.

Як зазначено в ухвалі слідчого судді, 05.08.2021 прокурор Золочівського відділу Богодухівської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_6 , звернувся до суду з клопотанням в межах матеріалів кримінального провадження №0000453 від 03.08.2021 за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України, про арешт майна.

В обґрунтування клопотання зазначив, що у провадженні відділення №1 СВ Богодухівського РВП ГУНП в Харківській області перебуває кримінальне провадження за №0000453 від 03.08.2021 за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України.

Задовольняючи клопотання про арешт тимчасово вилученого майна, слідчий суддя послався на те, що арештоване майно дійсно може бути використане як доказ у даному кримінальному провадженні.

Не погодившись з ухвалою слідчого судді, представник ОСОБА_8 - адвокат ОСОБА_7 подав апеляційні скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді Богодухівського районного суду Харківської області від 06.08.2021 та постановити нову, якою відмовити в задоволенні клопотання.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що ухвала слідчого судді не відповідає фактичним обставинам справи та вимогам КПК України, як і клопотання слідчого про арешт майна.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, думку ОСОБА_8 та його представника, які просили задовольнити апеляційну скаргу, думку прокурора, який заперечував проти її задоволення, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів судових матеріалів вбачається, що в провадженні відділення №1 СВ Богодухівського РВП ГУНП в Харківській області перебуває кримінальне провадження за №0000453 від 03.08.2021 за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України (а. с. 1 - 2).

Відповідно до положень ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

З клопотання прокурора про арешт майна, по суті, вбачається, що арештоване майно є предметом злочину, і відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України і має доказове значення у кримінальному провадженні.

Відповідно до ст. 98 КПК України матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюється під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом є речовими доказами по справі. Якщо документи містять зазначені вище ознаки, вони теж є речовими доказами.

Задовольнивши клопотання слідчий суддя прийшов до висновку, що прокурор довів достатність підстав вважати, що вилучене майно є речовим доказом, має значення для забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до вимог ст. ст. 214, 223 КПК України після внесення повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, слідчий або прокурор розпочинають досудове розслідування, виконують слідчі (розшукові) дії спрямовані на отримання (збирання) доказів.

Згідно зі ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати, окрім іншого, правову підставу для арешту майна та можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього спеціальної конфіскації (у разі арешту майна з підстав, передбачених п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України). Слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 КПК України.

З матеріалів судового провадження вбачається, що є достатні підстави вважати, що майно вказане в клопотанні відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 та ч. 2 ст. 167 КПК України.

Колегія суддів частково погоджується з висновками слідчого судді про необхідність накладення арешту на автомобіль марки «ГАЗ 2705» д.н.з. НОМЕР_1 , який згідно зі свідоцтвом про реєстрацію ТЗ серії НОМЕР_2 , належить ОСОБА_9 та перебуває у фактичному володінні ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки у відношенні цього майна є достатні підстави вважати, що воно є предметом кримінального правопорушення, є необхідність його збереження, а незастосування арешту може призвести до відчуження вказаного майна.

Згідно зі ч. 4 ст. 173 КПК України у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів не погоджується з висновком слідчого судді щодо способу накладення арешту на автомобіль марки «ГАЗ 2705» д.н.з. НОМЕР_1 , та вважає, що вказаний спосіб забезпечення кримінального провадження є неналежним, оскільки в значній мірі обмежує законні права та інтереси власника майна.

Судові матеріали не містять даних, що теперішній користувач автомобілю ОСОБА_8 має статус підозрюваного в кримінальному провадженні № 0000453 від 03.08.2021 за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України.

Крім того, 02.08.2021 ОСОБА_8 звернувся з заявою до ВП №2 Богодухівського РВП ГУНП в Харківській області із заявою про угон автомобіля «ГАЗ 2705» д.н.з. НОМЕР_1 , шляхом звернення до служби «102» та надав працівникам поліції відповідні пояснення.

Слідчий суддя наклав арешт на автомобіль без врахування вимог п. п. 5, 6 ч. 2, п. п. 4, 5 ч. 5 ст. 173 КПК України по суті обмеживши право ОСОБА_8 володіти ним.

Європейський суд з прав людини, неодноразово підкреслював, що в разі, коли держави вважають за потрібне вдаватися до таких заходів, як обшуки з метою отримання доказів вчинення протиправних діянь, вилучення майна або арешт майна, Суд оцінюватиме, чи були підстави, наведені для виправдання таких заходів, відповідними та достатніми, і чи було дотримано принцип пропорційності, а також, зокрема, чи були у справі також інші докази на той час вчинення протиправних діянь та на рішення ЄСПЛ у справі «Новоселецький проти України» (Заява №47148/99, рішення від 22.02.2005, остаточне рішення від 22.05.2005) Європейський суд з прав людини вказує, що у кожній справі, в якій йде мова про порушення вищезгаданого права (володіння своїм майном), суд повинен перевірити дії чи бездіяльність держави з огляду на дотримання балансу між потребами загальної суспільної потреби та потребами збереження фундаментальних прав особи, особливо враховуючи те, що заінтересована особа не повинна нести непропорційний та непомірний тягар.

Відповідно до пунктів 69, 73 рішення Європейського суду з прав людини від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції" (Sporrong and Lonnroth v. Sweden) будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар.

Згідно зі ч. 4 ст. 173 КПК України у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

Доводи апеляційної скарги є частково обґрунтованими, а тому ухвала слідчого судді підлягає скасуванню на підставі вимог п. 3 ч. 1 ст. 409 КПК України та ч. 1 ст. 412 КПК України.

За наслідками апеляційного розгляду судова колегія має повноваження скасувати ухвалу слідчого судді і постановити нову ухвалу по справі відповідно до вимог ч.3 ст.407 КПК України.

Відповідно до вимог ст. ст. 214, 223 КПК України після внесення повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, слідчий або прокурор розпочинають досудове розслідування, виконують слідчі (розшукові) дії спрямовані на отримання (збирання) доказів.

З судових матеріалів вбачається, що є достатні підстави вважати, що майно вказане в клопотанні слідчого відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Згідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

Стаття 98 КПК України передбачає, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюється під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отриманні юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення є речовими доказами по справі.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, про необхідність часткового задоволення апеляційної скарги та скасування ухвали слідчого судді Богодухівського районного суду Харківської області від 06.08.2021 в частині способу арешту майна.

В іншій частині ухвалу слідчого судді залишити без змін.

Всі інші питання - фактичні обставини кримінального провадження, питання винності чи не винності в скоєнні кримінального правопорушення, а також питання належності, допустимості, достовірності доказів вирішуються під час іншої стадії кримінального процесу - судовому провадженні під час розгляду справи по суті в суді першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 392, 404, 405, 407, 418, 419, 423 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу представника ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_7 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Богодухівського районного суду Харківської області від 06.08.2021 щодо накладення арешту на майно по кримінальному провадженню №0000453 в частині накладення арешту на автомобіль «ГАЗ 2705» д.н.з. НОМЕР_1 , шляхом заборони користування, розпорядження та відчуження скасувати.

Постановити в цій частині нову, якою накласти арешт на автомобіль «ГАЗ 2705» д.н.з. НОМЕР_1 , шляхом заборони відчуження.

Автомобіль «ГАЗ 2705» д.н.з. НОМЕР_1 , повернути користувачу ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на відповідальне зберігання, попередивши про кримінальну відповідальність за ст. 388 КК України про необхідність збереження арештованого майна.

В решті ухвалу слідчого судді залишити без змін.

Контроль за виконанням даної ухвали покласти на слідчого та прокурора у кримінальному провадженні.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді