Справа № 216/2962/18
Провадження 1-в/216/23/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2022 року м. Кривий Ріг

Центрально-Міський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі № 1 в приміщенні суду в місті Кривому Розі подання заступника начальника Центрально-міського районного відділу філії Державної установи "Центр пробації" у Дніпропетровській області ОСОБА_3 про звільнення засудженого ОСОБА_4 від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку, -

ВСТАНОВИВ:
В провадженні Центрально-Міського райсуду м. Кривого Рогу перебуває подання заступника начальника Центрально-міського районного відділу філії Державної установи "Центр пробації" у Дніпропетровській області ОСОБА_3 про звільнення засудженого ОСОБА_4 від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку.
Подання обґрунтовує наступним чином: засуджений ОСОБА_4 перебуває на обліку Центрально-Міського районного відділу з 28.01.2020 року. Вироком Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 10.12.2019 року його визнано винним у скоєні злочину передбаченого ст. 407 ч.4, 53, 69 КК України та призначено покарання у виді штрафу в розмірі 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 5100 (п`ять тисяч сто) гривень.
Станом на 10.01.2022 року Центрально-Міський районний відділ філії Державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровській області не отримував від засудженого документ про сплату штрафу. Інформації про причини невиконання вироку суду уповноважений орган з питань пробаії не має. Перебіг давності виконання вироку Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 10.12.2019 року не зупинявся.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 80 КК України «Звільнення від відбування покарання у зв`язку iз закінченням строків давності виконання обвинувального вироку», особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його нe було виконано в такі строки: два роки - у разі засудження дo покарання менш суворого, ніж обмеження волі.
Обвинувальний вирок Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 10.12.2019 року відносно ОСОБА_4 набрав законної сили 10.01.2020 року, строк його виконання у відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 80 KK України сплив 10.01.2022 року (2 роки).
Стаття 80 КК України передбачає нормативне регулювання інституту звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку та встановлює імперативні строки, сплив яких є безумовною підставою для звільнення засудженого від відбування призначеного йому покарання.
Правова природа вказаного виду звільнення від відбування призначеного покарання зумовлюється одностороннім обов`язком держави примусово реалізувати через спеціально уповноважені нею органи призначене особі покарання протягом певних строків. Особа, засуджена до певного виду покарання, не несе правового обов`язку застосовувати правообмеження, які входять до його змісту, сама до себе - це виключна одностороння компетенція спеціальних державних органів, які виконують покарання.
Водночас засуджена до певного виду покарання особа нe може перебувати в потенційному очікуванні виконання покарання невизначений проміжок часу, у зв`язку iз чим законодавчо встановлюються імперативні строки, сплив яких припиняє наявні між державою і засудженою особою кримінальні правовідносини, a отже, унеможливлює виконання покарання.
Вказані положення свідчать, що держава втрачає право на виконання призначеного засудженому покарання лише у тих випадках, коли засуджена своєю поведінкою не перешкоджала процедурі його виконання.
За таких обставин застосувати статті 80 КК передбачає дослідження та встановлення судом терміну, протягом якого обвинувальний вирок не виконувався, збігу строку давності його виконання.
Згідно зі ст. 152 Кримінально-виконавчого Кодексу України «Підстави звільнення від відбування покарання», однією з підстав звільнення від відбуття покарання для органів виконання покарань є закінчення строків давності виконання обвинувального вироку.
Судова практика судів загальної юрисдикції України з питання звільнення від відбування покарання за закінченням строків давності виконання обвинувального вироку є усталеною та судові рішення виносились на користь засуджених, як за ініціативою органів пробації (кримінально-виконавчою інспекцією) так і за поданням прокуратури та ініціативою самого суду.
Так, Верховний Суд України на засіданні Судової палати у кримінальних справах 24 грудня 2015 року, розглядаючи справу № 5-324 кс 15 висловився про те, що правило відмови у звільненні засудженої особи від відбування покарання у виді штрафу у зв`язку з закінченням строків давності виконання обвинувального вироку не може пов`язуватися із самим фактом несплати засудженим протягом місячного строку суми штрафу. З огляду на це лише несплата засудженим суми штрафу в певний строк сама по собі не свідчить про ухилення його від відбування цього покарання.
При розгляді цієї справи Верховний Суд України зазначив, що ухилення від відбування покарання як підстава для зупинення строків давності виконання обвинувального вироку є особливим юридичним фактом. Особливість цього факту полягає у тому, що питання про його встановлення може бути вирішено лише одним суб`єктом судом. Адже відповідно до частини першої статті 389 ККУ ухилення від відбування покарання у виді штрафу є злочином. Такі юридичні факти встановлюються виключно за чітко регламентованою законодавством процедурою. Зокрема, відповідно до частини першої статті 62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Тому до набрання законної сили обвинувальним вироком суду, яким особа буде визнана винною в ухиленні від відбування покарання, питання про зупинення строків давності виконання обвинувального вироку суду вирішувати неправомірно. (Постанова ВС України від 24 грудня 2015 року № 5-324 кc 15).
Згідно з ч. 4,5 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду України, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права, викладені у постановах Верховного Суду України, враховуються іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.
Вищевикладене свідчить, що для звільнення від відбування покарання ОСОБА_4 у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку на підставі частини 1 ст. 80 KK України, правові перешкоди для такого звільнення відсутні.
Відповідно до п. 14 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків вирішуються інші питання про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку. Згідно з частиною 1 ст. 539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом зa клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.
Ha підставі викладеного, просить суд розглянути питання про звільнення засудженого ОСОБА_4 від відбування покарання у вигляді штрафу у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 10.12.2019 року, який набрав законної сили 10.01.2020 року.
Засуджений ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду подання повідомлявся належним чином.
Представник Центрально-Міського райсуду м. Кривого Рогу заступник начальника Центрально-міського районного відділу філії Державної установи "Центр пробації" у Дніпропетровській області ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву про розгляд подання без її участі, подання підтримує, просить задовольнити.
Прокурор в судове засідання не з`явився, надав на адресу суду заяву у якій просить суд подання задовольнити, слухати справу за його відсутністю.
Відповідно до ч. 5 ст. 539 КПК України, неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду клопотання (подання), не перешкоджає проведенню судового розгляду, крім випадків, коли їх участь визнана судом обов`язковою або особа повідомила про поважні причини неприбуття.
На підставі ч. ст.107 КПК України, у зв`язку із неприбуттям в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження не здійснювалося.
Відповідно до вимог ст. 537 КК України,
1. Під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати такі питання:
1) про відстрочку виконання вироку;
2) про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання;
3) про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким;
4) про звільнення від відбування покарання вагітних жінок і жінок, які мають дітей віком до трьох років;
5) про направлення для відбування покарання жінок, звільнених від відбування покарання внаслідок їх вагітності або наявності дітей віком до трьох років;
6) про звільнення від покарання за хворобою;
7) про застосування до засуджених примусового лікування та його припинення;
8) про направлення звільненого від покарання з випробуванням для відбування покарання, призначеного вироком;
9) про звільнення від призначеного покарання з випробовуванням після закінчення іспитового строку;
10) про заміну покарання відповідно до частини п`ятої статті 53, частини третьої статті 57, частини першої статті 58, частини першої статті 62 Кримінального кодексу України;
11) про застосування покарання за наявності кількох вироків;
12) про тимчасове залишення засудженого у слідчому ізоляторі або переведення засудженого з арештного дому, виправного центру, дисциплінарного батальйону або колонії до слідчого ізолятора для проведення відповідних процесуальних дій під час досудового розслідування кримінальних правопорушень, вчинених іншою особою або цією самою особою, за які вона не була засуджена, чи у зв`язку з розглядом справи в суді;
13) про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України;
14) інші питання про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку.
Суд, розглянувши матеріали подання, вважає що подання заступника начальника Центрально-міського районного відділу філії Державної установи "Центр пробації" у Дніпропетровській області ОСОБА_3 про звільнення засудженого ОСОБА_4 від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку, підлягає задоволенню.
Ha підставі викладеного, відповідно до ч.3 ст. 62 Конституції України, п. 14 ч. l ст. 537, п.4 ч. 2 ст. 539 KПK України, ст. 80 КК України, ст. 152 КВК України, Закону України «Про судоустрій і статус суддів», постанови Судової палати у кримінальних справах Верховного Суду України від 24.12.2015 року № 5-324 кс 15, суд

ПОСТАНОВИВ:
Подання заступника начальника Центрально-міського районного відділу філії Державної установи "Центр пробації" у Дніпропетровській області ОСОБА_3 про звільнення засудженого ОСОБА_4 від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку задовольнити.
Звільнити засудженого ОСОБА_4 від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку від 10.12.2019 року.
Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку на підставі та у порядку ст.ст. 392-396 КПК України.
Апеляційна скарга подається протягом семи днів з дня її оголошення до Дніпровського апеляційного суду.

Головуючий суддя: ОСОБА_5