ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/1402/21 Справа № 932/5341/21 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 вересня 2021 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

Судді доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу та доповнення до неї представника ПАТ Судноплавної компанії Укррічфлот - адвоката ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 17 серпня 2021 року про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000051 від 30.06.2021 року,-
за участю
секретаря судового засідання ОСОБА_6

адвоката ОСОБА_7
В С Т А Н О В И Л А:
За ухвалою слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 17 серпня 2021 року задоволено клопотання дізнавача сектору дізнання Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_8 , за погодженням з прокурором Центральної окружної прокуратури м. Дніпра ОСОБА_9 про арешт майна.
Накладено арешт на залишки речовини білого кольору у твердій формі; залишки речовини білого кольору, шароподібної форми; зразок ґрунту із залишками паливно-мастильних матеріалів, які поміщені до спецпакетів та опечатані із забороною відчуження, розпорядження та користування.
Слідчий суддя врахував наявність правових підстав для накладення арешту, можливість використання вказаних речових доказів у кримінальному провадженні. Прийняв до уваги, що вказане майно може бути використано як доказ фактів та обставин, що встановлюється під час кримінального провадження, може містити на собі відомості про обставини вчинення кримінального правопорушення, відповідає критеріям, які визначені у ст. 98 КПК України, а також з метою унеможливлення знищення чи пошкодження даних речових доказів, вважає, що на вказане майно необхідно накласти арешт.
В апеляції:
- адвокат ОСОБА_5 просить ухвалу скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні клопотання про арешт майна відмовити.
В обґрунтування апеляційних вимог вказує на неповноту судового розгляду та істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.
Зазначає, що оскаржувана ухвала не містить будь-яких посилань на доводи та докази, якими було б виправдано накладення арешту на майно у кримінальному провадженні, що є порушенням вимог ст. 132 КПК України, а також жодним чином не обґрунтовано існування ризиків знищення, сховання або відчуження майна.
Звертає увагу на те, що суд першої інстанції в оскаржуваній ухвалі не зазначив, яким самим критеріям, визначеним ст.98 КПК України відповідає арештоване майно, а саме залишки речовини білого кольору та зразки ґрунту.
Окрім цього, дізнавачем не доведено кому належить арештоване майно та не доведено чи було вказане майно предметом кримінального правопорушення.
Заслухавши доповідь судді, вислухавши думку захисника, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, обговоривши доводи апеляційної скарги, співставивши їх з вимогами кримінального процесуального закону, колегія суддів приходить до таких висновків.
Доводи апеляції щодо необґрунтованості накладення арешту на майно є безпідставними з огляду на таке.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Відповідно до ч. 2 ст. 131 КПК України арешт майна є одним з видів заходів забезпечення кримінального провадження, а отже за правилами ст. 132 КПК України його застосування не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для вжиття заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, про який йдеться у клопотанні слідчого або прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається з клопотанням.
У рішенні Європейського суду з прав людини від 07 червня 2007 року у справі «Смирнов проти Росії» було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку - вимогами охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.
За вимогами ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Зазначені вимоги кримінального процесуального закону при розгляді клопотання слідчим суддею дотримані належним чином.
За наявними матеріалами долученими до клопотання про арешт майна встановлено, що 30 червня 2021 року до ЄРДР за № 0000051 внесені відомості за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 356 КК України.
Ухвалою слідчого судді Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 09липня 2021 року надано дозвіл на проведення огляду земельної ділянки за кадастровим номером :06:114:0035, розташованої за адресою: м. Дніпро, площа Десантників, 5.
В ході проведення огляду земельної ділянки, 23 липня 2021 року виявлено та вилучено залишки речовини білого кольору у твердій формі, залишки речовини білого кольору, шароподібної форми, зразок ґрунту із залишками паливно-мастильних матеріалів, які постановою від 23 липня 2021 року були визнанані речовими доказами.
Судом першої інстанції встановлено, що дане майно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, а саме є речовим доказом у кримінальному провадженні, зберегли на собі сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, що згідно з ч. 3 ст. 170 КПК України дає підстави для його арешту з метою збереження речового доказу, і що спростовує ствердження в апеляції про те, що в оскаржуваній ухвалі слідчи й суддя не зазначив, яким саме критеріям відповідно дог ст. 98 КПК України відповідає арештоване майно.
У зв`язку з наведеним та враховуючи те, що зазначене майно є важливим доказом у даному провадженні, а також, що в даному провадженні необхідно провести ряд слідчих та інших процесуальних дій, тому для забезпечення швидкого, повного та неупередженого досудового розслідування та для запобігання ризику відчуження даного речового доказу, колегія суддів, вважає обґрунтованим та доцільним накладення арешту на вказане майно, а доводи захисника про відсутність підстав для такого арешту наведені в апеляції є безпідставними і необґрунтованими.
Таким чином, при вирішенні питання про арешт майна, слідчий суддя в повному обсязі дослідив усі матеріали, що мають значення для вирішення питання, враховано правову підставу для накладення арешту, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні, наслідки арешту майна для підозрюваного або інших осіб, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, що передбачено ч. 2 ст. 173 КПК України, тому необхідність накладення арешту на вказане майно обґрунтована та доцільна.
Що стосується посилання апелянта на не доведеність того кому належить майно, то воно є передчасним, оскільки на даному етапі кримінального провадження органом досудового розслідування вказана обставина не перевірялися, а тому не є предметом розгляду в даному апеляційному провадженні.
Отже, оскаржуване рішення слідчого судді постановлене у чіткій відповідності до положень кримінального процесуального закону, а доводи апеляцій адвоката не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні апеляційного суду, у зв`язку з чим апеляційні вимоги задоволенню не підлягають, а оскаржувана ухвала повинна бути залишена без змін.
У випадку, якщо у подальшому наявність зв`язку між арештованим майном та розслідуваним кримінальним правопорушенням у межах досудового розслідування буде спростована, або стороною обвинувачення у строки, розумні у сенсі ст. 28 КПК України, не будуть вжиті належні заходи для перевірки відповідних обставин, апелянт не позбавлений права ініціювати в порядку ст. 174 КПК України питання про скасування накладеного арешту.
Керуючись ст. ст. 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,-
П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу представника ПАТ Судноплавної компанії Укррічфлот - адвоката ОСОБА_5 - залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 17 серпня 2021 року про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000051 від 30.06.2021 року, - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4