Справа № 307/2325/21
Провадження №1-кп/307/232/21
УХВАЛА

про повернення обвинувального акта

02 грудня 2021 року м. Тячів

Тячівський районний суд Закарпатської області
у складі головуючої судді ОСОБА_1 ,
секретар судового засідання ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
сина обвинуваченого ОСОБА_4 - ОСОБА_5 ,
та його захисника адвоката ОСОБА_6 ,
провівши в залі суду відкрите підготовче судове засідання у кримінальному провадженні № 0000657 від 16 квітня 2015 року про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Либохора Турківського району Львівської області, жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, одруженого, з повною загальною середньою освітою, раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України,

встановив:

7 липня 2021 року від Тячівської окружної прокуратури до суду надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000657 про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України.

Згідно ухвали Тячівського районного суду Закарпатської області від 9 липня 2021 року призначено підготовче судове засідання.

У підготовчому судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 просив призначити судовий розгляд на підставі даного обвинувального акту з викликом в судове засідання учасників кримінального провадження, оскільки обвинувальний акт відповідає вимогам ст. 291 КПК України.

Син обвинуваченого ОСОБА_4 - ОСОБА_5 та його захисник адвокат ОСОБА_6 заявили клопотання про повернення вказаного обвинувального акта прокурору посилаючись на те, що такий не відповідає вимогам ст. 291 КПК України. Крім цього, зазначив, що у вказаному обвинувальному акті неправильно записано прізвище обвинуваченого, на підтвердження чого долучив свідоцтво про народження ОСОБА_5 , де його батьком записаний ОСОБА_7 та свідоцтво про смерть із якого видно, що ОСОБА_7 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Заслухавши думку учасників судового провадження, дослідивши обвинувальний акт та додані до нього матеріали, суд дійшов наступного висновку.

Згідно положень ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу, і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Зазначеними нормами закону прямо передбачена обов`язковість застосування належної правової процедури при притягненні особи до кримінальної відповідальності

Згідно ч. 4 ст. 110 КПК України - обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у ст. 291 КПК України.

Вимоги до складання обвинувального акта та матеріалів, які до нього додаються, визначені у ст. 291 КПК України, є вичерпними та розширеному тлумаченню не підлягають.

Так, згідно п. 2) та п. 3) ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити такі відомості зокрема: анкетні відомості кожного обвинуваченого та анкетні відомості кожного потерпілого .

Згідно п.1) ч. 4 ст. 291 КПК України до обвинувального акта додається, зокрема, реєстр матеріалів досудового розслідування.

Так, реєстр матеріалів досудового розслідування є інформаційним додатком до обвинувального акта, який містить відомості про рух створення доказової бази обвинувачення, засоби одержання цієї інформації та заходи забезпечення кримінального провадження, застосовані в ході досудового розслідування.

Реєстр матеріалів досудового розслідування повинен містити повний опис усіх без виключення дій і прийнятих процесуальних рішень під час досудового розслідування.

У даному обвинувальному акті прізвище обвинуваченого записано ОСОБА_4 .

Із доданого сином померлого ОСОБА_5 свідоцтв про народження та смерть видно, що його батьком записаний ОСОБА_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Тобто, в обвинувальному акті неправильно записано прізвище обвинуваченого.

Із реєстру матеріалів досудового розслідування видно, що під порядковим номером 3 і 4 наявний запис про те, що 6 серпня 2015 року допитано потерпілу ОСОБА_8 та 11 березня 2016 року додатково допитано потерпілу ОСОБА_8 .

У той же час, в обвинувальному акті відсутні відомості про потерпілу, а навпаки наявний запис про те, що потерпіла сторона у кримінальному провадженні відсутня.

Із свідоцтва про смерть видно, що ОСОБА_7 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , однак повідомлення про підозру складено після його смерті, а саме, з реєстру матеріалів досудового розслідування вбачається, що ОСОБА_4 вручено повідомлення про підозру та пам`ятку про процесуальні права та обов`язки 29 червня 2021 року.

Однак, суб`єктом злочину не можуть бути померлі особи, які перед тим вчинили злочин.

Тобто, під час підготовчого судового засідання встановлено, що в порушення ст. 278 КПК України підозра ОСОБА_4 фактично не вручена, так як він помер.

Натомість, прокурором в силу ст. 284 КПК України повинно було бути вирішено питання про закриття кримінального провадження, чого зроблено не було, а повідомлено про підозру ОСОБА_4 після його смерті.

У відповідності до вимог ч. 1 ст. 42 КПК України підозрюваним є особа, якій у порядку, передбаченому статтями 276-279 цього Кодексу, повідомлено про підозру, особа, яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, або особа, щодо якої складено повідомлення про підозру, однак його не вручено їй внаслідок не встановлення місцезнаходження особи, проте вжито заходів для вручення у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

У даному випадку законодавцем передбачається, що особа є живою, але розшукати її для вручення і ознайомлення з таким повідомленням про підозру є неможливим.

Можливість закриття кримінального провадження щодо померлої особи, яка на час смерті не мала статусу підозрюваного чи обвинуваченого, але стосовно якої органом досудового розслідування зібрано достатньо даних для підозри у вчиненні злочину чинним кримінальним процесуальним законодавством не передбачена.

Чинний КПК України не визначає можливість повідомлення про підозру особі, яка померла на момент встановлення в результаті доказування достатніх даних для такого повідомлення.

Ураховуючи приписи ч. 2 ст. 61 Конституції України, згідно якої юридична відповідальність особи має індивідуальний характер, надання процесуального статусу підозрюваного чи обвинуваченого померлій особі неможливо.

Така можливість, з огляду на ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, може бути сприйнята як порушення деяких елементів права на справедливий суд таких як: право бути негайно і детально проінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причини обвинувачення, висунутого проти нього; право захищати себе особисто чи використовувати юридичну допомогу захисника, вибраного на власний розсуд; право допитувати свідків обвинувачення.

Таким чином, ОСОБА_4 не набув статусу підозрюваного (обвинуваченого) у розумінні ч.1 ст. 42 КПК України, між ним та державою за життя фізичної особи був відсутній будь-який кримінально-правовий зв`язок, на момент смерті ОСОБА_4 до нього не було спрямовано жодних претензій кримінально-правового характеру (підозр) з боку держави, а це виключає можливість здійснення судового провадження щодо згаданої особи.

З норм ст. 42 КПК України випливає, що одними з основоположних прав підозрюваного (обвинуваченого) є в тому числі право:

знати, у вчиненні якого кримінального правопорушення його підозрюють, обвинувачують;

бути чітко і своєчасно повідомленим про свої права, передбачені цим Кодексом, а також отримати їх роз`яснення;

давати пояснення, показання з приводу підозри, обвинувачення чи в будь-який момент відмовитися їх давати;

ознайомлюватися з матеріалами досудового розслідування в порядку, передбаченому статтею 221 цього Кодексу, та вимагати відкриття матеріалів згідно зі статтею 290 цього Кодексу;

одержувати копії процесуальних документів та письмові повідомлення;

оскаржувати рішення, дії та бездіяльність слідчого, прокурора, слідчого судді в порядку, передбаченому цим Кодексом;

користуватися рідною мовою, отримувати копії процесуальних документів рідною або іншою мовою, якою він володіє, та в разі необхідності користуватися послугами перекладача за рахунок держави.

Відповідно до п. 5) ч. 1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається у разі, якщо помер підозрюваний, обвинувачений, крім випадків, якщо провадження є необхідним для реабілітації померлого.
Із обвинувального акта не вбачається, що ОСОБА_5 син ОСОБА_4 був наділений правами підозрюваного в частині необхідній йому для реабілітації його померлого батька, проте в підготовчому судовому засідання з`ясувалося, що він мав намір реабілітувати свого померлого батька ОСОБА_4 .

Оскільки, син померлого мав намір реабілітувати свого померлого батька, він повинен був бути наділеним правами підозрюваного в частині, необхідній для його реабілітації.

Відтак, син померлого є учасником судового провадження, що передбачено п. 26) ст. 3 КПК України, оскільки він є іншою особою, за клопотанням якого у випадках, передбачених цим Кодексом, здійснюється судове провадження, про що в обвинувальному акті не зазначено та неправильно визначений його статус, зокрема, вказано, що він представляє інтереси ОСОБА_4 , хоча такий статус не передбачений чинним КПК України.

Згідно п. 6) ч. 2 ст. 52 КПК України з моменту виникнення права на реабілітацію померлої особи забезпечується обов`язкова участь захисника у кримінальному провадженні щодо реабілітації померлої особи.

З обвинувального акту вбачається, що захисником для реабілітації померлого ОСОБА_4 , згідно договору про надання правової допомоги № 29 від 30 червня 2021 року, є адвокат ОСОБА_6 .

Також, із реєстру видно, що у п. 14 та 15 наявні записи про те, що представнику інтересів ОСОБА_4 повідомлено про завершення досудового розслідування та надано доступ до матеріалів досудового розслідування, однак у вказаному записі відсутня дата вчинення таких дій, а лише зазначено місяць та рік 06.2021.

Згідно п. 3) ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.

Ураховуючи наведене, а також те, що в обвинувальному акті неправильно записано прізвище обвинуваченого; статус сина померлого ОСОБА_4 - ОСОБА_5 у кримінальному провадженні не визначено, хоча зазначено, що він представляє інтереси померлого ОСОБА_4 , однак такий статус не передбачений чинним КПК; докази для обґрунтованої підозри органами досудового розслідування було зібрано після смерті ОСОБА_4 та повідомлення про підозру ОСОБА_4 вручено 29 червня 2021 року вже після його смерті; в обвинувальному акті не зазначено про те, що син померлого ОСОБА_4 ОСОБА_5 наділявся правами підозрюваного в частині, необхідній для реабілітації його померлого батька, а тому суд дійшов висновку про повернення обвинувального акта прокурору.

Керуючись ст. ст. 371, 372, 376 КПК України,

п о с т а н о в и в:

Повернути прокурору Тячівської окружної прокуратури обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000657 від 16 квітня 2015 року про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 366 КК України.
Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано, та може бути оскаржена в апеляційному порядку до Закарпатського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через суд, який постановив ухвалу, протягом семи днів з дня її оголошення.
У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Текст повної ухвали буде складено та оголошено 6 грудня 2021 року в 9 год. 00 хв.

Суддя ОСОБА_1