Справа №367/5075/21 Головуючий у І інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/824/1779/2022 Доповідач у ІІ інстанції ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
Іменем України

25 січня 2022 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

за участю захисника ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві в режимі відеоконференцзв`язку із ДУ «Київський слідчий ізолятор» апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_6 на ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 12 січня 2022 року про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 ,

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 12 січня 2022 року клопотання прокурора задоволено, продовжено строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 у ДУ «Київський слідчий ізолятор» на 60 днів, тобто до 12 березня 2022 року включно.
При вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 суд першої інстанції, враховуючи у сукупності тяжкість злочинів, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_7 , дані, які характеризують особу обвинуваченого, тяжкість покарання, яке загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим, дійшов висновку, що на даний час продовжують існувати ризики, визначені п.п. 1, 3, 4, 5 ч.1 ст. 177 КПК України.
Не погоджуючись з ухвалою суду, захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_6 подавапеляційну скаргу, в якій просить ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 12 січня 2022 року скасувати та постановити нову ухвалу, якою у задоволенні клопотання прокурора відмовити, обрати обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту з 21 год. 00 хв. до 07 год. 00 хв. за адресою: АДРЕСА_1 , із покладенням обов`язків відповідно до п.п.1, 3, 4, 9 ч.5 ст. 194 КПК України.

В обґрунтування апеляційних вимог захисник зазначає, що розгляд клопотання сторони обвинувачення про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_7 здійснений неналежним складом суду, який не був наділений правами на розгляд та вирішення питань у рамках зазначеної кримінальної справи.
Також захисник вказує, що в порушення ст. 184 КПК України обвинувачений ОСОБА_7 не був ознайомлений зі змістом клопотання про продовження строку тримання під вартою, однак суд, не з`ясувавши вказані обставини, розглянув клопотання.
Крім того, захисник зазначає, що досудове розслідування у даному кримінальному провадженні завершено, обвинувальний акт скеровано до суду для розгляду по суті, фактів знищення, спотворення будь-яких речей і документів, що мають істотне значення для кримінального провадження, незаконного впливу з боку ОСОБА_7 на свідків, потерпілих, інших обвинувачених, перешкоджання кримінальному провадженню не встановлено, відомості до ЄРДР не вносились. Також об`єктивно відсутній ризик продовження кримінального правопорушення, у вчиненні якого він же обвинувачується. Про відсутність ризику переховування від органів слідства та суду свідчить те, що ОСОБА_7 , перебуваючи 49 днів на цілодобовому домашньому арешті, дотримувався умов запобіжного заходу та належної процесуальної поведінки.
Апелянт вказує, що стороною захисту також надавались документи, з яких вбачається, що обвинувачений ОСОБА_7 має міцні соціальні зв`язки в місці його постійного проживання і родину, зокрема батька похилого віку, який потребує постійного стороннього догляду. За постійним місцем роботи у ТОВ «Елітстріт» на посаді диспетчера автомобільного транспорту з 19.02.2021 ОСОБА_7 характеризується позитивно, дисциплінарних стягнень не має. Окрім того, захисником наголошувалось на стані здоров`я ОСОБА_7 , який має хронічне обструктивне захворювання легенів, серцеву недостатність, стенокардію, потребує медикаментозного лікування.
Заслухавши думки обвинуваченого та захисника, які підтримали апеляційну скаргу, перевіривши матеріали та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Як встановлено ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у виді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.
До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Як вбачається з оскаржуваної ухвали, судом першої інстанції при розгляді питання доцільності продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 зазначених вимог кримінального процесуального закону дотримано та враховано всі обставини, за яких таке продовження можливе.

Так, судом першої інстанції були заслухані пояснення прокурора, обвинуваченого та його захисника для з`ясування обставин, що мають значення при вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою, які в подальшому були оцінені судом першої інстанції в сукупності та стали підставою для прийняття рішення.
Всупереч доводам апеляційної скарги захисника, суд першої інстанції при розгляді питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 належним чином дослідив всі обставини, які мають значення для вирішення даного питання, врахував конкретні обставини кримінального провадження, дані, що характеризують особу обвинуваченого, характер та тяжкість злочинів, які йому інкриміновано, та правильно встановив, що продовжують існувати обґрунтовані ризики, передбаченіп.п.1, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, оскільки є достатні підстави вважати, що обвинувачений, перебуваючи під домашнім арештом може переховуватися від суду з метою уникнення покарання за вчинене, у разі доведеності його вини, незаконно впливати на інших обвинувачених або інших невстановлених досудовим слідством осіб, потерпілих та свідків, які ще не допитувались у судовому засіданні, вчинити інше кримінальне правопорушення чи перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що прокурором доведено продовження існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які на час розгляду питання про продовження строку тримання обвинуваченого під вартою жодним чином не зменшились і в сукупності з даними про особу обвинуваченого, на даному етапі провадження, вказують на наявність підстав для продовження строку дії обраного йому запобіжного заходу.
Рішення суду першої інстанції прийнято на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, досліджено належним чином всі матеріали провадження та наведено в ухвалі мотиви, з яких прийнято відповідне рішення.
Доводи захисника про те, що розгляд клопотання сторони обвинувачення про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_7 здійснений неналежним складом суду не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду.
Доводи апеляційної скарги захисника про те, що не доведено ризиків того, що обвинуваченийОСОБА_7 може переховуватись від суду чи органів слідства та вчинити інше кримінальне правопорушення, є необґрунтованими з огляду на те, що суд врахував тяжкість кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, який раніше судимий вироком Коростишівського районного суду Житомирської області від 29.05.2012 року за ч. 2 ст. 140, ч. 2 ст. 142 КК України (в ред. 1960 року), ч. 5 ст. 185, ч. 5 ст. 186, ч. 4 ст. 187, ст. 257, ч. 3 ст. 289, ч. 1 ст. 70 КК України до основного покарання у виді 9 років 6 місяців позбавлення волі та на підставі ухвали суду від 29.03.2016 року вважається таким, що відбув покарання за вироком суду від 29.05.2012 року, в даний час обвинувачується у вчиненні тяжких та особливо тяжкого злочинів, в яких він, за версією сторони обвинувачення, створив організовану групу, не всі учасники якої встановлені, а тому є обґрунтовані підстави вважати, що обвинувачений, перебуваючи на свободі може переховуватися від суду з метою уникнення покарання за вчинене, у разі доведеності його вини, незаконно впливати на інших обвинувачених або інших невстановлених досудовим слідством осіб, потерпілих та свідків, які ще не допитувались у судовому засіданні, вчинити інше кримінальне правопорушення чи перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Крім того, на переконання колегії суддів, наявність у обвинуваченого міцних соціальних зв`язків, постійного місця проживання та родини, на чому наголошує захисник, не може слугувати дійсною гарантією відсутності у ОСОБА_7 наміру переховування від суду та органів слідства та не виключає можливість продовження щодо обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
Та обставина, що ОСОБА_7 , перебуваючи 49 днів на цілодобовому домашньому арешті, дотримувався умов запобіжного заходу також само по собі не може свідчити про відсутність ризику переховуватись від суду.
Посилання захисника в апеляційній скарзі щодо наявності хронічних захворювань у обвинуваченого ОСОБА_7 , також не можуть свідчити про зменшення встановлених судом ризиків чи можливість запобігання їм шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів та не унеможливлює застосування до нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що саме запобіжний захід у виді тримання під вартою, а не інший запобіжний захід у виді домашнього арешту, як про це просить захисник, має забезпечити виконання обвинуваченим ОСОБА_7 процесуальних обов`язків в даному кримінальному провадженні, у зв`язку з чим ухвалу суду першої інстанції слід залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника без задоволення.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419, 422-1 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 12 січня 2022 року про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Суддя Суддя