Ухвала
Іменем України
13 вересня 2021 року

м. Київ
провадження № 51-3690 ск 20

Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянув касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Ковпаківського районного суду м. Суми від 12 березня 2021 року та ухвалу Полтавського апеляційного суду від 19 липня 2021 року.
Суть питання та встановлені судом обставини
Засуджений ОСОБА_4 звернувся до суду з касаційною скаргою, в якій просить змінити вирок Ковпаківського районного суду м. Суми від 12 березня 2021 року й ухвалу Полтавського апеляційного суду від 19 липня 2021 року через невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та його особі, виключити обставину, що обтяжує покарання та застосувати до нього положення ст. 69 КК України. Крім того, перекваліфікувати його дії з ч. 1 ст. 115 на ст. 118 КК України.
Мотиви Суду
Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 адресовано до Київського Верховного Суду, тоді як відповідно до пункту 21 частини 1 статті 3 КПК (в редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів») судом касаційної інстанції є Верховний Суд.
Разом з цим, ст. 427 КПК України встановлено вимоги, яким повинна відповідати касаційна скарга. Зокрема, відповідно до п. п. 4, 5 ч. 2, ч. 5 ст. 427 КПК України у касаційній скарзі зазначаються: обґрунтування вимог особи, яка подала касаційну скаргу, із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення; вимоги особи, яка подає касаційну скаргу, до суду касаційної інстанції; додаються копії судових рішень, які оскаржуються.
При цьому, відповідно до ст. 438 КПК України підставами для зміни або скасування судових рішень судом касаційної інстанції є: істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність і невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого. При вирішенні питання про наявність зазначених підстав суд касаційної інстанції має керуватися статтями 412-414 цього Кодексу.
Посилаючись на незаконність судових рішень, особа, яка подає касаційну скаргу, повинна вказати конкретні порушення закону, що є підставою для їх зміни чи скасування, а також належним чином обґрунтувати свої доводи. Кожна із зазначених підстав скасування чи зміни судових рішень є самостійною та потребує зазначення доводів із їх належним обґрунтуванням.
Зі змісту поданої касаційної скарги вбачається, що засуджений ОСОБА_4 не погоджується з постановленими відносно нього судовими рішеннями через невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та його особі, просить виключити обставину, що обтяжує покарання, застосувати до нього положення ст. 69 КК України, а також перекваліфікувати його дії з ч. 1 ст. 115 на ст. 118 КК України, проте, не зазначає обґрунтованих підстав для цього, з огляду на положення ст. 414 КПК України. Натомість, переважно наводить доводи, які стосуються неповноти та однобічності судового розгляду, невідповідності висновків суду фактичним обставинам справи, що з огляду на вимоги як ст. 438, так і ст. 433 КПК України, не є предметом розгляду суду касаційної інстанції.
Разом з цим, засуджений вказує про істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, проте, взагалі не зазначає які саме порушення вимог КПК допущені судами, з огляду на положення ст. 412 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 436 КПК України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право: 1) залишити судове рішення без зміни, а касаційну скаргу - без задоволення; 2) скасувати судове рішення і призначити новий розгляд у суді першої чи апеляційної інстанції; 3) скасувати судове рішення і закрити кримінальне провадження; 4) змінити судове рішення.
Однак, викладені вимоги засудженого про повторне дослідження доказів судом касаційної інстанції, а також про задоволення його клопотання про повторний допит учасників кримінального провадження не узгоджуються з наведеною нормою закону.
Крім того, ч. 5 ст. 427 КПК України передбачено, що до касаційної скарги додаються копії судових рішень, які оскаржуються. Однак, засуджений цієї вимоги також не дотримався.
У зв`язку з відсутністю оскаржуваних судових рішень Суд позбавлений можливості визначитись, що такі судові рішення існують, а касаційна скарга подана із дотриманням вимог ст. ст. 424 427 КПК України, а тому не можна вирішити питання, чи є підстави для відкриття касаційного провадження.
Відповідно до ст. 429 КПК України суд касаційної інстанції, встановивши, що касаційну скаргу подано без додержання вимог, передбачених статтею 427 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення касаційної скарги без руху, в якій зазначаються недоліки касаційної скарги і встановлюється строк, необхідний для їх усунення, що не може перевищувати п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали особою, яка подала касаційну скаргу.
Ураховуючи викладене, керуючись ст. 429 КПК України, колегія суддів вважає за необхідне залишити скаргу засудженого без руху та встановити строк для усунення допущених недоліків.
З цих підстав Суд постановив:
Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 залишити без руху і встановити йому строк для усунення недоліків - п`ятнадцять днів із дня отримання копії цієї ухвали.
У разі невиконання ухвали касаційну скаргу буде повернуто скаржнику.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_5