Справа 720/74/22
Провадження № 1-кс/720/20/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2022 року м. Новоселиця

Суддя Новоселицького районного суду Чернівецької області ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Новоселиця заяву обвинуваченого ОСОБА_4 про відвід головуючого судді ОСОБА_5 у кримінальному провадженні № 0000322 від 07 листопада 2019 року за ст. 296 ч. 3 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачений у вказаному кримінальному провадженні ОСОБА_4 заявив відвід головуючому судді ОСОБА_5 з тих підстав, що останній проявляє упередженість у розгляді кримінального провадження стосовно нього, яке виразилось в тому, що в ході судового розгляду 25 листопада 2021 року в порушення вимог ст. 86 КПК України не припинив дослідження доказів, яких він вважає очевидно неналежними.

В судовому засіданні прокурор просив відмовити у відводі за безпідставністю.

Інші учасники судового розгляду, будучи належним чином повідомленими про час і місце судового розгляду, в судове засідання не з`явились без поважних для суду причин, що відповідно до ст. 81 КПК України не є перешкодою для розгляду заяви про відвід.

Заслухавши думку учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, проходжу до висновку, що у задоволенні заяви обвинуваченого про відвід слід відмовити з наступних правових підстав.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК України суддя не може брати участь у кримінальному провадженні за наявності обставин, які викликають сумнів у його неупередженості. Саме на дану підставу відводу посилається у своїй заяві обвинувачений.

Однак, наявність будь-яких обставин, які свідчать про упередженість головуючого судді ОСОБА_5 з заявлених підстав не встановлено.

Слід зазначити, що в кримінальному провадженні обов`язок доказування покладається на слідчого та прокурора, а суд оцінює докази за своїми внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин справи.

За змістом ст. 89 КПК України суд вирішує питання допустимості доказів під час їх оцінки в нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення. У разі встановлення очевидної недопустимості доказу під час судового розгляду суд визнає цей доказ недопустимим, що тягне за собою неможливість дослідження такого доказу або припинення його дослідження в судовому засіданні, якщо таке дослідження було розпочате.

Аналіз вказаної правової норми свідчить про те, що суд не обмежений визнанням недопустимості доказу під час його дослідження, оскільки таким він може бути визнаний в нарадчій кімнаті під час ухвалення рішення внаслідок оцінки доказів з точки зору належності, допустимості та їх достовірності.

Крім цього, незгода учасника судового розгляду із процесуальними рішеннями судді за змістом ст. 75 КПК України не може бути підставою для його відводу.

За вказаних обставин, заявлений відвід головуючому судді ОСОБА_5 є безпідставним, у зв`язку із чим у задоволенні відводу слід відмовити.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 75, 80, 81 КПК України, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви обвинуваченого ОСОБА_4 про відвід головуючого судді ОСОБА_5 у кримінальному провадженні № 0000322 від 07 листопада 2019 року за ст. 296 ч. 3 КК України, відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: