Провадження 1-кп/521/853/22
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 лютого 2022 року м. Одеса
Малиновський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого судді - ОСОБА_1 ,
з секретарем - ОСОБА_2 ,
за участю
прокурора - ОСОБА_3 ,
обвинуваченого - ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000176 від 26.06.2020 року відносно:
ОСОБА_4 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Новгород-Волинський, Житомирської області, громадянина України, одруженого, маючого на утриманні 2 малолітніх дітей (2009 р.н. та 2019 р.н), з середньо-технічною освітою, неофіційно працюючого, на момент вчинення кримінального правопорушення проходив військову службу за контрактом на посаді курсанта 251 навчальної групи третього начального курсу факультету підготовки спеціалістів військової розвідки та спеціального призначення Військової академії (м. Одеса) у військовому званні «молодший сержант», зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, суд -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом та проходячи військову службу на посаді курсанта 251 навчальної групи третього навчального курсу факультету підготовки спеціалістів військової розвідки та спеціального призначення Військової академії (м. Одеса), у військовому званні «молодший сержант», в порушення вимог ст. 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Військовий обов`язок i військову службу», ст.ст. 9, 11, 16, 58, 59 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. ст. 1 - 4 Дисциплінарного Статуту Збройних Сил України, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки i бажаючи їх настання, з метою тимчасово ухилитися від обов`язків військової служби, 04.07.2018 року о 08 годині 00 хвилин, не з`явився вчасно на службу без поважних причин, в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, до розташування Військової академії (м. Одеса), яка дислокується за адресою: АДРЕСА_1 , та ухилявся від проходження військової служби до 10 години 00 хвилин 17.12.2021 року, проводячи час на власний розсуд не пов`язуючи його з обов`язками військової служби.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою провину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, передбаченому ч. 4 ст. 407 КК України, визнав повністю, та пояснив, що дійсно будучи військовослужбовцем за контрактом в період з 04.07.2018 року по 17.12.2021 рік, за умов і при обставинах, викладених в обвинувальному акті, ухилявся від проходження військової служби. У вчиненому щиро каявся та пояснив, що злочин вчинив внаслідок збігу складних особистих і сімейних обставин, просив суворо не карати, призначити покарання у виді штрафу, який зобов`язується сплатити. Висловив бажання виправити наслідки вчиненого та повернутись на військову службу задля подальшого захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

При цьому судом з`ясовано правильність розуміння учасниками кримінального провадження обставин щодо недоцільності дослідження доказів, добровільність їх позицій, та роз`яснено вимоги ч. 3 ст. 349 КПК України, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Крім того, такий порядок судового розгляду повністю узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яких суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

Отже, за згодою учасників судового провадження, які не оспорюють фактичні обставини кримінального провадження, кваліфікацію кримінального правопорушення, судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст його обставин, відсутні сумніви в добровільності їх позиції, суд, у порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються, і обмежився допитом обвинуваченого, а також дослідженням документів кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого.

Показання обвинуваченого ОСОБА_4 є послідовними, логічними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Вина обвинуваченого повністю підтверджується його показаннями, в яких він не оспорював вчинення кримінального правопорушення за викладених у обвинувальному акті обставин та щирим каяттям у вчиненому.

Суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_4 за ч. 4 ст. 407 КК України за кваліфікуючими ознаками нез`явлення вчасно на службу без поважних причин, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, військовослужбовцем (крім строкової служби).

Відповідно до ст. 66 КК України, обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 є з`явлення із зізнанням, щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.
Відповідно до ст. 67 КК України, обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 судом не встановлено.
При визначені виду та міри покарання обвинуваченому, суд враховує: ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином; особу ОСОБА_4 ; те, що особа осудна та вперше притягується до кримінальної відповідальності; працездатна; те, що обвинувачений одружений та має на утриманні двох малолітніх дітей ( ІНФОРМАЦІЯ_2 та ІНФОРМАЦІЯ_3 ); безпосередньо брав участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районі проведення АТО, є учасником бойових дій (посвідчення серія НОМЕР_1 від 24.06.2015 року) та має ряд відзнак захисника України; на обліку лікарів психіатра та нарколога не перебуває; беззаперечне визнання винуватості; ініціативна співпраця з досудовим слідством, а саме - активно сприяв розкриттю даного злочину та швидкому досудовому розслідуванню; вчинення ним кримінального правопорушення внаслідок збігу тяжких сімейних обставин; відсутність тяжких наслідків від вчиненого кримінального правопорушення; відношення до скоєного, що запевнило суд в готовності ОСОБА_4 до виправлення; відсутність обставин, що обтяжують покарання та наявність обставин, що пом`якшують покарання.
З врахуванням викладеного, приймаючи до уваги, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення, а також запобігання вчиненню інших кримінальних правопорушень, враховуючи відомості про особу обвинуваченого ОСОБА_4 та його ставлення до скоєного, суд вважає, що виправлення обвинуваченого може бути досягнуто без ізоляції обвинуваченого від суспільства. Сукупність наведених обставин, дає підстави до застосування щодо обвинуваченого ОСОБА_4 положень ст. 69 КК України та призначення йому іншого, більш м`якого виду покарання, не зазначеного в санкції ч. 4 ст. 407 КК України, а саме штрафу в дохід держави у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень.
Відповідно до положень ч. 2 ст. 53 КК України, розмір штрафу визначається судом залежно від тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та з урахуванням майнового стану винного в межах від тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян до п`ятдесяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, якщо статтями Особливої частини цього Кодексу не передбачено вищого розміру штрафу.
При визначенні розміру штрафу суд враховує, що санкцією ч. 4 ст.407 КК України не передбачено розмірів штрафу, кримінальним правопорушенням майнова шкода не завдана, дохід внаслідок вчинення кримінального правопорушення обвинуваченим не отримувався.
Таке покарання, на переконання суду, є справедливим і достатнім для виправлення ОСОБА_4 та відповідатиме гуманності, справедливості та його меті повернутись на військову службу задля подальшого захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.
Судові витрати по кримінальному провадженню відсутні.
Речові докази по даному кримінальному провадженню відсутні.
Даних про заходи забезпечення кримінального провадження в матеріалах справи відсутні.
Підстав для обрання обвинуваченому запобіжного заходу, враховуючи особу обвинуваченого та приймаючи до уваги призначене покарання, до набрання вироком законної сили суд не вбачає.
Керуючись ст. ст. 349, 368-371, 373, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

Визнати винним ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України та призначити йому покарання із застосуванням положень ст. 69 КК України, у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень.
До набрання вироком законної сили запобіжний захід ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - не обирати.
Вирок суду може бути оскаржений до Одеського апеляційного суду через Малиновський районний суд м. Одеси протягом 30 днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили з моменту закінчення строку апеляційного оскарження.
Обмеження права оскарження даного вироку визначені ч. 3 ст. 349 КПК України.
Відповідно до ч. 6 ст. 376 КПК України, копію вироку після його проголошення негайно вручається прокурору та обвинуваченому.

Суддя ОСОБА_1