УХВАЛА
03 лютого 2022 року

м. Київ

справа №1368/11
провадження №516302км18
Верховний Суд колегією суддів Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на ухвалу Тернопільського апеляційного суду від 05 січня 2022 року,
встановив:
Ухвалою Тернопільського апеляційного суду від 05 січня 2022 року ухвалу Бучацького районного суду Тернопільської області від 11 листопада 2021 року, якою клопотання засудженого ОСОБА_4 про приведення вироку Печерського районного суду м. Києва від 29 січня 2013 року у відповідність до законодавства повернуто особі, яка його подала, залишено без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_4 без задоволення.
У касаційній скарзі засуджений ОСОБА_4 , не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, просить Верховний Суд перевірити його законність.
Перевіривши доводи, наведені в касаційній скарзі, суд касаційної інстанції дійшов висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити на таких підставах.
Відповідно до вимог ст. 424 КПК у касаційному порядку можуть бути оскаржені вироки та ухвали про застосування або відмову у застосуванні примусових заходів медичного чи виховного характеру суду першої інстанції після їх перегляду в апеляційному порядку, а також судові рішення суду апеляційної інстанції, постановлені щодо зазначених судових рішень суду першої інстанції. Ухвали суду першої інстанції після їх перегляду в апеляційному порядку, а також ухвали суду апеляційної інстанції можуть бути оскаржені в касаційному порядку, якщо вони перешкоджають подальшому кримінальному провадженню, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Заперечення проти інших ухвал можуть бути включені до касаційної скарги на судове рішення, ухвалене за наслідками апеляційного провадження.
Право на оскарження судових рішень в касаційному порядку не є абсолютним. Так, згідно п. 8 ч. 2 ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний розгляд справи, і лише у визначених законом випадках на касаційне оскарження судового рішення.
Положеннями ст. 539 КПК визначено, що питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.
Згідно з ч. 6 ст. 539 КПК, за наслідками розгляду клопотання (подання) суд постановляє ухвалу, яка може бути оскаржена в апеляційному порядку.
За змістом статей 424 та 539 КПК ухвали суду першої інстанції, які постановлені за наслідками розгляду клопотання (подання) та якими вирішуються питання, пов`язані з виконанням вироку та судові рішення суду апеляційної інстанції, прийняті за результатами розгляду скарг на такі ухвали, касаційному оскарженню не підлягають.
Таким чином, оскаржуване судове рішення не є предметом перегляду суду касаційної інстанції.
Крім того, слід зазначити, що вирок Печерського районного суду м. Києва від 29 січня 2013 року та ухвала Апеляційного суду м. Києва від 6 січня 2016 року щодо ОСОБА_4 , про скасування яких також ставить вимогу у своїй касаційній скарзі засуджений, вже були предметом перегляду в суді касаційної інстанції, за результатами якого ухвалою Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 02 липня 2021 року ці судові рішення було залишено без змін, а касаційні скарги захисників ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , потерпілого ОСОБА_7 та його представників ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 без задоволення.
Повторний перегляд судових рішень Верховним Судом чинними нормами КПК не передбачено.
Керуючись п. 1 ч. 2 ст. 428, ст. 441 КПК, Верховний Суд
постановив:
У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою засудженого ОСОБА_4 на ухвалу Тернопільського апеляційного суду від 05 січня 2022 року відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3