Справа № 1-34/03
Провадження № 1-о/456/14/2021
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2021 року місто Стрий

Стрийський міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі ОСОБА_4 ,

з участю прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Стрий заяву ОСОБА_7 про перегляд вироку Апеляційного суду Львівської області від 14 листопада 2003 за нововиявленими обставинами,

встановив:

До Стрийського міськрайонного суду Львівської області надійшла заява ОСОБА_7 про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Апеляційного суду Львівської області від 14 листопада 2003 року, яким його засуджено за вчинення злочинів, передбачених п. 10 ч. 2 ст. 115, ч. 2 ст. 152, ч. 1 ст. 129, ч. 4 ст. 296, ч. 1 ст. 121, ч. 2 ст. 15 ст. 152, ч. 4 ст. 152 КК України до покарання у виді довічного позбавлення волі. Заяву ОСОБА_7 мотивує тим, що 14.03.2003 р. Апеляційним судом Львівської області відносно нього ухвалено вирок, відповідно до якого його визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених п. 10 ч. 2 ст. 115, ч. 2 ст. 152, ч. 1 ст. 129, ч. 4 ст. 296, ч. 1 ст. 121, ч. 2 ст. 15 ст. 152, ч. 4 ст. 152 КК України та призначено покарання у виді довічного позбавлення волі. Нововиявленою обставиною вважає той факт, що 30.01.2003 р. суддя Стрийського міськрайонного суду Львівської області ОСОБА_8 постановив ухвалу про обрання йому запобіжного заходу у виді тримання під вартою всупереч вимог КПК України, зокрема, йому не було надано адвоката, перекладача та не було перекладено постанови з української мови на російську мову. Окрім цього, в ході розгляду справи, працівники поліції застосовували відносно нього фізичну силу, внаслідок чого його тіло було вкрите гематомами, однак суддя ОСОБА_8 не звертав на це уваги, тим самим, проявив солідарність з працівниками поліції щодо його пригніченого стану. Доповнив, що 01.09.2018 р., з ухвали Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 30.07.2018 р. йому стало відомо про те, що суддя Стрийського міськрайонного суду Львівської області ОСОБА_8 , рішенням Вищої Ради Правосуддя №2231/0/15-18 від 24.07.2018 р. звільнений з посади судді у відставку. Вважає, що якщо суддею ОСОБА_8 достроково припинено виконання обовязків судді у звязку з порушенням вимог законодавства і етичних норм, які за своїм характером несумісні із посадою судді і суперечать соціальному призначенню судової влади, то вказану обставину слід вважати нововиявленою і такою, що передбачена п.2 ч.2 ст. 459 КПК України.
В судове засідання ОСОБА_7 не з`явився у зв`язку з тим, що відбуває покарання у виді довічного позбавлення волі в ФКУ ВК-18 УФСІН Росії по Ямало-Ненецькому автономному округу. Про розгляд заяви ОСОБА_7 був належним чином повідомлений, про що свідчить розписка останнього. Крім цього, засудженого було повідомлено, що йому призначено для надання безоплатної вторинної правової допомоги адвоката ОСОБА_6 та вказано її поштову адресу та номер телефону. Отримавши повідомлення про час та місце розгляду справи, засуджений ОСОБА_7 з жодними заявами та клопотаннями на адресу суду не звертався.
Крім цього, на адресу начальника ФКУ ВК-18 УФСІН Росії по Ямало-Ненецькому автономному округу судом направлялася копія ухвали для забезпечення проведення судового засідання в режимі відеоконференції, однак зв`язок не було встановлено та згідно відповіді ФКУ ВК-18 УФСІН Росії по Ямало-Ненецькому автономному округу у них відсутня технічна можливість проведення відеоконференції. Також відсутня технічна можливість проведення відеоконференцзв`язку у Лабитнангському міському суді Ямало-Ненецького автономного округу.
У зв`язку з наведеним, колегією суддів вирішено розглянути заяву ОСОБА_7 за його відсутності, що не суперечить правовим приписам ч. 2 ст. 466 КПК України, за участі захисника ОСОБА_6 .
Захисник ОСОБА_6 в судовому засіданні підтримала заяву ОСОБА_7 , покликаючись на викладені в заяві обставини та просить таку задоволити.
Прокурор в судовому засіданні заперечив щодо задоволення заяви ОСОБА_7 про перегляд вироку Апеляційного суду Львівської області від 14 листопада 2003 за нововиявленими обставинами, вважає, що обставини, наведені засудженим ОСОБА_7 у поданій заяві, не є нововиявленими обставинами в розумінні ст. 459 КПК України, а тому просить залишити заяву без задоволення.
Заслухавши думку захисника, прокурора, вивчивши заяву засудженого ОСОБА_7 та матеріали кримінальної справи, суд приходить до наступного висновку.
З аналізу матеріалів кримінальної справи №1-34/03 вбачається, що вироком Апеляційного суду Львівської області від 14 листопада 2003 року ОСОБА_7 визнано винним і засуджено за ст. 152 ч.3, ст. 129 ч.1, ст. 296 ч.4, ст. 121 ч.1, ст. 15 ч.2 і ст. 152 ч.2, ст. 152 ч.4, ст. 115 ч.2 п.10, із застосуванням ст. 70 КК України, до довічного позбавлення волі.
Даний вирок оскаржувався стороною захисту (засудженим ОСОБА_7 ), шляхом подання касаційної скарги до Верховного Суду України, який, перевіривши матеріали справи та доводи касаційної скарги, залишив без задоволення касаційну скаргу засудженого ОСОБА_7 , а вирок Апеляційного суду Львівської області від 14 листопада 2003 року без змін.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.459 КПК України судові рішення, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами. Нововиявленими обставинами визнаються: штучне створення або підроблення доказів, неправильність перекладу висновку іпояснень експерта, завідомо неправдиві показання свідка, потерпілого, підозрюваного, обвинуваченого, на яких ґрунтується вирок; скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення вироку чи постановлення ухвали, що належить переглянути; інші обставини, які не були відомі суду на час судового розгляду при ухваленні судового рішення і які самі по собі або разом із раніше виявленими обставинами доводять неправильність вироку чи ухвали, що належить переглянути.
Що стосується першої обставини, яку засуджений ОСОБА_7 вважає нововиявленою, про те, що на досудовому розслідуванні, під час обрання йому запобіжного заходу у виді тримання під вартою, йому не було надано адвоката, перекладача та не було надано копію вироку, перекладеного з української мови на російську мову, колегія суддів звертає увагу засудженого ОСОБА_7 на наступне.
Відповідно до ч. ч.11, 2 ст.43-1 КПК України (в редакції від 28.12.1960 р. із змінами та доповненнями станом на 30.01.2003р.) підозрюваним визнається: особа, затримана попідозрінню у вчиненні злочину; 2) особа, до якої застосовано запобіжний захід до винесення постанови про притягнення її як обвинуваченого. Підозрюваний має право: знати, в чому він підозрюється; давати показання або відмовитися давати показання і відповідати на запитання; мати захисника і побачення з ним до першого допиту; подавати докази; заявляти клопотання і відводи; вимагати перевірки судом чи прокурором правомірності затримання; подавати скарги на дії і рішення особи, яка провадить оперативно-розшукові дії та дізнання, слідчого і прокурора, а за наявності відповідних підстав - на забезпечення безпеки.
Згідно з п.п. 3,4 ч.1 ст. 45 КПК України (в редакції від 28.12.1960 р. із змінами та доповненнями станом на 30.01.2003 р.) участь захисника при провадженні дізнання, досудового слідства і в розгляді кримінальної справи в суді першої інстанції є обов`язковою: у справах осіб, які не володіють мовою, якою ведеться судочинство - з моменту затримання особи чи пред`явлення їй обвинувачення; коли санкція статті, за якою кваліфікується злочин, передбачає довічне ув`язнення - з моменту затримання особи чи пред`явлення їй обвинувачення.
Колегія суддів критично відноситься до твердження засудженого ОСОБА_7 про те, що під час обрання йому запобіжного заходу у виді тримання під вартою, йому не було надано адвоката, перекладача та не було надано копію постанови, перекладеної з української мови на російську мову, оскільки, беручи до уваги вищевказані норми КПК України (в редакції від 28.12.1960 р. із змінами та доповненнями станом на 30.01.2003 р.), участь захисника при обранні запобіжного заходу у виді тримання під вартою при кваліфікації дій підозрюваного за ч.1 ст.115 КК України (яка була інкримінована підозрюваному) не була обов`язковою. Окрім цього, засуджений ОСОБА_7 не був позбавлений можливості заявляти подібного роду клопотання, однак таким правом у встановленому законом порядку не скористався. Суд не вважає вказану обставину нововиявленою, в розумінні ст. 459 КПК України (в редакції від 13.04.2012 р.).
Окрім цього, суд звертає увагу засудженого ОСОБА_7 на те, що текст вироку йому було вручено. ОСОБА_7 було достовірно відомо за які злочини його засуджено та призначено покарання, оскільки вирок колегії суддів судової палати для розгляду кримінальних справ апеляційного суду Львівської області від 14.11.2003 р. ОСОБА_7 був перекладений з української мови на російську мову, такий наявний в матеріалах кримінальної справи №1-34-03 /а.с. 284-297/. Окрім цього, ОСОБА_7 скористався правом на оскарження вироку та подав касаційну скаргу, яка була розглянута Верховним Судом України.
Що стосується покликань засудженого на застосування відносно нього незаконних методів досудового слідства під час досудового розслідування кримінального провадження, то в даному випадку колегія суддів приходить до наступного висновку.
Оглядом матеріалів кримінального провадження встановлено, що під час судового розгляду підсудний ОСОБА_7 зазначав про наведені факти і такі були перевірені як судом першої, так і судом касаційної інстанції. Окрім цього, за неодноразовими зверненнями ОСОБА_7 щодо застосування відносно нього під час досудового розслідування незаконних методів досудового слідства, правоохоронними органами було проведено та припинено перевірку (матеріали ЖЕО №6431 від 04.08.2016 р., №8020 від 28.09.2016 р., №9839 від 21.12.2016 р.).
Що стосується обставини про те, що 01.09.2018 р. з ухвали Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 30.07.2018 р. йому стало відомо про те, що суддя Стрийського міськрайонного суду Львівської області ОСОБА_8 , рішенням Вищої Ради Правосуддя №2231/0/15-18 від 24.07.2018 р. звільнений з посади судді у відставку, а тому вважає, що якщо суддею ОСОБА_8 достроково припинено виконання обовязків судді у зв`язку з порушенням вимог законодавства і етичних норм, які за своїх характером несумісні із посадою судді і суперечать соціальному призначенню судової влади, то така обставина є нововиявленою, колегія суддів критично ставиться до такого твердження засудженого ОСОБА_7 , з огляду на наступне.
Засуджений ОСОБА_7 звернувся до суду із заявою про перегляд вироку Апеляційного суду Львівської області від 14.11.2003 р. за нововиявленими обставинами 24.10.2018 р. та вказує, що вказана обставина може слугувати підставою для перегляду вироку від 14.11.2003 р., і стала йому відома 01.09.2018 р.
Відповідно до ст.119 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» суддя, який має стаж роботи на посаді судді не менше двадцяти років, що визначається відповідно до статті 137 цього Закону, має право подати заяву про відставку. Заява про відставку, заява про звільнення з посади за власним бажанням подається суддею до Вищої ради правосуддя, яка протягом одного місяця з дня надходження відповідної заяви ухвалює рішення про звільнення судді з посади.
Колегією суддів встановлено, що суддя ОСОБА_8 скористався наданим йому правом та рішенням Вищої Ради Правосуддя №2231/0/15-18 від 24.07.2018 р. звільнено суддю Стрийського міськрайонного суду Львівської області ОСОБА_8 з посади судді у відставку.
Статтею 459 КПК України передбачений вичерпний перелік обставин, які можуть слугувати підставою для перегляду вироку за нововиявленими обставинами.
Як на правову підставу для перегляду вироку за нововиявленими обставинами, засуджений ОСОБА_7 покликається на п.2 ч.2 ст.459 КПК України, а саме зловживання слідчого, прокурора та суду під час кримінального провадження.
Однак, колегія суддів звертає увагу засудженого ОСОБА_7 на наступне.
На підставі Закону № 2147-VIII від 03.10.2017 р. «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» пункт 2 частини другої статті 459 КПК України (в редакції від13.04.2012р.) виключено.
А відтак, така підстава для перегляду вироку за нововиявленими обставинами, як зловживання слідчого, прокурора чи суду під час кримінального провадження, як на момент подання засудженим заяви, так і на момент постановлення судового рішення, в кримінально-процесуальному законі відсутня.
Крім того, слід вказати, що зловживання суддею своїми повноваженнями під час розгляду кримінального провадження за своїм змістом підпадає до виключних обставин, які передбачені ст. 459 КПК України, і не належить до нововиявлених обставин в розумінні закону.
Також слід зазначити, що у поданій засудженим ОСОБА_7 заяві від 24.10.2018 р., останній просить призначити до розгляду його заяву про перегляд вироку апеляційного суду Львівської області від 14.11.2003 р. за нововиявленими обставинами, що судом виконано відповідно до вимог чинного законодавства.
Відповідно до ч.1 ст. 460 КПК України учасники судового провадження мають право подати заяву про перегляд за нововиявленими або виключними обставинами судового рішення суду будь-якої інстанції, яке набрало законної сили.
Згідно з ч.1 ст. 461 КПК України заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами може бути подано протягом трьох місяців після того, як особа, яка звертається до суду, дізналася або могла дізнатися про ці обставини.
Відповідно до ч.1 ст. 467 КПК України суд має право скасувати вирок чи ухвалу і ухвалити новий вирок чи постановити ухвалу або залишити заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами без задоволення. При ухваленні нового судового рішення суд користується повноваженнями суду відповідної інстанції.
Також, суд відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК України враховує практику Європейського суду з прав людини, зокрема, рішення в справі «Пономарьов проти України» від 03 квітня 2008 року, в якому, зокрема, зазначено, що одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який передбачає повагу до принципу res judicata - принципу остаточності рішень суду. Цей принцип наголошує, що жодна зі сторін не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового рішення суду просто тому, що вона має на меті добитися нового слухання справи та нового її вирішення. Повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватись для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду. Перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію, а сама можливість існування двох точок зору на один предмет не є підставою для нового розгляду. Винятки із цього принципу можуть мати місце лише за наявності підстав, обумовлених обставинами важливого та вимушеного характеру.
На підставі вищевказаного, колегія суддів приходить до висновку, що на підтвердження своїх доводів заявник не надав суду жодних належних та допустимих доказів на підтвердження зазначених ним у заяві обставин, а тому суд не вважає вказані обставини нововиявленими, в розумінні ст. 459 КПК України, тобто такі не можуть бути підставами для перегляду вироку Апеляційного суду Львівської області від 14.11.2003 за нововиявленими обставинами, у зв`язку з чим заяву ОСОБА_7 слід залишити без задоволення.
Керуючись статтями 459, 466, 467 КПК України, суд

ухвалив:

Заяву ОСОБА_7 про перегляд вироку Апеляційного суду Львівської області від 14 листопада 2003 року за нововиявленими обставинами залишити без задоволення.
На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_1
ОСОБА_2

Судді:

ОСОБА_3