Справа № 462/4341/21 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/94/22 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2022 року колегія суддів Судової палати у кримінальних справах Львівського апеляційного суду у складі:

Головуючої судді ОСОБА_2 ,

Суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 подану в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Залізничного районного суду м. Львова від 18 січня 2022 року, про продовження строку запобіжного заходу,-

встановила:

даною ухвалою задоволено клопотання прокурора про продовження міри запобіжного заходу.
Продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.146, ч.5 ст.186, ч.2 ст.189, ч.4 ст.189, ч.2 ст. 289 КК України, до 18 березня 2022 року включно.
Продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.27, ч.3 ст.146, ч.5 ст.27, ч.5 ст.186, ч.5 ст.27, ч.4 ст.189 КК України, до 18 березня 2022 року включно .
Продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.146, ч.5 ст.186, ч.2 ст.189, ч.4 ст.189 КК України до 18 березня 2022 року включно.
Продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.189, ч.2 ст. 289 КК України, до 18 березня 2022 року включно.
Продовжено строк дії запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту відносно ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.27, ч.2 ст.146, ч.5 ст.27, ч.2 ст.189 КК України, на 2 місяці до 18 березня 2022 року включно з умовами, визначеними ухвалою суду.
Продовжено на два місяці до 18 березня 2022 року включно включно обвинуваченому ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.186, ч.2 ст.189 КК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження, у вигляді застави, поклавши на нього наступні обов`язки:
- прибувати до прокурора, суду за першою вимогою;
- не відлучатися із м.Львова без дозволу слідчого, прокурора або суду;
- повідомляти прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та роботи;
- утримуватися від спілкування з іншими обвинуваченими;
- здати на зберігання до відповідного органу державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.
Роз`яснено обвинуваченому ОСОБА_12 наслідки невиконання вказаних, покладених на нього обов`язків, а саме, що в цьому випадку застава буде звернена в дохід держави, а відносно нього може бути знову застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Виконання ухвали покладено на ГУ НП у Львівській області.
Контроль за виконанням ухвали про продовження строку запобіжного заходу покладено на прокурора у кримінальному провадженні.
Мотивуючи своє рішення, суд першої інстанції, в частині продовження строку запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_7 зокрема, вказав, що обраний відносно обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 запобіжний захід з урахуванням його тривалості у співвідношенні із тяжкістю обвинувачення та наявної обґрунтованої підозри на даний час не виходить за межі розумного строку. Він кореспондується з характером суспільного інтересу, тобто визначеними КПК України конкретними підставами і метою запобіжного заходу. Судом враховано усталену практику ЄСПЛ, зокрема, Рішення «Лабіта проти Італії» від 06.04.2000 року, згідно якого тримання під вартою є виправданим у певному випадку лише якщо конкретні ознаки розкривають наявність публічного інтересу, інтересу, що переважає попри презумпцію невинуватості над повагою до особистої свободи. Суд звернув увагу на те, що зі слідчого ізолятору до суду не надходило звернень про неможливість тримання під вартою за станом здоров`я будь кого з цих обвинувачених. Також судом не отримано відомостей щодо комплексу обставин, які би переважили ризики передбачені ст.177 КПК України. З метою недопущення перешкоджання кримінальному провадженню, виконанню рішення суду, з урахуванням вимог ст. 183 КПК України, суд не вбачає підстав для обрання обвинуваченим ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 більш м`якого запобіжного заходу, оскільки їх належну процесуальну поведінку може забезпечити саме такий запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Суд дійшов висновку, що оскільки з дня надходження до суду обвинувального акту судове провадження не завершене, двомісячний строк тримання під вартою закінчується, в цілях запобігти ризикам, передбачених ст.177 КПК України, вважає за доцільним продовжити строк тримання обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 під вартою. При цьому суд вважає, що продовження строку утримання їх під вартою не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки по справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Відтак, є достатні підстави для задоволення клопотання прокурора та продовження обвинуваченим ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
На вказану ухвалу адвокат ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 подала апеляційну скаргу в якій просить оскаржувану ухвалу скасувати в частині продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 . Постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволені клопотання прокурора Львівської обласної прокуратури ОСОБА_13 про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_7 . Застосувати до обвинуваченого ОСОБА_7 більш м`який запобіжний захід, а саме запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

В обґрунтування вказує, що доводи прокурора про наявність в кримінальному провадженні ризиків, які обумовлюють в доцільності продовження запобіжного заходу відносно обвинуваченого фактично обґрунтовано лише тяжкістю покарання, що загрожує обвинуваченому за умови доведеності його вини у вчинені інкримінованого злочину.

Наголошує, що сама лише тяжкість вчиненого злочину, хоча і є визначаючим елементом при оцінці ризику ухилення від органу досудового розслідування та/або суду, проте не може бути єдиною достатньою підставою для застосування запобіжного заходу.

Апелянт звертає увагу, що у поданому клопотанні прокурор покликається виключно на абстракту можливість обвинуваченого переховуватися від органів досудового розслідування та суду, знищити, сховати чи спотворити речі чи документи, незаконно впливати на свідків, проте доказів такого ним не надано. За таких обставин, з урахуванням вище зазначеного, вважаємо, що клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу щодо обвинуваченого ОСОБА_7 не відповідало вимогам ст. 184 КПК України, а тому не підлягало задоволенню.

Захисник зазначає, що обвинувачений ОСОБА_7 є особою з інвалідністю ІІІ-Ї групи (інвалід з дитинства), страждає хронічним обструктивними захворюванням легень III ст. важкий ступінь бронхообструкції. правобічний верхньодолевий метатуберкульозний пневмофіброз, дифузний перибронхіальний пневмосклероз, емфізема легень ЛН II стадії, що підтверджується долученими медичними довідками.

Вважає, що з урахуванням обставин кримінального провадження, стану здоров`я обвинуваченого, міцних соціальних зв`язків та відсутності інформації у обвинувачення про способи переховуватися від слідства до обвинуваченого ОСОБА_7 можливо застосувати більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.
Відповідно до ч. 4 ст. 422-1 КПК України розгляд апеляційної скарги на ухвалу суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, здійснюється без участі сторін кримінального провадження, крім випадків, якщо прокурор, обвинувачений, його захисник, заявив клопотання про розгляд апеляційної скарги за участю сторін.

Зважаючи на відсутність клопотань сторін кримінального провадження про розгляд апеляційної скарги за їх участі, колегія суддів вважає за можливе провести розгляд апеляційної скарги без участі сторін.

Заслухавши доповідь судді, обговоривши доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали клопотання, колегія суддів приходить до наступного.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право на справедливий суд, що включає, крім іншого, право на розгляд справи. Відповідні положення Конвенції знайшли своє втілення також у ст. 55 Конституція України, згідно з якою права і свободи людини і громадянина захищає суд; кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відповідно до ст.7 КПК України, зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, зокрема, право на доступ до правосуддя (п.14 ч.1 ст.7 КК України).

Порядок перевірки ухвал суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлених під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, передбачено ст. 422-1 КПК України.

Відповідно до ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою ст.177 КПК України.

Як вбачається з представлених в апеляційний суд матеріалів, на розгляді у Залізничному районному суді м. Львова перебуває кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000063 від 13 січня 2021 року за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.146, ч.5 ст.186, ч.2 ст.189, ч.4 ст.189, ч.2 ст. 289 КК України, ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.146, ч.5 ст.186, ч.2 ст.189, ч.4 ст.189 КК України, ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.27, ч.3 ст.146, ч.5 ст.27, ч.5 ст.186, ч.5 ст.27, ч.4 ст.189 КК України, ОСОБА_14 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.189, ч.2 ст.289, ч.1 ст.255-1 КК України, ОСОБА_10 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.189, ч.2 ст. 289 КК України, ОСОБА_11 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.146, ч.2 ст.186, ч.2 ст.189 КК України, ОСОБА_12 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.186, ч.2 ст.189 КК України, та ОСОБА_15 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.27, ч.2 ст.146, ч.5 ст.27, ч.2 ст.189, ч.2 ст.309 КК України.
На переконання колегії суддів, суд першої інстанції, задовольняючи клопотання прокурора та продовживши обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою, підставно зазначив, що запобіжний захід з урахуванням його тривалості у співвідношенні із тяжкістю обвинувачення та наявної обґрунтованої підозри на даний час не виходить за межі розумного строку. При цьому суд першої інстанції вказав, що таким не отримано відомостей щодо комплексу обставин, які би переважили ризики передбачені ст.177 КПК України, чого не отримано і в суді апеляційної інстанції.
На думку колегії суддів ризики, встановлені стороною обвинувачення та судом, продовжують існувати.
У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
На переконання колегії суддів, підстави для зміни запобіжного заходу відсутні, а апелянтом не підтверджено, що більш м`які запобіжні заходи зможуть запобігти зазначеним ризикам, передбаченим ст.177 КПК України, та забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

Більше того, за встановлених обставин навіть запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту не є достатнім заходом, який би гарантував належну процесуальну поведінку обвинуваченого.
Крім того, колегія суддів вважає, що ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа, вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду.
Доводи апелянта правильних висновків суду першої інстанції не спростовують, є необґрунтованими і безпідставними.

За таких обставин, судом першої інстанції зроблено вірний висновок про те, що застосування іншого, більш м`якого запобіжного заходу, не буде достатнім для запобігання ризикам, зазначеним в ч.1 ст.177 КПК України.

Ухвала судді про продовження застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є обґрунтованою та вмотивованою й підстав для її скасування немає.
Таким чином, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги адвоката ОСОБА_6 .

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 422-1 КПК України, колегія суддів

постановила:

апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 захисника обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Залізничного районного суду м. Львова від 18 січня 2022 року у частині продовження обвинуваченому ОСОБА_7 строку тримання під вартою без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді :

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4