Справа № 297/2178/21
УХВАЛА
про продовження строку тримання під вартою
04 листопада 2021 року м. Берегове

Берегівський районний суд Закарпатської області у особі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 , розглянувши в судовому засіданні клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000041 від 17.06.2021 року, за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 408, ч. 3 ст. 289, ч. 1 ст. 185 КК України,
встановив:
Відповідно до обвинувального акту 15.04.2021 року ОСОБА_5 був призваний ІНФОРМАЦІЯ_1 на строкову військову службу та направлений для її проходження у військову частину НОМЕР_1 , що дислокується в АДРЕСА_1 .Таким чином, з цього моменту ОСОБА_5 набув статус військовослужбовця строкової військової служби Державної прикордонної служби України.
Згідно наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 № 290-ос від 09.06.2021 року солдата ОСОБА_5 зараховано до списків особового складу вказаної військової частини та призначено на посаду патрульного за рахунок посади інспектора прикордонної служби 2 категорії - водія відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 » відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_4 » ІНФОРМАЦІЯ_2 , при цьому ввірено для службового користування зброю - АКС-74 № НОМЕР_2 .
З моменту видання Указу Президента України №303/2014 від 17.03.2014 року «Про часткову мобілізацію» на території України почав діяти особливий період, який триває до теперішнього часу.
Так, у відповідності до вимог ст. ст. 11, 16, 49, 127, 128 Закону України «Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України», ст.ст. 1, 4 Закону України «Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України», солдат ОСОБА_5 під час проходження строкової військової служби на посаді патрульного за рахунок посади інспектора прикордонної служби 2 категорії - водія відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 » відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_4 » ІНФОРМАЦІЯ_2 , повинен був свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; беззастережно виконувати накази командирів; знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України; виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни; виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою; бути зразком високої культури, скромності й витримки, берегти військову честь, захищати свою й поважати гідність інших людей; поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків та виконувати завдання, пов`язані із захистом Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України.
Так, солдат ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем строкової військової служби та перебуваючи на вищевказаній посаді, діючи умисно, з метою ухилитись від несення обов`язків військової служби та з мотивів небажання переносити труднощі військової служби, через особисту недисциплінованість та несумлінне ставлення до виконання своїх службових обов`язків, отримавши наказ на охорону державного кордону України та перебуваючи в прикордонному наряді « ІНФОРМАЦІЯ_5 » з місцем несення служби НОМЕР_3 прикордонний знак в межах населених пунктів АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 , відповідальності відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 » відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_4 » ІНФОРМАЦІЯ_2 , 17.06.2021 року близько 12:30 год. самовільно залишив місце несення служби вказану охороняєму ділянку державного кордону України із зброєю - АКС-74 № НОМЕР_2 та 60 набоїв 5,45 мм. до нього, без поважних причин та без відповідного дозволу, чим вчинив дезертирство - самовільне залишення місця служби із зброєю з метою ухилитися від військової служби, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.
Крім того, ОСОБА_5 , цього ж дня, після вчинення дезертирства, попрямував до населеного пункту с. Геча Берегівського району Закарпатської області, де цього ж дня близької 2:50 год., перебуваючи на околиці вул. Світлої вказаного населеного пункту, попросив громадянина ОСОБА_6 , відвезти його в с. Бадалово Берегівського району Закарпатської області, на що ОСОБА_6 погодився та на виконання вказаного прохання останні вибули на автомобілі марки «Opel Vectra», д.н.з. НОМЕР_4 , під керуванням ОСОБА_6 , в напрямку с. Бадалово Берегівського району.
Водночас, під час руху в напрямку с. Бадалово Берегівського району знаходячись на задньому правому пасажирському сидінні автомобіля марки «Opel Vectra», д.н.з. НОМЕР_4 , перебуваючи навпроти цвинтаря в с. Геча Берегівського району, ОСОБА_5 попросив ОСОБА_6 змінити маршрут руху керованого ним автомобіля та прослідувати до м. Мукачева Закарпатської області. Почувши категоричну відмову ОСОБА_6 змінювати маршрут руху, приблизно 12:50 год. 17.06.2021 року, з метою незаконного заволодіння автомобілем марки «Opel Vectra», д.н.з. НОМЕР_4 , привів у бойове положення ввірений для службового користування АКС-74 № НОМЕР_2 , дославши патрон в патронник та направивши дуло останнього на ОСОБА_6 наказав останньому зупинити автомобіль та вийти з нього, що ОСОБА_6 було виконано.
Надалі, ОСОБА_6 , виконуючи вимоги ОСОБА_5 , покинув водійське місце автомобіля марки «Opel Vectra», д.н.з. НОМЕР_4 , та відійшов на незначну відстань від останнього, а ОСОБА_5 , в свою чергу, пересівши за кермо вказаного автомобіля, попрямував у напрямку с. Бадалово Берегівського району, чим вчинив незаконне заволодіння транспортним засобом, шляхом погрози застосування насильства небезпечного для життя чи здоров`я потерпілого.
Він же, у невстановленому досудовим розслідуванням місці та невстановлений час але не раніше 12:50 год. 17.06.2021 року, після вчинення незаконного заволодіння автомобілем марки «Opel Vectra», д.н.з. НОМЕР_4 , шляхом погрози застосування насильства небезпечного для життя чи здоров`я ОСОБА_6 , діючи умисно, таємно викрав з бардачку, що знаходиться навпроти переднього пасажирського сидіння вказаного автомобіля грошові кошти в сумі 9 110 грн., що належали ОСОБА_6 , чим вчинив таємне викрадення чужого майна.
Надалі, 17.06.2021 року о 17:16 годин, в порядку вимог ст. 208 КПК України ОСОБА_5 затримано в м. Берегове, по вул. Б.Хмельницького, 86.
Таким чином ОСОБА_5 обвинувачується у кримінальних правопорушеннях за ч. 3 ст. 408 КК України, як самовільне залишення місця служби із зброєю з метою ухилитися від військової служби, вчинене в умовах особливого періоду, ч. 3 ст. 289 КК України, як незаконне заволодіння транспортним засобом, шляхом погрози застосування насильства небезпечного для життя чи здоров`я потерпілого, та за ч. 1 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна.

Ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 19.06.2021 року обрана, а потім ухвалою від 13.08.2021 року відносно ОСОБА_5 продовжено дію запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком до 17.09.2021 року.
Ухвалою Берегівського районного суду від 15.09.2021 року продовжено обвинуваченому ОСОБА_5 , строк тримання під вартою на 60 днів, тобто до 14 листопада 2021 року 13 години з утриманням в умовах гауптвахти ІНФОРМАЦІЯ_6 ( АДРЕСА_3 ). Визначено ОСОБА_5 розмір застави, достатньої для забезпечення виконання ним обов`язків, передбачених КПК України, у 80 (вісімдесяти) розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить190 320 (сто дев`яносто тисяч триста двадцять) гривень.

04.11.2021 року прокурором ОСОБА_3 подано письмове клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 , з утриманням в умовах гауптвахти ІНФОРМАЦІЯ_6 ( АДРЕСА_3 ) строком на 60 діб, із можливістю внесення застави у розмірі вісімдесят прожиткових мінімумів для працездатних осіб. У разі внесення застави просить покласти на ОСОБА_5 наступні обов`язки: прибувати до слідчого, прокурора або суду за кожним їхнім викликом, вимогою та визначеною ними періодичністю; не відлучатися із населеного пункту, в якому проживає - відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 » відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_4 » ІНФОРМАЦІЯ_2 , без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання та місця роботи; утримуватися від спілкування зі свідками у кримінальному провадженні; здати на зберігання слідчому у кримінальному провадженні свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.
Прокурор вважає, що ризики, які існували на момент обрання під час досудового розслідування відносно ОСОБА_5 та на даний час, запобіжного заходу у виді тримання під вартою, продовжують існувати, у зв`язку з цим необхідно продовжити дію останнього.
Однією з підстав для застосування заходу забезпечення кримінального провадження є наявність обґрунтованої підозри щодо вчинення кримінального правопорушення відповідного ступеню тяжкості.
Так, ОСОБА_5 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні злочинів, які відноситься до категорії тяжких та особливо тяжких і за який йому може бути призначено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 12 років з конфіскацією майна або без такої.
Поряд з цим, не втратили своєї актуальності питання можливості переховуватись ОСОБА_5 від суду, незаконного впливу на потерпілого та свідків у кримінальному провадженні, тим самим він може вчинити інше кримінальне правопорушення.
Водночас, як підтвердив сам ОСОБА_5 мотивом вчинення ним самовільного залишення місця служби був факт сварки з дівчиною після якої останній мав бажання покінчити життя самогубством, що вкотре підтверджує наявність ризиків вчинення іншого кримінального правопорушення, в тому числі шляхом самокалічення чи іншим чином затягування процесу судового розгляду, що негативно вплине на стан судового розгляду вказаного провадження.
З метою запобігання вчинити обвинуваченим ОСОБА_5 будь-яку з вищеописаних дій, виникла необхідність у продовженні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, що виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи обвинуваченого ОСОБА_5 ..
Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні підтримав письмове клопотання з підстав викладених у ньому.

Захисник ОСОБА_5 в судовому засіданні вважав, що в клопотанні прокурора слід відмовити, оскільки ризики наведені ним у клопотанні відсутні, так як справа знаходиться на розгляді в суді. Оскільки потерпілий допитаний в суді, незаконно впливати обвинувачений на нього не може, знищити речові докази також не може.
Обвинувачений ОСОБА_5 підтримав позицію свого захисника.

Заслухавши думку учасників судового засідання, суд дійшов до наступних висновків, що клопотання прокурора про необхідність продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Частиною 1 ст. 183 КПК України передбачено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Згідно п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

При судовому розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд враховує вимоги п.п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження прав особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Зокрема при розгляді клопотання суд оцінює підстави для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з урахуванням конкретних обставин справи.

Крім цього, враховуючи практику Європейського суду та положення ч. 1 ст. 178 КПК України, при розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою, суд бере до уваги характер (обставини) і тяжкість злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке, можливо, буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

Суд вважає, що клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу містить посилання на кілька ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, зокрема передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України і посилання на матеріали, що підтверджують ці обставини, а також обґрунтування неможливості запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів. Тобто, кожний конкретний ризик доведений та обґрунтований доказами його існування.

Відповідно до рішення ЄСПЛ у справі «Клішин проти України», наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами. Як зазначено в п. 111-112 Рішення ЄСПЛ «Белеветський проти Росії» - обмеження розгляду клопотання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою лише переліком законодавчих (стандартних) підстав для його застосування без встановлення їх наявності та обґрунтованості до конкретної особи є порушенням п. 4 ст. 5 Конвенції.

Як зазначено в Рішенні ЄСПЛ "Александер Макаров проти Росії" національні органи влади зобов`язані проаналізувати особисті обставини особи докладніше та навести на користь тримання її під вартою конкретні підстави, підкріплені встановленими в судовому засіданні доказами.

Суд, в свою чергу повинен ретельно дослідити наявні докази вказаних ризиків, проаналізувати, дати належну оцінку в кожній конкретній справі. Це узгоджується з позицією Європейського суду з прав людини, який у своєму рішенні у справі «Кобець проти України» зазначив, що «Суд повторює, що відповідно до його прецедентної практики при оцінці доказів він керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом» (також рішення у справі «Авшар проти Туреччини». Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою».

В той же час згідно із практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. Так, у справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26.07.2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Так, ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, що відповідно до ст. 12 КК України, відносяться до категорії проступків, тяжких та особливо тяжких злочинів, при цьому за ч. 3 ст. 289 КК України передбачено покарання у вигляді позбавленні волі до дванадцяти роківз конфіскацію майна.
Отже, з метою уникнення такої відповідальності обвинувачений може переховуватись від суду.

Відповідно до рішення ЄСПЛ за скаргою № 25629/94 від «27» листопада 1997 року по справі «К.Ф. проти Німеччини», п. 57, обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватись арешт, складає суттєву частину гарантії від безпідставного арешту і затримання, закріпленої у статті 5 § 1 (с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин.

Так в ході розгляду клопотання доведений ризик можливості переховування обвинуваченого від суду.

Наведений виклад обставин у відповідності до ч. 3 ст. 199 КПК України свідчить про те, що заявлені ризики не зменшились та виправдовують тримання обвинуваченого ОСОБА_5 під вартою.

Згідно ч. 3 ст. 183 КПК України суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

З урахуванням викладеного, для забезпечення належної процесуальної поведінки суд вважає, що обраний щодо ОСОБА_5 19.06.2021 року слідчим суддею Ужгородського міськрайонного суду запобіжний захід у виді тримання під вартою, та продовжений 15.09.2021 року, слід продовжити на 60 днів тобто до 03 січня 2022 року з утриманням в умовах гауптвахти ІНФОРМАЦІЯ_6 ( АДРЕСА_3 ) із можливістю внесення застави у розмірі 80 (вісімдесяти) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить190 320 (сто дев`яносто тисяч триста двадцять) гривень оскільки суд оцінює суспільну небезпечність кримінальних правопорушень, які йому інкримінуються.

При цьому, суд вважає, що в разі внесення обвинуваченим застави, на нього слід покласти обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме: прибувати до суду за кожним його викликом, вимогою та визначеною ним періодичністю; не відлучатися із населеного пункту, в якому тимчасово проживає - відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 » відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_4 » ІНФОРМАЦІЯ_7 , без дозволу суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання та місця роботи; утримуватися від спілкування зі свідками у кримінальному провадженні; здати на зберігання слідчому у кримінальному провадженні свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Відповідно до ч. 2 ст. 392 КПК України ухвала суду про продовження строку тримання під вартою, постановлена під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, підлягає апеляційному оскарженню в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Керуючись ч. 1 ст. 177, ст. 197, ст. 199, ст. 363, ст.ст. 371, 372 КПК України,

ухвалив:
Клопотання прокурора задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_4 , громадянину України, строк тримання під вартою на 60 днів, тобто до 03 січня 2022 року 14 години з утриманням в умовах гауптвахти ІНФОРМАЦІЯ_6 ( АДРЕСА_3 ).
Визначити ОСОБА_5 розмір застави, достатньої для забезпечення виконання ним обов`язків, передбачених КПК України, у 80 (вісімдесяти) розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить190 320 (сто дев`яносто тисяч триста двадцять) гривень.

Обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у визначеному розмірі. У разі внесення застави у визначеному розмірі ОСОБА_5 повинен бути звільнений з-під варти. З моменту звільнення ОСОБА_5 з-під варти внаслідок внесення застави, він та заставодавець зобов`язані виконувати покладені на них обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

У разі звільнення ОСОБА_5 з-під варти внаслідок внесення застави покласти на нього наступні обов`язки: 1) прибувати до суду за кожним його викликом, вимогою та визначеною ним періодичністю; 2) не відлучатися із населеного пункту, в якому тимчасово проживає - відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 » відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_4 » ІНФОРМАЦІЯ_7 , без дозволу суду; 3) повідомляти суд про зміну свого місця проживання та місця роботи; 4) утримуватися від спілкування зі свідками у кримінальному провадженні; 5) здати на зберігання слідчому у кримінальному провадженні свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Копію ухвали вручити обвинуваченому, прокурору та направити уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення.

Суддя Лайош ГАЛ