ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05.11.2021 Справа №607/13405/21

Номер провадження 1-кп/607/1581/2021

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі с/з ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Тернополі матеріали кримінального провадження №0000874 від 25 червня 2021 року про обвинувачення:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Тернопіль, громадянина України, одруженого, із середньо - спеціальною освітою, працює в ТОВ «Альтфатер Тернопіль» працівником, зареєстрованого та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ст. 126-1 КК України,

за участю учасників судового провадження: прокурора Тернопільської окружної прокуратури ОСОБА_4 , потерпілого ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_3 , захисника-адвоката ОСОБА_6 ,-

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до ст. 28 Конституції України, кожен має право на повагу до його гідності. Ніхто не може бути підданий катуванню, жорстокому, нелюдському або такому, що принижує його гідність, поводженню чи покаранню.
Згідно з п.п.3, 14 ч.1 ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству» від 07 грудня 2017 року №2229-VIIІ домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.
Обвинувачений ОСОБА_3 протягом 2021 року, в останнє 25 червня 2021 року умисно, систематично вчиняв психологічне та фізичне насильство щодо сина ОСОБА_5 , що призводило до психологічних та фізичних страждань та погіршення якості життя останнього за наступних обставин:
На момент скоєння кримінального правопорушення, ОСОБА_3 проживав за адресою АДРЕСА_1 разом із сином ОСОБА_5 , з яким він пов`язаний спільним побутом, має взаємні права та обов`язки, перебував у сімейних відносинах.
11 березня 2021 року згідно постанови Тернопільського міськрайонного суду №607/4284/21 від 11 березня 2021 року, ОСОБА_3 було визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а саме 15 лютого 2021 року близько 19 год. 16 хв. ОСОБА_3 перебуваючи за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив відносного свого сина ОСОБА_5 домашнє насильство, а саме умисні дії психологічного та фізичного характеру, що полягали у висловлювані в його сторону нецензурними словами, штовханням.
Так, згідно постанови Тернопільського міськрайонного суду №607/7046/21 від 02 червня 2021 року ОСОБА_3 було визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а саме 20 квітня 2021 року близько 21 год. 00 хв., перебуваючи за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив відносно свого сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 домашнє насильство психологічного та фізичного характеру в ході якого ображав його нецензурною лексикою, погрожував фізичною розправою.
25 червня 2021 року близько 16 год. 00 хв. ОСОБА_3 перебуваючи в приміщенні квартири АДРЕСА_2 вчинив домашнє насильство відносно свого сина ОСОБА_5 , а саме умисні дії психологічно характеру, що полягали у висловлюванні до нього нецензурною лайкою та погрозах фізичною розправою.
Отже, скоєними ОСОБА_3 за вищевказаних обставин систематичними діями, що полягають у вчиненні ним фізичного, психологічного насильства щодо ОСОБА_5 , який є його сином та з яким він перебуває у сімейних відносинах, останньому було спричинено фізичних та психологічних страждань, що завдали шкоди його психічному здоров`ю, призвели до його емоційної залежності та погіршення якості життя.
Конвенція Ради Європи про запобігання насильству стосовно жінок і домашньому насильству та боротьбу з цими явищами (CETS №210) Стамбул, 11 травня 2011 рік (далі Стамбульська конвенція), п. b ст. 3 встановлює, що «домашнє насильство» означає всі акти фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, які відбуваються в лоні сім`ї чи в межах місця проживання або між колишніми чи теперішніми подружжями або партнерами, незалежно від того, чи проживає правопорушник у тому самому місці, що й жертва, чи ні або незалежно від того, чи проживав правопорушник у тому самому місці, що й жертва, чи ні; також, згідно ст. 35 Стамбульської конвенції, Україна як держава учасник, вжила необхідних законодавчих заходів для забезпечення того, щоб умисну поведінку, яка полягає у вчиненні актів фізичного насильства проти іншої особи, було криміналізовано, а саме здійснено криміналізацію систематичного домашнього насильства.
Будучи неодноразово притягнутим до адміністративної відповідальності за вчинення своїх умисних протиправних дій спрямованих на вчинення домашнього насильства, ОСОБА_3 належних для себе висновків не зробив, та продовжив чинити домашнє насильство відносно свого сина ОСОБА_5 .
Таким чином, ОСОБА_3 протягом 2021 року, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки у виді заподіяння психологічних страждань потерпілому і бажаючи їх настання, умисно систематично вчиняв психологічне насильство (образи) стосовно свого сина ОСОБА_5 , з яким спільно проживає, що призвело до його психологічних страждань - зростання емоційної напруженості, підвищення рівня тривоги, почуття образи та погіршення якості життя.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину, передбаченого ст. 126-1 КК України, визнав повністю та підтвердив зазначені в обвинувальному акті обставини їх вчинення, вказавши, що ним вчинялося домашнє насильство відносно сина ОСОБА_5 через вживання алкоголю. У вчиненому обвинувачений ОСОБА_3 щиро розкаявся та просить його суворо не карати.

Крім власного визнання вини, винуватість ОСОБА_3 у вчиненні злочину, передбаченого ст. 126- 1 КК України, доводиться наступними оголошеними, дослідженими та проаналізованими під час судового розгляду документами та показаннями потерпілого.
Допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_5 суду показав, що раніше проживав разом з батьком за адресою: АДРЕСА_1 . Останній зловживав алкоголем і вчиняв відносно нього домашнє насильство психологічного та фізичного характеру в ході якого ображає його нецензурною лайкою, погрожував фізичною розправою, штовхав. На даний час вони з батьком примирилися, конфліктів в подальшому між ними не відбувається, тому претензій до ОСОБА_3 він не має.
Витягом з ЄРДР у кримінальному провадженні №0000874 від 25 червня 2021 року, згідно якого 25 червня 2021 року в Тернопільський РУП ГУНП в Тернопілсьькій області надійшла заява від ОСОБА_5 , жителя АДРЕСА_1 про те, що його батько ОСОБА_3 умисно систематично вчиняє фізичне та психологічне насильство щодо нього, з яким він проживає, що призводить до психологічних страждань, розладів здоров`я та погіршення якості життя.
Рапортом інспектора чергового Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_7 від 25 червня 2021 року, щодо повідомлення на лінію «102» ОСОБА_5 .
Письмовою заявою ОСОБА_5 від 25 червня 2021 року, в якій він просить притягнути до кримінальної відповідальності його батька ОСОБА_3 , який 25 червня 2021 року близько 16 год. 00 хв. безпідставно вчинив сімейну сварку, висловлювався нецензурними словами, штовхав його, принижував, погрожував фізичною розправою.
Відповідно до постанов Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 02 червня 2021 року, 11 березня 2021 року ОСОБА_3 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення відносно сина ОСОБА_5 домашнього насильства, психологічного та фізичного характеру, за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу.
Відповіддю Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області від 14 липня 2021 року № 9142, в якій вказано про те, що 26 червня 2020 року, 25 червня 2021 року, 21 квітня 2021 року, 15 лютого 2021 року зареєстровано повідомлення ОСОБА_5 про те, що його батько ОСОБА_3 перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння вчиняє домашнє насильство.
Електронним рапортом інспектора чергового Тернопільського ВП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_7 від 26 червня 2020 року, зі змісту якого вбачається, що зареєстровано заяву ОСОБА_5 про те, що його батько ОСОБА_3 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, вчиняє домашнє насильство.
Відповіддю УП ГУНП в Тернопільській області від 20 липня 2021 року №9377 про те, що працівниками СПДН Тернопільського РУП протягом 2021 року, за вчинення домашнього насильства відносно свого сина на громадянина ОСОБА_3 складено три адміністративних протоколи, саме: ВАБ 613779 від 15 лютого 2021 року; ВАБ 520594 від 19 лютого 2021 року; ВАБ 520908 від 20 квітня 2021 року.
Таким чином, суд всебічно, повно і неупереджено дослідивши всі обставини злочину, керуючись законом, оцінивши кожен доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, приходить до переконання про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні злочину та вважає, що органами досудового розслідування його дії кваліфіковано вірно за ст. 126-1 КК України, як домашнє насильство, тобто умисне систематичне вчинення психологічного насильства щодо особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах, що призводить до психологічних страждань, погіршення якості життя потерпілої особи.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд, відповідно до вимог ст.ст. 50, 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який, згідно ст. 12 КК України, відносяться до нетяжкого злочину, особу винного, зокрема те, що він, вперше притягається до кримінальної відповідальності, працює, конкретні обставини справи. До обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 суд відносить визнання ним своєї вини та щире каяття. Обставини, які б обтяжували покарання обвинуваченого ОСОБА_3 - відсутні.

Підстав для застосування ст. 69 КК України, суд не вбачає.

Аналізуючи вищенаведене, суд приходить до переконання, що з метою виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_3 йому слід призначити покарання в межах санкції статті обвинувачення у виді обмеження волі, із застосуванням ст.75 КК України, звільнивши його від відбування покарання з випробуванням.

Приймаючи рішення про звільнення обвинуваченого ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, з встановленням йому іспитового строку, у порядку визначеному ст. 75 КК України, суд взяв до уваги те, що обвинувачений повністю визнав свою вину, щиро розкаявся у вчиненому, із врахуванням його характеризуючих даних, ступеня тяжкості вчиненого злочину та думки потерпілого.

Вищевказане покарання суд вважає необхідним та достатнім для досягнення мети не лише кари за вчинене обвинуваченого ОСОБА_3 , а й буде слугувати для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів як обвинуваченим так і іншими особами.

Водночас, суд вважає, що з метою забезпечення належної поведінки обвинуваченого ОСОБА_3 , в період дії іспитового строку, на нього слід покласти обов`язки, передбачені п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ст. 126-1 КК України та призначити йому покарання за цією статтею у виді 1 (одного) року обмеження волі.

Відповідно до ст.75 КК України, звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, встановивши йому 1 (один) рік іспитового строку.

Зобов`язати ОСОБА_3 , відповідно до вимог п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України, в період дії іспитового строку, періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Вирок може бути оскаржений до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області, шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок, якщо інше не передбачено КПК України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Головуючий суддяОСОБА_1