Справа №297/2316/19
УХВАЛА
про застосування запобіжного заходу
у вигляді тримання під вартою

23 лютого 2022 року м. Берегове

Берегівський районний суд Закарпатської області в складі: головуючого судді ФЕЙІР ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , з участю прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Берегове клопотання прокурора Берегівської окружної прокуратури ОСОБА_6 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000913 від 24 литопада 2018 року відносно:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Берегове, мешканця АДРЕСА_1 , не одруженого, без освіти, не працюючого, зі слів раніше судимого, громадянина України,

обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,-
встановив:
В провадженні Берегівського районного суду Закарпатської області знаходиться кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000913 від 24 листопада 2018 року відносно ОСОБА_5 обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.
Так, органом досудового розслідування ОСОБА_5 обвинувачується в тому, що21.11.2018 близько 23:00 години, за попередньою змовою з невстановленою особою, діючи умисно, з корисливих мотивів та з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, перебуваючи біля АЗС «САНОЙЛ», що по вул. Головній, 1А в с. Яноші Берегівського району, застосувавши фізичне насильство до ОСОБА_7 , наніс йому удар кулаком правої руки в область обличчя, заподіявши останньому тілесне ушкодження, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, та після того як невстановлена слідством особа повалила ОСОБА_7 на землю та утримувала його в лежачому положенні, відкрито заволодів мобільним телефоном останнього марки «SAMSUNG SM-J320H», вартістю 1 815.00 грн. та грошовими коштами в сумі 1 700 грн., які знаходилися в кишені його куртки, після чого, з викраденим майном та коштами зникли з місця вчинення злочину, чим завдали потерпілому ОСОБА_7 матеріальну шкоду на загальну суму 3 515 грн..

Так, дії обвинуваченого ОСОБА_5 органом досудового розслідування кваліфіковано за ч. 2 ст. 186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинений за попередньою змовою групою осіб.
Через канцелярію суду надійшло клопотання прокурора Берегівської окружної прокуратури ОСОБА_6 про обрання відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів без визначення розміру застави, мотивоване тим, що ухвалою Берегівського районного суду Закарпатської області №297/1090/17від 29 грудня 2021 року відносно ОСОБА_5 було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за№0000853 від 29 грудня 2016 року, строк дії якого спливає 24 лютого 2022 року. Разом з тим, обвинувальний акт в даному кримінальному провадженні повернуто прокурору. У зв`язку із тим, що на даний час судовий розгляд кримінального провадження не розпочато і не завершено, відносно ОСОБА_5 необхідно обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в даному кримінальному провадженні.

Так, кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_5 має високий ступінь суспільної небезпеки, зумовлений наслідками не лише для конкретної особи, а й для суспільства в цілому, а також суспільний інтерес, оскільки вказаний злочин направлений не тільки проти власності, а й проти життя і здоров`я особи.

З огляду на вищевикладене, з урахуванням того, що обвинувачений ОСОБА_5 ухилився від суду, на жодне засідання не прибув, також може незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, та з урахуванням тяжкості кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 4 до 6 років, що є тяжким злочином, а також враховуючи, що менш суворі запобіжні заходи будуть недостатні для запобігання вищевказаним ризикам прокурор вважає, що виникла необхідність у обранні відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Так, прокурором на підставі зібраних матеріалів кримінального провадження враховано вагомість наявних доказів вчинення ОСОБА_5 злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, а також враховано те, що у нього відсутні міцні соціальні зв`язки, останній не має постійного місця роботи, а також тяжкість покарання, що йому загрожує у разі визнання його винним у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення.

При цьому, менш суворі запобіжні заходи, у тому числі і домашній арешт, не зможуть забезпечити уникнення ризиків, передбачених п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України та виконання покладених на обвинуваченого обов`язків.

А тому, прокурор просить обрати відносно обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою стоком на 60 днів без визначення розміру застави (а.с. 122-134).
В підготовчому судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 клопотання про обрання відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підтримав, з підстав зазначених в клопотанні та пояснив, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі від 4 до 6 років, і такий, відповідно до ст. 12 КК України, є тяжким злочином. Разом з тим, в ході судового розгляду кримінального провадження встановлено наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України. Зокрема, існує ризик, що обвинувачений ОСОБА_5 може і надалі переховуватися від суду, з метою уникнення від кримінальної відповідальності, оскільки такий згідно ухвали суду перебував у розшуку. Крім того, підозрюваний може незаконно впливати на потерпілого та свідків кримінального правопорушеня, з метою зміни їх показів. Разом з тим, менш суворі запобіжні заходи не достатні для запобігання встановленим ризикам. Просив клопотання задоволити, застосувати відносно обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів без визначення розміру застави.
Обвинувачений ОСОБА_5 заперечив проти застосування відносно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою оскільки запевняє, що не ухилятиметься від суду та вчасно з`являтиметься в судові засідання.
Захисник ОСОБА_4 вважав обрання його підзахисному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою безпідставним та занадто суворим запобіжним заходом, а тому посив застосувати відносно нього запобіжний захід у виді домашнього арешту.
Потерпілий ОСОБА_7 в підготовче судове засідання не з`явився, про причини своєї неявки суд не повідомив, заяв про відкладення підготовчого судового засідання від нього не надходило.
Заслухавши думку сторін кримінального провадження з приводу обрання обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, перевіривши матеріали клопотання та матеріали кримінального провадження, суд приходить до наступного.
Так, ухвалою Берегівського районного суду Закарпатської області №297/1090/17 від 29 грудня 2021 року відносно ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за№0000853 від 29 грудня 2016 року, строк дії якого спливаєо 23 год. 06 хв. 24 лютого 2022 року (а.с. 129-134).

Ухвалою Берегівського рійонного суду Закарпатської області від 29 грудня 2021 року обвнувальний акт відносно ОСОБА_5 в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за№0000853 від 29 грудня 2016 року повернуто прокурору (а.с. 125-128).

Відповідно до ч. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини основоположних свобод, ратифікованої Законом №475/97-ВР від 17.07.97,кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом
Частиною другою статті 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та порядку, встановлених законом.
Згідно ч. 3 ст. 315 КПК України, під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу.
Відповідно до ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання, зокрема, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується (частина 1).
Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом (частина 2).
Згідно ч. 1 ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; 12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.
Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу, суд зобов`язаний встановити чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
При вирішенні клопотання про обрання обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд враховує, що такий обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, санкція якого передбачає покарання у виді позбавленням волі на строк від чотирьох до шести років, який згідно ст. 12 КК України, відноситься тяжких злочинів, а також враховує тяжкість покарання, що йому загрожує.
Відповідно до рішення ЄСПЛ у справі Клоот проти Бельгії (Cloot v. Belgium, § 40) серйозність обвинувачення може служити для суду підставою для постановлення рішення про поміщення та утримання підозрюваного під вартою з метою запобігання спробі вчинення подальших порушень. Однак необхідно, щоб небезпека була явною, а запобіжний захід необхідний в світлі обставин справи і, зокрема, біографії та характеристики особи, про яку йдеться.
Згідно ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу (частина 1).
Відповідно до п. 4 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
В ході судового розгляду клопотання про обрання відносно обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляду тримання під вартою, встановлено наявність ризиків, передбачених п. 1 та п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Так, суд вважає, що існує ризик, що ОСОБА_5 , перебуваючи на волі, може знову переховуватися від суду, усвідомлюючи тяжкість та невідворотність покарання за вчинення інкримінованого йому злочину, оскільки такий обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення на строк від чотирьох до шести років.Разом з тим, суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_5 ухилявся від явки до суду, у зв`язку з чим, ухвалою Берегівського районного суду Закарпатської області від 24 березня 2020 року останнього було оголошено в розшук, а судове кримінальне провадження відносно нього було зупинено до його розшуку(а.с. 87-89, 95-96). Крім того, суд враховує, що ОСОБА_5 є неодруженим, постійного місця роботи та міцних соціальних зв`язків не має.
Крім того, суд вважає, що існує ризик, що обвинувачений ОСОБА_5 , перебуваючи на волі, може незаконно впливати на потерпілого, а також свідків в даному кримінальному провадженні, шляхом погрози чи тиску, з метою зміни їх показів в ході судового розгляду кримінального провадження, оскільки останній обвинувачується у вчиненні злочину із застосування насильства.
Так, на думку суду, в судовому засіданні, стороною обвинувачення доведено наявність ризиків, передбачених п 1 та п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Також, суд враховує, що наявність вищевказаних ризиків було встановлено також і ухвалою Берегівського районного суду Закарпатської області №297/1090/17 від 29 грудня 2021 року, якою відносно ОСОБА_5 в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за№0000853 від 29 грудня 2016 року, було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою (а.с. 129-134).
Як встановлено в ході судового розгляду клопотання, вказані ризики не зменшились та продовжують існувати.
Згідно ч. 5 ст. 9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
Так, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював (у справі Фокс, Кембелл і Гартлі проти Сполученого Королівства, Феррарі-Браво проти Італії, Мюррей проти Сполученого Королівства), що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.
Таким чином, на думку суду, у даному випадку наявні реальні ознаки суспільного інтересу, який, не зважаючи на презумпцію невинуватості,з врахуванням встановлених обставин, переважає принцип поваги до особистої свободи обвинуваченого.

Враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_5 , тяжкість покарання, що йому загрожує, у разі визнання його винним у вчиненні злочину, а також те, що останній може переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілого та свідків кримінального провадження, а також враховуючи те, що менш суворі запобіжні заходи недостатні для запобігання вищевказаним ризикам, з метою забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, суд вважає клопотання прокурора про обрання обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, доведеним, таким, що підлягає задоволенню.
Разом з тим, підстав для застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, як просила сторона захисту, суд не вбачає, оскільки застосування більш м`якого запобіжного заходу буде недостатнім для запобігання вищевказаним ризикам, встановленим в ході судового розгляду кримінального провадження.
Крім того, відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених ч. 4 цієї статті.
Згідно п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.
При цьому, суд вважає, що оскільки ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, тобто у відкритому викраденні чужого майна (грабежі), поєднаному з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, який, відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до тяжких злочинів, тобто у вчиненні злочину, пов`язаного із застосуванням насильства, а тому вважає застосувати відносно останнього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України, без визначення розміру застави.
Відповідно до ч. 1 ст. 197 КПК України строк дії ухвали суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів
Разом з тим, згідно ч. 4 ст. 197 КПК України, суд зобов`язаний визначити в ухвалі про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою дату її закінчення в межах строку, передбаченого цим Кодексом.
Відповідно до ч. 1 ст. 205 КПК України, ухвала суду щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Керуючись ст. ст. 176-178, ст. 182, 183, 194, 196, 197, 314 КПК України, суд,-
ухвалив:
Клопотання прокурора Берегівської окружної прокуратури ОСОБА_6 про обрання обвинуваченому ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 186 КК України запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000913 від 24 листопада 2018 року, задоволити.
Обрати відносно обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, терміном на 60 (шістдесят) днів, який обчислювати з моменту взяття його під варту по даному кримінальному провадженню.
Строк дії ухвали закінчується о 15:00 годині 23 квітня 2022 року
Ухвала суду щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Копію ухвали вручити прокурору, захиснику та обвинуваченому, а також надіслати начальнику відділу ДУ "Закарпатська УВП №9" та начальнику Берегівського РВП ГУНП України в Закарпатській області для відому та виконання.
Ухвала протягом 7 діб з дня її проголошення може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду.

Суддя ОСОБА_8