Єдиний унікальний номер № 285/6920/21
Провадження № 1-кп/0285/126/22
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 січня 2022 року м. Новоград-Волинський
Новоград-Волинський міськрайонний суд Житомирської області
в складі: головуючого-судді ОСОБА_1 ,
за секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні у залі суду у м. Новограді-Волинському кримінальне провадження № 285/6920/21 0000740) по обвинуваченню
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, раніше судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України,
встановив:
Прокурор заявила клопотання про продовження строку тримання під вартою на два місяці обвинуваченому, оскільки даний строк закінчується, а розгляд кримінального провадження триває та існують ризики, які встановлені при обранні запобіжного заходу.
Захисник та обвинувачений заперечили проти продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки клопотання прокурора не підтверджено жодним належним та допустимим доказом. Захисник подав клопотання про зміну запобіжного заходу на цілодобовий домашній арешт. Також просив визначити альтернативний запобіжний захід у вигляді застави у розмірі 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Вислухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд приходить до наступного висновку.
Згідно ухвали Житомирського апеляційного суду від 18.11.2021 року строк тримання під вартою ОСОБА_4 закінчується 11.01.2022 року.
ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України, віднесено до категорії тяжких злочинів та передбачає покарання у виді позбавленням волі на строк від 4 до 6 років позбавлення волі.
Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.
Крім того, слід зазначити, що у розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшують ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. Так, у справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року Європейським судом з прав людини зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.
Суд бере до уваги, що розгляд справи не розпочався, не допитана потерпіла та свідки, тому існує ризик впливу на них обвинуваченим, обвинувачений може переховуватися від суду, суспільну небезпечність вчинення кримінальних правопорушень. Також судом враховано, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину під час перебування під домашнім арештом, тому обгрунтованим є ризик, що обвинувачений може вчинити повторний злочин. Суду не надано доказів наявності у обвинуваченого хвороб, які унеможливлюють тримання його під вартою.
Твердження захисту про безпідставність продовження строку тримання обвинуваченого під вартою у зв`язку з недоведеністю ризиків, а також посилання на заміну запобіжного заходу на більш м`який, суд вважає необґрунтованими.
Підстав змінити запобіжний захід обвинуваченому на запобіжний захід, який не пов`язаний з триманням під вартою на час розгляду кримінального провадження відсутні. Ризики, які зазначені в клопотанні існують і залишаються актуальними та вони виключають можливість зміни його на більш м`який.
Доводи захисника про недоведеність наявності ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України, суд вважає безпідставними, оскільки захисником не наведено доказів щодо зменшення ризиків, які існували під час постановлення Житомирським апеляційним судом ухвали про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно обвинуваченого.
Суд звертає увагу, що стан здоров`я, майновий стан, міцність соціальних зв`язків обвинуваченого не змінилися з часу обрання запобіжного заходу, що свідчить про відсутність зменшення ризиків в цій частині.
Відтак клопотання прокурора підлягає задоволенню, а підстав для задоволення клопотання захисника про зміну запобіжного заходу у виді домашнього арешту в судовому засіданні не встановлено.

Також, задовольняючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя вважає за необхідне визначити підозрюваному розмір застави, виходячи з тяжкості злочину, що інкримінується обвинуваченому та виходячи з його матеріального, сімейного стану у розмірі 30 прожиткових мінімумів для працюючих осіб, що забезпечить виконання обвинуваченим ОСОБА_4 передбачених законом обов`язків під час розгляду кримінального провадження.

Керуючись ст.ст. 27, 107, 177-178, 369, 371, 372, 314-316 КПК України, суд

постановив:
У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу відмовити.
Продовжити дію раніше обраного обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,запобіжного заходу у виді тримання під вартою на строк 60 днів до 04 березня 2022 року включно.
Одночасно визначити запобіжний захід у вигляді застави для забезпечення виконання обов`язків, визначених КПК України.

Розмір застави визначити у межах 30 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що відповідно становить 74 430 грн.

Обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою протягом дії ухвали.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави обвинувачений вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Роз`яснити заставодавцю обов`язок із забезпечення належної поведінки підозрюваного, обвинуваченого та його явки за викликом, а також наслідки, передбачені ч. 8-11 ст. 182 КПК України.

Ухвала може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду протягом п`яти діб з моменту проголошення.

Суддя ОСОБА_1