Справа № 362/4550/21
Провадження № 1-кп/362/640/21
ВИРОК
24.09.2021 м. Васильків
Васильківський міськрайонний суд Київської області в складі:
головуючої - судді ОСОБА_1 ,
з участю прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
потерпілого ОСОБА_6 ,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України,
В період часу з 13 год. 00 хв. 01.03.2021 по 07 год. 40 хв. 02.03.2021, точного часу не встановлено, ОСОБА_4 разом з матір`ю ОСОБА_7 перебував у приміщенні будинку за адресою: АДРЕСА_1 .
Під час розмови між ОСОБА_4 та ОСОБА_7 на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, пов`язаних з побутовими питаннями, відбувся конфлікт, під час якого у ОСОБА_4 раптово виник злочинний протиправний умисел, направлений на умисне вбивство ОСОБА_7 шляхом нанесення останній численних ударів по голові та тілу із прикладенням сили невстановленим досудовим розслідуванням предметом.
Відразу після цього, реалізовуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 , керуючись мотивом сварки, що ґрунтувалася на раптово виниклих особистих неприязних стосунках з матір`ю, з метою заподіяння смерті останній, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, тримаючи в своїх руках невстановлений досудовим розслідуванням предмет, наніс ОСОБА_7 численні удари по голові та тілу із прикладенням сили, спричинивши їй, відповідно до висновку судово-медичного експерта, тілесні ушкодження у вигляді перелому кісток носа з ознакою кровотечі та аспірацією дихальних шляхів кров`ю, множинних забійних ран волосистої частини голови, рани під лівим оком, рани над правим оком, рани біля зовнішнього кута правого ока, переломів ребер ліворуч та множинних синців по всьому тілу, які призвели до смерті ОСОБА_7 на місці події внаслідок механічної асфіксії від перекриття дихальних шляхів кров`ю при кровотечі з перелому кісток носа.
Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні свою вину визнав повністю, пояснив, що 01.03.2021 батько пішов на роботу, а він зранку перебував вдома разом з матір`ю. Після обіду з останньою в нього виник конфлікт, вони тривалий час сварилися, а потім він почав бити її в голову кулаками, оскільки хотів вбити. Мати спочатку захищалася, а потім впала, і він вдарив її качалкою, яку згодом вкинув в каналізацію, по голові, по тілу, можливо, наносив удари й ногою. Наніс приблизно 20 ударів по обличчю, перестав бити, коли зрозумів, що вона померла, оскільки не подавала ознак життя, хоча дихання й не перевіряв. Після вбивства пив алкогольні напої, помив підлогу та спалив свої речі. Зранку наступного дня 02.03.2021 викинув матір в каналізацію. О 5 годині ранку повернувся з роботи батько та викликав поліцію. У вчиненому кається.
Потерпілий ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснив, що ОСОБА_4 2 роки назад звільнився з роботи, почав пити, через це почались конфлікти. Через те, що останній нічого не робить, дружина постійно з ним сварилась. Він, ОСОБА_6 , будучи на роботі, 01.03.2021 близько 13-14 годин дзвонив дружині, говорив з нею. Близько 19 год. йому зателефонував сусід, повідомив, що потрібно заспокоїти сина. Він подзвонив дружині, однак вона не взяла трубку. Коли приїхав додому, ОСОБА_8 в стані алкогольного сп`яніння чекав його біля хвіртки. Він, ОСОБА_6 , пішов у хату, побачив вибите скло в дверях. Син спочатку зайшов з ним до хати, а потім розвернувся і пішов з дому. Він, ОСОБА_6 , пішов до невістки, однак та сказала, що в неї його дружини немає, вони вдвох пішли за хату, там побачили сліди волочіння по снігу. Тоді він все зрозумів і викликав поліцію. Просив призначити мінімальне покарання, передбачене ч. 1 ст. 115 КК України.
На підтвердження винуватості ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, стороною обвинувачення надано докази, які досліджено судом:
- рапорт інспектора СРПП № 4 СПД № 1 (смт. Калинівка) Фастівського РУП ГУНП в Київській області, з якого вбачається, що 02.03.2021 о 9:30 надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що 02.03.2021 о 09:29 ОСОБА_9 повідомила, що за адресою: АДРЕСА_1 , родич по чоловіку, ОСОБА_4 , на її думку вбив свою матір ОСОБА_7 , оскільки на подвір`ї є сліди крові і сліди того, що тіло волочили до каналізаційного люку, де плаває щось схоже на тіло. Виїздом СОГ на місце події встановлено, що за вказаною адресою на трав`яному покритті та снігу виявлено сліди волочіння бурого кольору, схожі на кров, що ведуть до вигрібної ями, яка розташована на території подвір`я, в якій виявлено труп ОСОБА_7 ;
- протокол огляду місця події від 02.03.2021 з фототаблицею до нього, відповідно до якого в ході огляду домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 на асфальтованій доріжці від входу № 1 у напрямку входу № 2 виявлено слід волочіння довжиною близько 36 м, що повертає на лівому розі та частково продовжується стежкою до саду та веде у передній (зі сторони вулиці) правий край прибудинкової території, де розташовано колектор. Вказаний слід волочіння має сліди бурого кольору, зовні схожий на кров. В колекторі у воді виявлено жіночий труп, що плаває боком. Після підняття на поверхню встановлено жіночий труп ОСОБА_7 . Перед входом на територію домоволодіння виявлено лінійні сліди у формі крапель речовини бурого кольору, зовні схожої на кров. Ліворуч від входу № 1 до приміщення будинку виявлено та вилучено дерев`яну ручку від швабри із пластиковим наконечником та слідами речовини бурого кольору. Прямо від входу розташовано тумбу, на якій виявлено та вилучено сім уламків скла декоративного коричневого кольору різної форми та розмірів із слідами речовини бурого кольору, зовні схожої на кров. Ліворуч від тумби знаходиться частина плінтуса з полімерного матеріалу білого кольору із слідами речовини бурого кольору, зовні схожої на кров. Праворуч від входу до приміщення кімнати розташовано одностворчаті декоративні дерев`яні двері із дев`ятьма склами прямокутної форми, центральне з яких має пошкодження у вигляді розбиття та відсутності частини скла аналогічного, вилученим уламкам з приміщення № 2. Ліворуч від входу до приміщення № 3 розташовано тумбу та підвісне дзеркало, на яких виявлено плями речовини бурого кольору, зовні схожі на кров. Далі по ходу руху розташовано два металопластикових вікна, на яких виявлено численні сліди РБК у вигляді плям, на підлозі розташовано кросівки білого кольору із слідами речовини бурого кольору, зовні схожої на кров. На підлозі приміщення № 4 виявлено сліди замивання речовини бурого кольору, зовні схожої на кров. На стелі приміщення виявлені численні сліди у формі крапель речовини бурого кольору, зовні схожої на кров. Праворуч від входу до приміщення № 6 розташовано металеву ванну, на одному з кутів якої знаходиться низ швабри у вигляді тряпчаних шнурків та пластикового скріплювача. На дерев`яній дверній коробці входу до приміщення № 8 виявлено сліди речовини бурого кольору, зовні схожої на кров у формі крапель. Під час огляду місця, де розпалюють багаття на прибудинковій території, серед залишків продуктів горіння виявлено та вилучено фрагменти одягу тряпчаного із слідами речовини бурого кольору та слідами від термічної дії високих температур;
- протокол медичного огляду для встановлення факту вживання психоактивної речовини та стану сп`яніння від 02.03.2021, відповідно до якого вміст алкоголю у видихуваному ОСОБА_4 повітрі становить 0,40 ‰;
- висновок експерта № 103 від 02.03.2021, відповідно до якого при судово-медичний експертизі трупа ОСОБА_7 виявлено тілесні ушкодження: перелом кісток носа з ознакою кровотечі та аспірацією дихальних шляхів кров`ю, множинні забійні рани волосистої частини голови, рани під лівим оком та над правим оком, рана біля зовнішнього кута правого ока, переломи ребер ліворуч, множинні синці по всьому тілу. Смерть ОСОБА_7 настала від механічної асфіксії внаслідок перекриття дихальних шляхів кров`ю при кровотечі з перелому кісток носа, що підтверджується характерними ознаками виявленими під час розтину та даними судово-гістологічного дослідження. Описані вище ушкодження виникли внаслідок дії тупого предмету (предметів) з обмеженою поверхнею контакту, який має ребро, що підтверджується даними судово-медико-криміналістичного дослідження;
- протокол огляду трупа від 03.03.2021, відповідно до якого під час огляду вилучено зразок крові та зрізи нігтьових пластин з обох рук ОСОБА_7 ;
- протоколи отримання зразків для експертизи від 02.03.2021;
- висновок судово-психіатричного експерта № 163 від 31.03.2021, проведеної відділенням амбулаторних судово-психіатричних експертиз КНП КОР «ОПНМО», відповідно до якого в рамках амбулаторної судово-психіатричної експертизи відповісти на питання, поставлені перед експертами, не виявляється можливим. Для визначення психічного стану ОСОБА_4 в період інкримінованих йому діянь і в даний час, а також для визначення його здатності усвідомлювати свої дії та керувати ними необхідно спостереження за підекспертним в умовах психіатричного стаціонару (проведення стаціонарної судово-психіатричної експертизи);
- висновок експерта № СЕ-19/111-21/137979-БД від 14.05.2021 з таблицею та ілюстративною таблицею до нього, відповідно до якого встановлено генетичні ознаки (ДНК-профіль) зразка крові ОСОБА_7 (об`єкт №1);
- висновок судово-психіатричної експертизи № 88 від 20.07.2021, проведеної Київським міським центром судово-психіатричної експертизи, відповідно до якого у ОСОБА_4 немає індивідуально-психологічних особливостей, які виходять за межі норми та суттєво вплинули на його поведінку у період правопорушення. У період правопорушення він не знаходився у стані фізіологічного афекту, а також в іншому емоційному стані, який суттєво вплинув на його поведінку.
Дослідивши надані стороною обвинувачення докази, суд визнає їх належними та допустимими, оскільки вони зібрані у відповідності до вимог КПК України.
Даючи оцінку зазначеним вище показанням обвинуваченого ОСОБА_4 , даними ним в судовому засіданні, суд зазначає, що обвинувачений вину у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України визнав, дав суду відповідні показання, з яких вбачається, що він дійсно бажав настання смерті своєї матері, наносив їй удари в життєво важливі органи з цією метою і припинив свої дії після того як переконався, що вона не подає ознаки життя. Дані покази логічно та об`єктивно узгоджуються з іншими доказами у провадженні, а саме: показаннями потерпілого ОСОБА_6 , протоколом огляду місця події, висновками експертів, є послідовними, логічними і не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.
Стаття 115 КК України передбачає відповідальність за умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині. Із суб`єктивної сторони цей злочин характеризується умисною формою вини (прямим або непрямим умислом), коли винний усвідомлює суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачає його суспільно-небезпечні наслідки у вигляді смерті іншої людини й бажає або свідомо припускає їх настання.
Відповідно до роз`яснень, наведених у постанові Пленуму Верховного Суду України від 07.02.2003 № 2 «Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи» питання про умисел необхідно вирішувати виходячи із сукупності всіх обставин вчиненого діяння, зокрема враховувати спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію поранень та інших тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного і потерпілого, що передувала події, їх стосунки. Визначальним при цьому є суб`єктивне ставлення винного до наслідків своїх дій.
Умисел має дві характерні ознаки - інтелектуальну і вольову. Інтелектуальна - це усвідомлення особою суспільно небезпечного характеру своєї дії чи бездіяльності та передбачення її суспільно небезпечних наслідків; вольова - наявність у суб`єкта бажання настання суспільно небезпечних наслідків від вчиненого ним діяння чи свідоме їх допущення.
Спосіб вчинення злочину відображає насамперед причинний зв`язок між діяннями і наслідками. Певна залежність між способом і метою вчинення тих чи інших діянь виявляється в тому, що спосіб і засоби вчинення злочинів обираються особою відповідно до поставленої цілі. Ціль є передумовою усвідомлення особою результатів і наслідків своїх діянь, що проявляється у способі вчинення діянь.
Така ж позиція міститься в Постанові Верховного суду України від 21.06.2018 справа № 263/8377/16к, де в своєму висновку суд вказав, що вирішуючи у кримінальних провадженнях про злочини проти життя та здоров`я особи питання про те, з прямим чи непрямим умислом діяв винуватий, суд має виходити із сукупності всіх обставин провадження й ураховувати не тільки поведінку винуватого, потерпілого і їх взаємостосунки до злочину, під час і після його вчинення, але й спосіб учинення злочину, застосовані засоби і знаряддя, сам характер заподіяних потерпілим поранень. Про наявність саме прямого умислу можуть свідчити, зокрема, діяння винуватого, які завідомо для нього повинні були потягти смерть потерпілої.
З огляду на зазначене, суд вважає, що сукупність наявних у його розпорядженні доказів переконливо свідчить про те, що поведінка обвинуваченого ОСОБА_4 до (наявність конфліктної ситуації з матір`ю) та після вчинення злочину (залишення її на місці вчинення злочину після того, як та перестала подавати ознаки життя), механізм, характер, спосіб завдання, кількість ударів (близько 20 ударів кулаками, ногами та качалкою, яку взяв вже після того як ОСОБА_7 перестала захищатися) та локалізацію тілесних ушкоджень, зокрема, спричинення тяжких тілесних ушкоджень у життєво-важливий орган (голову), безумовно вказують на спрямованість його дій саме на позбавлення ОСОБА_7 життя.
Також про наявність у ОСОБА_4 умислу саме на заподіяння смерті ОСОБА_7 свідчить і той факт, що обвинувачений не припинив свої протиправні дії після того, як остання впала на підлогу та перестала захищатися, обвинувачений, розуміючи, що ОСОБА_7 ще жива і не може чинити опір, взяв качалку і додатково наніс удари качалкою в область голови, що в сукупності з наведеними вище обставинами вказує на те, що він бажав настання суспільно небезпечних наслідків у вигляді смерті від вчиненого ним діяння.
Суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення в такій конкретній ситуації, вважає, що вина ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, повністю доведена. Дії ОСОБА_4 слід кваліфікувати як вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.
При цьому суд зазначає, що виходячи з системного аналізу положень ч. 3 ст. 337 КПК України, суд вправі змінити юридичну кваліфікацію вчиненого особою кримінального правопорушення, якщо нове обвинувачення не є більш тяжким, а формулювання фактичної сторони обвинувачення залишається без істотних змін або тісно зв`язане з первісним, або, навпаки, змінити формулювання фактичної сторони обвинувачення без зміни юридичної кваліфікації, якщо в результаті такої зміни не буде порушено право особи на захист.
Виходячи з того, що суд може обґрунтовувати свої висновки лише на доказах, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отримав у порядку, передбаченому законом, суд вправі виключити із обвинувачення окремі епізоди, які не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду, окремі склади кримінальних правопорушень, а також обставини, що обтяжують відповідальність та кваліфікуючі ознаки. У такому разі судовий розгляд продовжується у загальному порядку до ухвалення відповідного судового рішення.
Враховуючи показання обвинуваченого, дані ним в судовому засіданні, відсутність клопотань прокурора в порядку ч. 2 ст. 337 КПК України, суд вважає за необхідне уточнити вид умислу ОСОБА_4 на вбивство матері, так як судом з показів останнього достовірно встановлено, що в момент нанесення ударів він бажав настання наслідків у виді смерті матері, тобто вчинив дане кримінальне правопорушення з прямим умислом, а, не як зазначено в обвинувальному акті, з непрямим: не бажаючи, але свідомо припускаючи, що від такої кількості ударів, нанесених у життєво важливий орган голову, може настати смерть потерпілої. Зазначене судом не впливає на юридичну кваліфікацію вчиненого ОСОБА_4 кримінального правопорушення і не порушує його право на захист.
Також суд вважає за необхідне виключити відомості про перебування ОСОБА_4 під час скоєння кримінального правопорушення в стані алкогольного сп`яніння з обсягу обвинувачення, оскільки цей факт будь-якими належними доказами не підтверджений, а сам обвинувачений, визнаючи повністю свою вину в умисному заподіянні смерті своєї матері, категорично заперечує вчинення вказаних дій в стані алкогольного сп`яніння, зазначаючи, що пив алкогольні напої вже після вбивства. Наявний в матеріалах справи медичний висновок щодо стану алкогольного сп`яніння не спростовує вказаних показів обвинуваченого, оскільки був проведений 02.03.2021 о 12:30 та містить відомості щодо останнього вживання алкоголю, а саме: 02.03.2021 о 8 год., однак чи перебував ОСОБА_4 в стані алкогольного сп`яніння 01.03.2021 під час заподіяння смерті ОСОБА_7 встановити з нього не можливо.
При призначенні покарання, суд враховує, що згідно ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.
За п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, суди мають суворо додержувати вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
Вирішуючи питання про покарання, відповідно до статті 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який, відповідно до ст. 12 КК України, є особливо тяжким злочином; особу винного, який є раніше не судимим, характеризується за місцем проживання посередньо, на обліках не перебуває, ніде не працює, визнання ним своєї вини.
Обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченому, у відповідності до ст. 66 КК України, суд не вбачає, не зважаючи на те, ОСОБА_4 визнав свою вину та в своїх показах вказав, що розкаюється у вчиненому.
Як вбачається з висновку ВС/ККС № 166/1065/18 від 18.09.2019, розкаяння передбачає, окрім визнання особою факту вчинення злочинних дій, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому певному злочині, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинно виражатися в визнанні негативних наслідків злочину для потерпілої особи, намаганні особи відшкодувати завдані злочином збитки, бажанні виправити наслідки вчиненого. Факт щирого каяття особи у вчиненні злочину повинен знайти своє відображення в матеріалах кримінального провадження.
Однак, у матеріалах кримінального провадження стосовно обвинуваченого відсутні дані на підтвердження того, що він намагався будь-яким чином вибачитися перед потерпілим чи якимось іншим чином виказував своє розкаяння та жалкує про вчинене. Тому суд, враховуючи ставлення ОСОБА_4 до вчинених ним дій та його поведінку після вчинення злочину, а саме: те, що викинув труп матері до вигрібної ями разом із качалкою, якою заподіював удари, помив підлогу на місці вчинення злочину, спалив свій одяг, на якому залишалися сліди крові, те, що не сказав батьку про вбивство матері, коли той приїхав з роботи, натомість залишив будинок та пішов до магазину свідчить про намагання приховати свої протиправні дії, а визнання ним вини є вимушеним наслідком викриття.
Обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченого, у відповідності до ст. 67 КК України, судом визнано вчинення кримінального правопорушення щодо особи, з якою винний перебував у сімейний відносинах.
Обтяжуюча обставина, на яку вказував прокурор в обвинувальному акті, а саме: вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває в стані алкогольного сп`яніння, виключена судом з обвинувачення за недоведеністю.
Враховуючи вище зазначене, а також думку потерпілого, обвинуваченого, його захисника та прокурора, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому покарання в межах санкції ч. 1 ст. 115 КК України у виді позбавлення волі з ізоляцією від суспільства, обмежень для призначення якого, з огляду на вимоги ст. 63 КК України, не вбачається, що відповідатиме завданням та цілям кримінального покарання, та сприятиме виправленню обвинуваченого, а також буде достатнім для попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.
Питання щодо долі речових доказів суд вирішує на підставі ст. 100 КПК України.
Питання щодо судових витрат суд вирішує у відповідності до ст. 124 КПК України на підставі довідок про витрати на проведення експертиз, наданих прокурором в судовому засіданні.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 368, 373-374, 376 КПК України. -
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України та призначити йому покарання у виді 9 (дев`яти) років позбавлення волі.
На підставі ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_4 у строк покарання строк попереднього ув`язнення з 02.03.2021 по день набрання вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.
Запобіжний захід ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою залишити без змін до набрання вироком законної сили. Початком строку відбування покарання ОСОБА_4 за цим вироком вважати момент набрання вироком законної сили.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати на проведення судових експертиз у загальному розмірі 121581,58 грн.
Речові докази, які передано на відповідальне зберігання до спеціально-обладнаного приміщення Фастівського районного управління поліції Головного управління національної поліції в Київській області, а саме: мобільний телефон "Nokia 6500 C", ІМЕІ: НОМЕР_1 з сім-картою оператора мобільного звязку ТОВ "Лайфсел" № НОМЕР_2 , грошові кошти в сумі 137 гривень - повернути потерпілому ОСОБА_6 , всі інші речові докази знищити.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на вирок суду може бути подана до Київського апеляційного суду через Васильківський міськрайонний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1