Справа № 950/1253/21
Провадження № 1-кп/950/185/21
ЛЕБЕДИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
30 серпня 2021 року м. Лебедин

Лебединський районний суд Сумської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в місті Лебедині кримінальне провадження № 0000119, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 06.05.2021 за обвинуваченням

ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; громадянин України; освіта вища; одружений, працює начальником відділу управління інфраструктурного Регіонального офісу водних ресурсів у Сумській області; зареєстрований та фактично проживає: АДРЕСА_1 ), раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 286 Кримінального кодексу України,

учасники кримінального провадження:

прокурор ОСОБА_4 ,

потерпілий ОСОБА_5 ,

захисник ОСОБА_6 ,

обвинувачений ОСОБА_3

в с т а н о в и в:
06.05.2021 близько 01 год. 00 хв. ОСОБА_3 , керуючи власним, технічно справним автомобілем марки «Opel Astra», державний номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись на 255 км автодороги сполучення «Київ-Суми-Юнакіївка» в напрямку м. Суми, будучи неуважним та не стеживши за дорожньою обстановкою, допустив виїзд свого автомобіля на зустрічну смугу руху, де в подальшому здійснив наїзд на пішоходів ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди потерпілі ОСОБА_7 та ОСОБА_5 отримали тілесні ушкодження та були госпіталізовані до хірургічного відділення Сумської обласної клінічної лікарні.

Відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 129 від 24.06.2021 ОСОБА_7 отримав тілесні ушкодження у вигляді: сполучена краніо-скелетна травма. Закрита черепно-мозкова травма. Струс головного мозку. Закритий перелом лівої малогомілкової кістки. Забійні рани лобної ділянки та обличчя. Забої та садна м`яких тканин голови, тулуба, кінцівок. Ушкодження, у вигляді закритого перелому лівої малогомілкової кістки, кваліфікуються як середньої тяжкості тілесні ушкодження.

Відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 128 від 24.06.2021 ОСОБА_5 отримав тілесні ушкодження у вигляді: поєднана краніо-скелетна травма. Відкрита проникаюча черепно-мозкова травма. Забій головного мозку. Лінійний перелом склепіння та основи черепу. Церебро-субарахноїдальний крововилив. Забійна рана м`яких тканин потиличної ділянки праворуч. Отогемолікворея праворуч. Забій м`яких тканин обличчя та волосистої частини голови. Закритий уламковий перелом с/з-н/з діафіза лівої в/гомілкової кістки зі зміщенням, перелом в/з лівої малогомілкової кістки з допустимим зміщенням. Виражене порушення статики та ходи, які кваліфікуються, як тяжкі тілесні ушкодження, що небезпечні для життя.

Відповідно до висновку судово-автотехнічної експертизи № 1289 від 23.06.2021 в діях водія автомобіля «Опель Астра», д.н.з. НОМЕР_1 , вбачаються невідповідності вимогам пункту 12.1 Правил дорожнього руху, які знаходяться в прямому причинному зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою та наслідками, що настали.

Згідно з п. 12.1 Правил дорожнього руху під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

У судовому засіданні ОСОБА_3 свою вину визнав повністю. Обставини, встановлені в ході досудового розслідування не заперечував та суду пояснив, що напередодні події він разом із сином перебував у м. Київ, звідки вони їхали власним автомобілем. На момент дорожньо-транспортної пригоди за кермом ОСОБА_3 перебував близько півтори години. При цьому в автомобілі було відкрито вікно, у яке раптово щось влетіло, потрапивши ОСОБА_3 в обличчя, від чого останній автоматично здійснив маневр, повернувши кермо вліво та зіштовхнувся з відбійником на лівій стороні дороги, від чого автомобіль відкинуло на потерпілих, які в той час знаходились на узбіччі та щось шукали у темряві, присівши до землі. До цього ОСОБА_3 потерпілих не бачив, виявив їх лише безпосередньо перед зіткненням у світлі фар. Після того, як потерпілих відкинуло в результаті зіткнення, ОСОБА_3 разом із сином надавали їм першу допомогу, викликали швидку та залишались із ними до її приїзду. Щодо того, що трапилось покаявся, попросив вибачення у потерпілих. При цьому постійно допомагав їм у лікуванні, сплатив матеріальну компенсацію. Також із ОСОБА_5 існує усна домовленість щодо надання матеріальної допомоги на проведення операції, яка буде необхідна йому у майбутньому та пов`язана з проходженням лікування за наслідками дорожньо-транспортної пригоди.

Ураховуючи, що обвинувачений визнав свою вину у вчиненні злочину за обставин, викладених у обвинувальному акті у повному обсязі, приймаючи до уваги, що прокурор, обвинувачений не оспорювали обставини, встановлені органом досудового розслідування, з`ясувавши, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам кримінального провадження положення ч. 3 ст. 349 КПК України, - визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин, які ніким не оспорюються.

За встановлених обставин суд кваліфікує дії ОСОБА_3 за ч. 2 ст. 286 КК України, оскільки він порушив правила безпеки дорожнього руху в результаті чого потерпілому спричинено тяжке тілесне ушкодження.

ОСОБА_3 вину визнав повністю, активно сприяв розкриттю злочину - ці обставини відповідно до ст. 66 КК України суд визнає такими, що пом`якшують його покарання. Обставини, визначені у ст. 67 КК України, які обтяжують покарання відсутні.

При призначенні обвинуваченому покарання, на підставі статті 65 КК України суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Так, вивченням даних про особу ОСОБА_3 встановлено, що за місцем роботи та проживання він характеризується з позитивної сторони, офіційно працевлаштований, працює начальником відділу з управління інфраструктурою Регіонального офісу водних ресурсів у Сумській області, на обліку в лікаря нарколога і психіатра не перебуває, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався.

Вирішуючи питання про призначення покарання, суд враховує наступне.

Відповідно до п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 № 14 "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті" при призначенні покарання за статтею 286 КК України суди повинні враховувати не тільки наслідки, що настали, а й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого.

Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Положення вказаної статті спрямовані на реалізацію принципу, встановленого ч. 2 ст. 61 Конституції України згідно з яким юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

В ході розгляду даного кримінального провадження, а саме в судовому засіданні 13.07.2021 потерпілі ОСОБА_7 та ОСОБА_5 при визначенні міри покарання обвинуваченому покладалися на розсуд суду.

Однак, у судовому засіданні 30.08.2021 потерпілий ОСОБА_5 змінив раніше висловлену ним думку та просив застосувати до ОСОБА_3 найсуворішу міру покарання. Зміну думки пояснив тим, що обвинувачений на даний час не виплачує йому жодних коштів на лікування, якого той потребує. У зв`язку із цим ОСОБА_5 подав цивільний позов, який ухвалою суду від 30.08.2021 йому було повернуто.

Прокурор, враховуючи думку одного із двох потерпілих, просив призначити ОСОБА_3 покарання в межах санкції ч. 2 ст. 286 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 роки з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 рік.

Обвинувачений у судових дебатах свою поведінку не змінював, зазначив, що дійсно винний у даному злочині, шкодує з приводу події, яка трапилася, однак не розуміє позиції ОСОБА_5 щодо необхідності сплати коштів, зазначених у цивільному позові, оскільки вже сплатив йому значну суму відшкодування в розмірі 120000,00 грн. та у подальшому зобов`язався допомагати матеріально на проведення послідуючих оперативних втручань, про що також зазначав у попередньому судовому засіданні під час його допиту. Просив не позбавляти його волі та не позбавляти права керування транспортним засобом, оскільки він постійно користується автомобілем для приїзду на роботу в м. Суми, а також використовує автомобіль для виконання своїх посадових обов`язків.

Згідно з висновком досудової доповіді, складеної органом пробації 22.07.2021, останній вважає, що виправлення ОСОБА_3 можливе без ізоляції від суспільства із застосуванням покарання, не пов`язаного з позбавленням волі та можливістю звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Враховуючи тяжкість злочину, особу винного, позицію потерпілих, а також враховуючи обставини, що пом`якшують покарання, необхідність використання автомобіля обвинуваченим в роботі, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 2 ст. 286 КК України без позбавлення його права керування транспортними засобами та на підставі ст. 75 КК України звільнити його від основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням.

На підставі пунктів 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на нього обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

При цьому, оскільки думка потерпілого ОСОБА_5 щодо призначення обвинуваченому покарання в максимальних розмірах ставиться ним у залежність від сплати ОСОБА_3 сум відшкодування моральної та матеріальної шкоди, а не ґрунтується на оспоренні фактичних обставин справи щодо вчинення кримінального правопорушення, така думка обвинуваченого враховується, однак не є вирішальною щодо висновків суду про призначення виду та розміру покарання.

Запобіжний захід до обвинуваченого не застосувався.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України суд вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_3 на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта, загальний розмір яких складає 9267,22 грн.

Питання речових доказів суд вважає за необхідне вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 373, 374 КПК України, суд

у х в а л и в:
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 Кримінального кодексу України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки без позбавлення права керування транспортними засобами.

На підставі ст. 75 Кримінального кодексу України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі, встановивши йому іспитовий строк терміном в 1 (один) рік 6 (шість) місяців.

Відповідно до пунктів 1, 2 ч. 1 ст. 76 Кримінального кодексу України покласти на ОСОБА_3 обов`язок періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти цей орган про зміну місця проживання та роботи.

До набрання вироком законної сили запобіжний захід до ОСОБА_3 не застосовувати.

Скасувати арешт автомобіля «Opel Astra» д.н.з. НОМЕР_1 , накладений ухвалою слідчого судді Лебединського районного суду Сумської області від 11.05.2021 року по справі № 950/840/21 (провадження № 1-кс/950/151/21).

Речові докази, які знаходяться в камері зберігання речових доказів ВП № 3 (м. Лебедин) Сумського РУП ГУ НП в Сумській області, а саме:

- кросівок чорного кольору, мотоциклетний шолом повернути власнику ОСОБА_8 ;

- рештки екрану мобільного телефону; АКБ від мобільного телефону; розбитий телефон «Samsung» повернути власнику ОСОБА_5 ;

- уламок рамки для кріплення номерного знаку знищити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави процесуальні витрати на залучення експерта у розмірі 9267,22 грн.

Вирок може бути оскаржений до Сумського апеляційного суду через Лебединський районний суд Сумської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1