Справа №949/647/21
Провадження №1-кп/949/206/21
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 вересня 2021 року Дубровицький районний суд Рівненської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі судових засідань ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
розглянувши у підготовчому судовому засіданні в м. Дубровиця кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000060 по обвинуваченню
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Колки Дубровицького району Рівненської області, зареєстрованої та фактично проживаючої в АДРЕСА_1 , громадянки України, освіти середньої, вдови, непрацюючої, раніше не судимої,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 254 КК України (чинною до 28.12.2019 року),

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 є власником земельної ділянки площею 0,2845 га., з цільовим призначенням "Для ведення особистого селянського господарства", що розташована на території с. Заслуччя, якою вона користується та зобов`язана забезпечити використання земельної ділянки за призначенням. У подальшому нею виготовлено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі для ведення особистого селянського господарства та присвоєно кадастровий номер :01:001:0230.
Пунктом "а" ч. 1 ст. 91 Земельного кодексу України на власників земельних ділянок поряд з іншими обов`язками законодавцем покладено також обов`язок щодо неухильного забезпечення використання ними земельних ділянок, наданих їм у власність виключно за їх цільовим призначенням.
При цьому, відповідно до ч. 3 ст. 20 Земельного кодексу України передбачено, що зміна цільового призначення земельної ділянки, належної особі на праві приватної власності, розташованої за межами населених пунктів, провадиться районною державною адміністрацією, за ініціативи власника земельної ділянки з обов`язковим виготовленням проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки приватної власності, цільове призначення якої змінюється, з обов`язковим погодженням проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у відповідності до вимог статті 186-1 Земельного кодексу України.
Разом з тим, нехтуючи вищевказаними вимогами земельного законодавства, ОСОБА_4 діючи умисно та проявляючи безгосподарність при використанні земельної ділянки, належної їй на праві приватної власності, площею 0,2845 га., із кадастровим номером :01:001:0230, що в с. Заслуччя Дубровицького району Рівненської області, наданої для ведення особистого селянського господарства, вирішила без зміни її цільового призначення та переведення в землі водного фонду облаштувати на частині вищевказаної земельної ділянки штучну водойму для власних потреб.
Не ініціюючи питання зміни цільового призначення земельної ділянки із кадастровим номером :01:001:0230 та не маючи в наявності готового та затверджено проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки приватної власності, цільове призначення якої змінюється, ОСОБА_4 в 2015 році, точна дата та час досудовим розслідуванням не встановлені, за допомогою активного використання сільськогосподарської техніки для виїмки (зняття) ґрунтового покриву, незаконно облаштувала на вказаній ділянці штучну водойму (ставок), розміром 10х8х1,5м.
Внаслідок самовільного облаштування ОСОБА_4 штучної водойми (ставка), без зміни цільового призначення земельної ділянки, належної їй на праві приватної власності, виділеній для ведення особистого селянського господарства, з кадастровим номером :01:001:0230, частина земельної ділянки, безпідставно була виведена з земель сільськогосподарського обороту.
ОСОБА_4 використовує вищезазначену земельну ділянку, з відхиленням від затверджених в установленому порядку проектів землеустрою, чим порушує вимоги п. і ч. 1 ст. 211 Земельного кодексу України.
Таким чином, своїми умисними діями, які виразились у безгосподарському використанні земель, що спричинило виведення земель з сільськогосподарського обороту, ОСОБА_4 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ст. 254 КК України (чинною до 28.12.2019).
У ході підготовчого судового засідання обвинувачена ОСОБА_4 подала клопотання про звільнення її від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження, так як вона обвинувачується у вчиненні кримінального проступку, який вчинила вперше, щиро покаялася, активно сприяла розкриттю кримінального правопорушення та повністю відшкодувала заподіяну шкоду. Вважає, що такі дії підпадають під норму ст. 45 КК України, відповідно до якої передбачена процедура звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку з дійовим каяттям.
Прокурор ОСОБА_3 вважає, що клопотання обвинуваченої ОСОБА_4 підлягає задоволенню, а тому не заперечує проти закриття кримінального провадження звільнивши обвинувачену ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності у зв`язку із дійовим каяттям.
Суд, заслухавши прокурора, обвинувачену, вважає, що обвинувачену ОСОБА_4 слід звільнити від кримінальної відповідальності за вчинення нею кримінального правопорушення, передбаченого ст. 254 КК України (чинною до 28.12.2019) у зв`язку із дійовим каяттям та закрити кримінальне провадження, виходячи з наступних підстав.
На підставі п. 2 ч. 3 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про закриття провадження у випадку встановлення підстав, передбачених пунктами 4-8, 10 частини першої або частиною другою статті 284 цього Кодексу.
Як слідує з п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.
Так, відповідно до ч. 4 ст. 286 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.
За ч. 3 ст. 288 КПК України суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.
Відповідно до ст. 45 КК України особа, яка вперше вчинила кримінальний проступок або необережний нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона після вчинення кримінального правопорушення щиро покаялася, активно сприяла розкриттю кримінального правопорушення і повністю відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду.
Як передбачено п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності" від 23 грудня 2005 року №12, дійове каяття полягає в тому, що після вчинення злочину особа щиро покаялась, активно сприяла його розкриттю та повністю відшкодувала завдані збитки або усунула заподіяну шкоду. Відсутність хоча б однієї із зазначених складових дійового каяття виключає звільнення особи від кримінальної відповідальності за ст. 45 КК. Виняток можуть становити лише випадки вчинення злочину чи замаху на нього, внаслідок яких не заподіяно шкоду або не завдано збитки.
Щире розкаяння характеризує суб`єктивне ставлення винної особи до вчиненого злочину, яке виявляється в тому, що вона визнає свою провину, висловлює жаль з приводу вчиненого та бажання виправити ситуацію, що склалася.
Активним сприянням розкриттю злочину слід вважати надання особою органам дізнання або досудового слідства будь-якої допомоги в установленні невідомих їм обставин справи.
Повне відшкодування завданих збитків або усунення заподіяної шкоди полягає в добровільному задоволенні винним або іншими особами, зокрема батьками чи близькими родичами, обґрунтованих претензій потерпілого щодо відшкодування заподіяної злочином матеріальної та моральної шкоди, загладжуванні її в інший спосіб, наприклад, шляхом прилюдного вибачення за завдану образу.
Передбачене у ст. 45 КК звільнення особи від кримінальної відповідальності є обов`язковим.
Відповідно до ст. 12 КК України, кримінальне правопорушення, вчинене обвинуваченою ОСОБА_4 , класифікується, як кримінальний проступок.
Враховуючи, що обвинувачена ОСОБА_4 вперше вчинила кримінальне правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України є кримінальним проступком, щиро покаялася та активно сприяла розкриттю кримінального правопорушення, повністю відшкодувала завдану нею шкоду у розмірі 812,90 грн., що стверджується наданою нею квитанцією №3 від 01.09.2021 року, а тому суд, проаналізувавши дані обставини, вважає можливим задоволити клопотання обвинуваченої ОСОБА_4 та звільнити її від кримінальної відповідальності у зв`язку з дійовим каяттям, а кримінальне провадження закрити.
На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 12, 44, 45 КК України, ст.ст. 284 - 286, 288, 372, 392, 395 КПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Звільнити ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за вчинене нею кримінальне правопорушення, передбачене ст. 254 КК України (чинною до 28.12.2019) у зв`язку з дійовим каяттям.
Кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000060 від 01.04.2021 року відносно ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 254 КК України (чинною до 28.12.2019) - закрити.
Ухвала може бути оскаржена до Рівненського апеляційного суду через Дубровицький районний суд Рівненської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя: підпис.

З оригіналом згідно.

Голова Дубровицького
районного суду ОСОБА_1