Виноградівський районний суд Закарпатської області
_____________________________________________________________________
Справа № 299/241/21
У Х В А Л А
24.09.2021 року м.Виноградів

Виноградівський районний суд Закарпатської області в складі головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Виноградів заяву про самовідвід судді Виноградівського районного суду Закарпатської області ОСОБА_3 з розгляду обвинувального ату у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000804 від 02.10.2016 року по обвинуваченню ОСОБА_4 за ч.3 ст.185, ч.1 та ч.3 ст.357, ч.3 ст.187, ч.1 ст.304, ч.1 та ч.4 ст.358, ч.1 ст.263, ч.1 ст.263-1, ч.1 ст.307 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Суддею ОСОБА_3 заявлено самовідвід. В обгрунтування заяви про самовідвід зазначає, що відповідно до Протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 13.08.2021р. мене визначено головуючим в кримінальному провадженні, внесеного до ЄРДР №0000804 від 02.10.2016р. за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , українець, громадянин України, освіта середня, не одружений, не працюючий, раніше не судимий, у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.185, ч.1 та ч.3 ст.357, ч.3 ст.187, ч.1 ст.304, ч.1 та ч.4 ст.358, ч.1 ст.263, ч.1 ст.263-1, ч.1 ст.307 КК України.

При ознайомлені з обвинувальним актом, Реєстром матеріалів досудового розслідування кримінального провадження за №0000804 від 02.10.2016р. по обвинуваченню ОСОБА_4 встановлено, що в обвинувальному акті йдеться про події, які вже були предметом розгляду Виноградівського районного суду у складі колегії суддів головуючого судді ОСОБА_3 , суддів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , який 15.05.2017р. у справі №299/232/17 ухвалив вирок, яким ОСОБА_7 та ОСОБА_8 були визнані винними в тому, що вони за попередньою змовою з ОСОБА_4 здійснили злочини, передбачені ч.3 стт.187 та ч.1 ст.263 КК України.

Окрім того, вироком Виноградівського районного суду від 07.12.2016р. у справі №299/2754/16, ухваленим головуючим суддею ОСОБА_3 , визнано винними ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , в тому, що вони за попередньою змовою з ОСОБА_4 здійснили злочин, передбачений ч.3 ст.185 КК України.

Крім того, вирок Виноградівського районного суду від 07.12.2016р. у справі №299/2754/16 по обвинуваченню ОСОБА_9 та ОСОБА_10 у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, був скасований 06.05.2020р. ухвалою апеляційного суду Львівської області, де, крім іншого було зазначено наступне: «…у вказаному вироку при формулюванні обвинувачення, визнаного судом доведеним, констатовано вчинення ОСОБА_9 та ОСОБА_10 28 жовтня 2016р. розбійного нападу на АЗС ПАТ «Укрнафта» у м.Виноградів Закарпатської області групою осіб за попередньою змовою із ОСОБА_4 . При цьому, обвинувальний акт щодо ОСОБА_11 в межах одного провадження щодо ОСОБА_9 та ОСОБА_10 до суду не направлявся, матеріали відносно ОСОБА_11 на стадії досудового розслідування були виділені в окреме провадження та останній судом першої інстанції з приводу обставин вчинення злочину не допитувався. Таким чином, місцевий суд заочно визнав виним ОСОБА_4 у вчиненні злочину групою осіб спільно із ОСОБА_9 та ОСОБА_10 . Наведене суперечить положенням ч.1 ст.337 КПК України, якими передбачено, що судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.

Аналогічно по епізоду незаконного поводження зі зброєю, який інкриміновано ОСОБА_7 , фабула вчиненого, сформульована судом, містить посилання на передачу ОСОБА_4 вогнепальної зброї пістолета марки «EKOL MAJOR» обвинуваченому ОСОБА_7 . Водночас кримінальне провадження щодо останнього не розглядалося в межах одного судового провадження разом із обвинувальним актом, складеним щодо ОСОБА_7 .

Наведене свідчить про порушення права ОСОБА_4 на захист, гарантоване ст.63 Конституції України, ст.20 КПК України, адже останній, не будучи учасником судового провадження, визнаний оскаржуваним вироком суду винуватим у вчиненні злочинних дій».

Отже, як достовірно вбачається із вищезазначеного, всі обставини, встановлені судом у справах №299/232/17 та №299/2754/16 під головуванням судді ОСОБА_3 , є предметом розгляду кримінального провадження №0000804 від 02.10.2016р. та пред`явлені в обвинувачення ОСОБА_4 , тобто суд в даному складі вже встановлював обставини справи та фактично визнав ОСОБА_4 винним у вчиненні злочинів, які ставляться йому в даному обвинуваченні.

Вважає, що вказані обставини виключають участь його, як судді, у даному кримінальному провадженні.

Учасники процесу у судове засідання не з`явилися, їх неявка не перешкоджає розгляду клопотання.

Дослідивши викладені у заяві про самовідвід доводи, вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Положеннями ст. 75 КПК України визначено підстави відводу щодо слідчого судді, судді або присяжного у кримінальному провадженні.

Статтею 75 КПК України передбачено, що однією з підстав коли суддя не може брати участь у кримінальному провадженні є наявність інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.

За змістом ч. 1 ст. 80 КПК України за наявності підстав, передбачених ст.ст. 75, 76 КПК України, суддя, слідчий суддя зобов`язаний заявити самовідвід.

У своїй судовій практиці Європейський суд з прав людини, рішення якого є джерелом права в Україні, неодноразово звертав увагу на дотримання правил неупередженості (безсторонності) судами, як складової права на справедливий судовий розгляд, визначеного ст. 6 Європейської конвенції з прав людини.

Так, у справі «Пєрсак проти Бельгії» від 01.10.1982 р. Європейський суд уточнив зміст поняття «неупереджений суд», зазначивши, що для того, щоб суди могли вселяти громадськості необхідну довіру, слід враховувати також і питання їх внутрішньої організації. Правова позиція Суду по цій справі полягає в тому, що суб`єктивний підхід до неупередженості відображає особисті переконання цього судді у конкретній справі, об`єктивний визначає, чи мали місце достатні гарантії, щоб виключити будь-які сумніви з цього приводу. Презумпція особистої неупередженості діє до тих пір, поки не доведено інше. Будь-який суддя, відносно неупередженості якого є законні сумніви, повинен вийти зі складу суду, який розглядає справу. Інакше підривається довіра, якою у демократичному суспільстві мають користуватися суди.

Суд погоджується з доводами щодо самовідводу. Зважаючи на ту обставину, що вироком Виноградівського районного суду від 07.12.2016р. у справі №299/2754/16, ухваленим головуючим суддею ОСОБА_3 , визнано винними ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , в тому, що вони за попередньою змовою з ОСОБА_4 здійснили злочин, передбачений ч.3 ст.185 КК України, фактично висловився про винуватість ОСОБА_4 , незважаючи на те, що останній участі у розгляді не брав, а матеріали відносно нього були виділені в окреме провадження.

Дана обставина була відмічена і апеляційною інстанцію є вказана при скасуванні вказаного вироку.

Беручи до уваги наведене, суд, з метою виключення всіх обставин, які можуть викликати сумнів в об`єктивності та неупередженості судді ОСОБА_3 при розгляді данного кримінального провадження приходить до висновку про задоволення заяви про самовідвід судді.

Керуючисьп.4 ч.1 ст.75, 80-82 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Заяву про савідвід судді ОСОБА_3 задоволити.

Справу по обвинуваченню ОСОБА_4 № 299/241/21 (ЄРДР № 0000804 від 02.10.2016 року) по обвинуваченню ОСОБА_4 за ч.3 ст.185, ч.1 та ч.3 ст.357, ч.3 ст.187, ч.1 ст.304, ч.1 та ч.4 ст.358, ч.1 ст.263, ч.1 ст.263-1, ч.1 ст.307 КК України передати до канцелярії Виноградівського районного суду для визначення іншого судді в порядку, встановленому частиною третьою статті 35 КПК України .

Ухвала суду оскарженню не підлягає.

Головуючий ОСОБА_1