Справа № 298/1395/21
Номер провадження 1-кп/298/3/22
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2022 року смт. Великий Березний

Великоберезнянський районний суд Закарпатської області в складі:

судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

номер кримінального провадження 0000146 від 1 грудня 2021 року,

про обвинувачення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Імстичово Іршавського району Закарпатської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, із базовою загальною освітою, непрацюючого, одруженого, який має на утриманні малолітню дитину, раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.27 ч.1 ст.358, ч.4 ст.358 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

начальника Великоберезнянського відділу Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду зазначене кримінальне провадження, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 на початку серпня місяця 2021 року, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, маючи злочинний умисел, замовив на невстановленому досудовим розслідуванням інтернет сайті одне підроблене міжнародне свідоцтво про вакцинацію/профілактику. При цьому, ОСОБА_3 , розуміючи, що вказаний документ буде підробленим, вчинив пособництво в цьому, надавши необхідні дані, а саме: свої паспортні дані, цим самим заздалегідь обіцяв придбати підроблений документ - міжнародне свідоцтво про вакцинацію/профілактику. На виконання вказаної домовленості на початку серпня місяця 2021 року отримав через доставку ІНФОРМАЦІЯ_2 підроблене міжнародне свідоцтво про вакцинацію/профілактику на своє ім`я, за яке заплатив грошові кошти в розмірі 500 (п`ятсот) гривень.

Крім цього, ОСОБА_3 30 листопада 2021 року близько 14 години 20 хвилин під час проходження прикордонного контролю, перебуваючи в пункті пропуску «Убля - Малий Березний», що на Українсько-Словацькому кордоні Закарпатської митниці, що за адресою: вулиця Ублянська, 50, в селі Малий Березний Ужгородського району Закарпатської області, усвідомлюючи значення та суспільно-небезпечний характер власних дій та керуючи ними, діючи умисно, з метою звільнення від обов`язку перебування на самоізоляції в запобіганні поширення COVID -19 та зменшення кількості хворих з тяжким перебігом COVID-19, в порушення вимог ч.7 постанови Кабінету Міністрів України від 9 грудня 2020 року №1236 «Про встановлення карантину та запровадженняобмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом «SARS-CoV-2» зі змінами та доповненнями, як підставу звільнення від обов`язку перебування на самоізоляції в запобіганні поширення COVID -19 та зменшення кількості хворих з тяжким перебігом COVID-19 на території України надав працівникам Державної прикордонної служби України завідомо підроблений документ, а саме: міжнародне свідоцтво провакцинацію/профілактику, видане на ім`я ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яке Комунальним некомерційним підприємством «Мукачівська центральна районна лікарня», , не видавалося та не посвідчувалося, чим використав завідомо підроблений документ.

Таким чином, своїми умисними діями ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.5 ст.27 ч.1 ст.358 КК України, тобто пособництво у підробленні офіційного документа, який видається установою, яка уповноважена на виконання функцій держави, яка має право видавати документи, і який надає права або звільняє від обов`язків, з метою використання його особою, та кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст.358 КК України, тобто використання завідомо підробленого документа, який видається установою, яка уповноважена на виконання функцій держави, яка має право видавати документи, і який надає права або звільняє від обов`язків.

У судовому засіданні ОСОБА_3 повністю визнав себе винним по пред`явленому обвинуваченню за ч.5 ст.27 ч.1 ст.358, ч.4 ст.358 КК України, визнав фактичні обставини кримінальних правопорушень, що викладені в обвинувальному акті, у скоєному щиро розкаявся та пояснив, що шукав в інтернеті інформацію про те, де можна придбати сертифікат про вакцинацію без проходження вакцинації, який потрібен був йому для виїзду за кордон на заробітки. Показав, що знайшов в інтернеті сайт, на якому замовив свідоцтво, для цього також надіслав власні паспортні та анкетні дані. У подальшому, він отримав таке свідоцтво через доставку у відділенні Нової пошти, заплатив за свідоцтво 500 гривень. Підроблене свідоцтво використав, надавши його прикордоннику при перетині державного кордону на пункті пропуску в с.М.Березний, повертаючись із заробітків і прямуючи на Україну. При цьому, ствердно суду показав, що повністю усвідомлював, що свідоцтво про вакцинацію є підробленим, надаючи свої паспортні дані розумів, що надає такі для виготовлення підробленого свідоцтва і, подаючи при перетині державного кордону свідоцтво, усвідомлював, що використовує підроблений документ. Зазначив, що дуже шкодує про вчинене, ствердив, що на сьогоднішній день є повністю вакцинованим.

Враховуючи те, що обвинувачений та прокурор не оспорюють обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності їхньої позиції, заслухавши думку учасників судового провадження та роз`яснивши їм положення ч.3 ст.349 КПК України, суд при визначенні обсягу доказів, що підлягають дослідженню, обмежився показаннями обвинуваченого та дослідженням матеріалів кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_3 , визначивши відповідно до ч.3 ст.349 КПК України недоцільним дослідження доказів щодо фактичних обставин, які ніким не оспорюються.

Отже, суд, допитавши обвинуваченого, дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, доходить висновку про доведеність вини ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.27 ч.1 ст.358 КК України та ч.4 ст.358 КК України.

Дії обвинуваченого ОСОБА_3 підлягають кваліфікації за ч.5 ст.27 ч. 1 ст. 358 КК України, як пособництво у підробленні офіційного документа, який видається установою, що уповноважена на виконання функцій держави, яка має право видавати документи, і який надає права або звільняє від обов`язків, з метою використання його особою, та за ч.4 ст.358 КК України, як використання завідомо підробленого документа, який видається установою, що уповноважена на виконання функцій держави, яка має право видавати документи, і який надає права або звільняє від обов`язків, і вказані кримінальні правопорушення відповідно до ст.12 КК України є кримінальними проступками.

Відповідно до ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, а згідно ч.2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, попередження вчинення нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , у відповідності до ст. 66 КК України є щире каяття, що полягає в суб`єктивному ставленні обвинуваченого до вчиненого, зокрема, в тому, що він визнав факт вчинення кримінальних правопорушень та негативні наслідки таких, визнав свою провину у вчиненому повністю, висловив щирий жаль з приводу цього, дав суду визнавальні показання, повідомив у відповідній послідовності обставини вчинених ним дій, усвідомив протиправність своєї поведінки, щиро вибачився за скоєне.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_3 судом не встановлено.

Також при призначенні обвинуваченому ОСОБА_3 покарання суд враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, які згідно зі ст.12 КК України є кримінальними проступками; дані про особу обвинуваченого, а саме те, що він раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, молодий за віком, одружений, має на утриманні малолітню дитину, непрацевлаштований, однак займається заробітками, за даними наявної документації на психіатричному та наркологічному обліках не перебуває, має місце реєстрації та постійного проживання, виключно позитивно характеризується за місцем проживання; обставину, що пом`якшує покарання та відсутність обставин, що таке покарання обтяжує.

Враховуючи вищевикладені обставини, принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_3 найменш суворий вид покарання, передбачений у санкціях ч.5 ст.27 ч. 1 ст.358, ч. 4 ст.358 КК України, у виді штрафу в межах санкцій частин статті, за якими кваліфіковано його дії. При цьому, незважаючи на те, що обвинувачений ОСОБА_3 офіційно не працевлаштований, однак, з наданих обвинуваченим суду пояснень має дохід, їздить за кордон на заробітки, з врахуванням того, що останній є людиною молодого віку, є працездатним, тому на переконання суду, даний вид покарання може бути йому призначений.

Беручи до уваги вищенаведене, суд прийшов висновку, що ОСОБА_3 слід призначити покарання за ч.5 ст.27 ч. 1 ст. 358 КК України - у виді штрафу в розмірі 100 (ста) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, за ч. 4 ст. 358 КК України - у виді штрафу в розмірі 40 (сорока) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, із застосуванням при визначенні остаточного покарання положень ч. 1 ст. 70 КК України.

Таке покарання, на переконання суду, є справедливим і достатнім для виправлення ОСОБА_3 , попередження вчинення ним кримінальних правопорушень та відповідатиме меті покарання, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягається до кримінальної відповідальності.

На переконання суду, саме таке покарання буде повністю відповідати ступеню тяжкості вчинених кримінальних правопорушень та даним про особу обвинуваченого.

З огляду на особу обвинуваченого та його належну процесуальну поведінку, обставини вчинення ним кримінальних правопорушень, визначену йому міру покарання, суд не знаходить підстав для застосування запобіжного заходу до набрання вироком законної сили.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся, процесуальні витрати відсутні.

Долю речових доказів слід вирішити відповідно до вимог ст.100 КПК України.

Питання заходів забезпечення кримінального провадження суд вирішує у порядку ст.174 КПК України.

Керуючись ст.ст.368-371, 373, 374 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.27 ч.1 ст.358, ч.4 ст.358 КК України.

Призначити ОСОБА_3 покарання:

- за ч.5 ст.27 ч. 1 ст. 358 КК України - у виді штрафу в розмірі 100 (ста) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 (одну тисячу сімсот) грн. 00 коп.;

- за ч. 4 ст. 358 КК України - у виді штрафу в розмірі 40 (сорока) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 680 (шістсот вісімдесят) грн. 00 коп.

На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_3 остаточне покарання у виді штрафу в розмірі 100 (ста) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 (одну тисячу сімсот) грн. 00 коп.

Речовий доказ, який відповідно до постанови начальника сектору дізнання ВП №2 Ужгородського РУП ГУ НП в Закарпатській області від 1 грудня 2021 року визнаний речовим доказом та на який накладено арешт на підставі ухвали слідчого судді Великоберезнянського районного суду Закарпатської області від 28 грудня 2021 року, а саме:

- міжнародне свідоцтво про вакцинацію/профілактику від 27 липня 2021 року, видане комунальним некомерційним підприємством «Мукачівська районна лікарня» на ім`я ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - залишити в матеріалах кримінального провадження.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Великоберезнянського районного суду Закарпатської області від 28 грудня 2021 року на вилучене в ході огляду місця події від 30 листопада 2021 року міжнародне свідоцтво про вакцинацію/профілактику від 27 липня 2021 року, видане комунальним некомерційним підприємством «Мукачівська районна лікарня» на ім`я ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - скасувати.

Запобіжний захід ОСОБА_3 до вступу вироку в законну силу не обирати.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на вирок суду може бути подана до Закарпатського апеляційного суду через Великоберезнянський районний суд Закарпатської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було судом визнано недоцільним, відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя ОСОБА_1