провадження №: 1-кс/752/238/22
У Х В А Л А

26.01.2022 року слідчий суддя Голосіївського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві скаргу представника потерпілого Громадської спілки «Асоціація футболу м. Києва» - адвоката ОСОБА_3 на бездіяльність прокурора відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 0002229, відомості щодо якого внесені 18.10.2019 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 191 КК України, яка полягає у нездійсненні процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений КПК України, строк, -

В С Т А Н О В И В :
До слідчого судді звернувся представник потерпілого Громадської спілки «Асоціація футболу м. Києва» - адвокат ОСОБА_3 із вказаною скаргою, в якій просив: поновити потерпілому строк на подання скарги на бездіяльність прокурора у кримінальному провадженні № 0002229, відомості щодо якого внесені 18.10.2019 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 191 КК України; визнати незаконною бездіяльність прокурора відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_4 , що полягає у незабезпеченні в порядку, передбаченому статтею 278 КПК України, здійснення повідомлення про підозру ОСОБА_5 у вчиненні за попередньою змовою групою осіб, шляхом зловживання службовим становищем, пособництва у заволодінні коштами УАФ в сумі 3271481,17 Євро, які надійшли від УЄФА на рахунок компанії «Newport Management LTD» в інтересах УАФ в якості 4-го платежу в рамках розподілу доходів від централізації прав на Європейські кваліфікації, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 5 ст. 191 КК України, негайно після отримання достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення; зобов`язати прокурора відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_4 в триденний строк з моменту отримання ухвали слідчого судді розглянути матеріали кримінального провадження № 0002229 від 18.10.2019, встановити наявність достатніх доказів для підозри ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення та здійснити повідомлення про підозру.

В обґрунтування доводів скарги, представник потерпілого зазначив, що Слідчим управлінням Головного управління Національної поліції у місті Києві під процесуальним керівництвом прокурорів Офісу Генерального прокурора здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0002229, відомості щодо якого внесені 18.10.2019 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 191 КК України, за фактом заволодіння грошовими коштами ГС «Українська асоціація футболу» шляхом їх перерахування на користь іноземних суб`єктів компанією «Newport Management LTD», що діяла як агент УАФ.

В рамках вказаного кримінального провадження, 26.11.2020 ГС «Асоціація футболу м. Києва» визнано потерпілим в даному кримінальному провадженні.

Матеріали досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні містяться достатні докази, що генеральний секретар УАФ ОСОБА_6 та директор Департаменту фінансів УАФ ОСОБА_5 діючи умисно, зловживаючи своїм службовим становищем, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, за попередньою змовою з іншими на теперішній час невстановленими слідством особами вчинили пособництво у заволодінні коштами УАФ в сумі 3 271 481,17 євро, які надійшли від УЄФА на рахунок компанії «Newport Management LTD» в інтересах УАФ в якості 4-го платежу в рамках розподілу доходів від централізації прав на Європейські кваліфікації, тобто вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 5 ст. 191 КК України.

Разом з тим, у вересні 2021 президент ГС «Асоціації футболу м. Києва» ОСОБА_7 подав до прокурора відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_4 клопотання, в порядку ст. 220 КПК України, згідно якого просив розглянути матеріали вказаного кримінального провадження та здійснити, в порядку, передбаченого ст. 278 КПК України, повідомлення про підозру ОСОБА_5 у вчиненні за попередньою змовою групою осіб, шляхом зловживання службовим становищем, пособництва у заволодінні коштами УАФ в сумі 3 271 481,17 євро, які надійшли від УЄФА на рахунок компанії «Newport Management LTD» в інтересах УАФ в якості 4-го платежу в рамках розподілу доходів від централізації прав на Європейські кваліфікації, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 5 ст. 191 КК України.

Крім того, представник потерпілого просив поновити строк на оскарження бездіяльності прокурора відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_4 з поважних причин.

Представник потерпілого в судове засідання не з`явився, направив на адресу суду заяву в якій зазначив, що підтримує доводи скарги в повному обсязі, просив розглянути скаргу за його відсутності.

Разом з цим, прокурор в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду скарги повідомлявся належним чином, при цьому подав заяву про розгляд скарги за його відсутності, вимоги викладені в поданій скарзі підтримав та просив їх задовольнити.

Вивчивши скаргу, дослідивши матеріали скарги та додані до неї копії документів, а також матеріали кримінального провадження, слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, вважає необхідним задовольнити скаргу частково, виходячи з наступного.

Положеннями ст. 2 КПК України визначено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Статтею 13 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини визначено, що кожен, чиї права та свободи, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі.

Вказана норма знайшла своє втілення і в національному законодавстві, як на конституційному рівні, а саме в ст. 55 Конституції України, так і на рівні кримінального процесуального Закону, в ст. 24 КПК України, якою законодавцем кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Слідчим суддею встановлено, що Слідчим управлінням Головного управління Національної поліції у місті Києві під процесуальним керівництвом прокурорів Офісу Генерального прокурора здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0002229, відомості щодо якого внесені 18.10.2019 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 191 КК України за фактом можливого заволодіння грошовими коштами ГС «Українська асоціація футболу» (до 17.05.2019 ГС «Федерація футболу України», - далі - УАФ) шляхом їх перерахування на користь іноземних суб`єктів компанією «Newport Management LTD», що діяла як агент УАФ, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 191 КК України.

З наданих матеріалів скарги та матеріалів кримінального провадження вбачається, що відносини між УАФ та компанією «Newport Management LTD» регламентовано Агентською угодою від 26.04.1999, згідно п. 4.1.3 якої УАФ зобов`язана своєчасно надавати агенту реквізити, по яких він має перераховувати грошові кошти, отримані від міжнародних футбольних організацій.

У той же час, відповідно до п. 7.1 Агентської угоди агент жодним чином не отримує прав власності на кошти, які надходять на його рахунок від міжнародних футбольних організацій в межах цієї угоди.

Копіями документів, отриманих слідством від УЄФА, підтверджується, що 15.07.2016 УЄФА на підставі офіційного запиту УАФ від 23.06.2016 було перераховано на банківський рахунок «Newport Management LTD» належний УАФ платіж в сумі 4 392 666 євро з призначенням «ЄВРО кваліфікації 2014-18, 4-та виплата».

Електронним листуванням ОСОБА_6 , яке міститься в матеріалах кримінального провадження, підтверджується, що Генеральний секретар УАФ ОСОБА_6 та директор Департаменту фінансів УАФ ОСОБА_5 були обізнані про вказаний платіж та здійснювали заходи для його прискорення.

Так, 23.06.2016 співробітник УАФ надіслала генеральному секретарю ФФУ ОСОБА_6 проект запиту УАФ до УЄФА про якнайскорішу виплату належного УАФ 4-го платежу в рамках розподілу доходів від централізації прав на Європейські кваліфікації, тобто раніше встановленого строку 15.08.2016.

В подальшому, 08.08.2016 співробітник УАФ надіслала фінансовому директору Департаменту фінансів УАФ ОСОБА_5 та Генеральному секретарю УАФ ОСОБА_6 скан-копію кредитового авізо від УЄФА, датованого 22.07.2016, з якого слідує, що 02.08.2016 УЄФА зараховано УАФ 4й платіж в рамках розподілу доходів від централізації прав на Європейські кваліфікації УЄФА ЄВРО 2016 та кваліфікаційні матчі Чемпіонату Світу ФІФА 2018 в сумі 4 400 000 євро, який було виплачено раніше передбаченого строку.

Пунктом 13 ч. 4 ст. 34 Статуту УАФ (в ред. від 11.03.2016) встановлено, що Генеральний секретар, яким з 22.12.2015 призначено ОСОБА_6 (до 14.03.2016 назва посади виконавчий директор), відповідає за управління розрахунками та належне ведення фінансового обліку УАФ за узгодженням з Президентом.

Протоколом допиту ОСОБА_5 від 17.06.2020 підтверджується, що відповідно до посадової інструкції ОСОБА_5 , як директора Департаменту фінансів УАФ, до її посадових обов`язків входить, зокрема, розробка механізму ефективного управління фінансами УАФ, контроль стану, руху та цільового використання коштів і матеріальних цінностей УАФ, контролює підготовку періодичної і статистичної звітності, готує інформацію з фінансового кошторису прибутків і витрат на засідання Конгресу, Виконавчого комітету, Президії УАФ.

Таким чином, ОСОБА_6 та ОСОБА_5 були зобов`язані забезпечити належним чином управління коштами УАФ, в тому числі коштами, які надходили на рахунки компанії «Newport Management LTD» від УЄФА в інтересах УАФ і є власністю УАФ, а також облік вказаних коштів і їх відображення у фінансовій звітності УАФ.

Копіями банківських виписок «Newport Management LTD» підтверджується, що:

- 18.07.2016 платіж від УЄФА в інтересах УАФ в сумі 4 392 666 євро з призначенням «ЄВРО кваліфікації 2014-18, 4-та виплата» зараховано на банківський рахунок «Newport Management LTD»;

- частина вказаних коштів в сумі 850 000 євро була перерахована компанією «Newport Management LTD» 2-ма платежами на рахунки УАФ в Україні на підставі розпоряджень УАФ;

- частина вказаних коштів в сумі 3 271 481,17 євро була перерахована компанією «Newport Management LTD» 43-ма платежами на рахунки іноземних компаній з ознаками фіктивності за товари і послуги, які не могли бути використані УАФ у її статутній діяльності, на підставі розпоряджень УАФ за підписом ОСОБА_6 , які надходили на електронну пошту представника «Newport Management LTD» разом з інвойсами іноземних компаній з електронних поштових скриньок, якими користувалася директор Департаменту фінансів УАФ ОСОБА_5 .

Протоколом огляду електронної поштової скриньки представника «Newport Management LTD» підтверджується факт направлення з електронних поштових скриньок, якими користувалася директор Департаменту фінансів УАФ ОСОБА_5 . 18 розпоряджень УАФ про переказ коштів на користь іноземних компаній, підписаних ОСОБА_6 , та 43 інвойсів іноземних компаній, на підставі яких кошти УАФ, які надійшли від УЄФА в інтересах УАФ з призначенням «ЄВРО кваліфікації 2014-18, 4-та виплата», були перераховані компанією «Newport Management LTD» в сумі 3 271 481,17 євро на рахунки іноземних компаній.

Переказ грошових коштів зазначеним іноземним компаніям, за розпорядженнями УАФ, здійснювався за товари та надання послуг, що не могли використовуватися УАФ для забезпечення своєї діяльності відповідно до установчих документів. Так, УАФ закуплено у іноземних компаніях більше 30 тон елітних сортів чаю, більше 10 тон кави, більше 2 тон морепродуктів, місцем поставки яких було визначено порт Гамбург, Німеччина. При цьому, УАФ не отримувала на митній території України будь-які товари від вищезазначених іноземних компаній.

Здійснення ОСОБА_5 підготовки та направлення представнику «Newport Management LTD» розпоряджень УАФ та інвойсів іноземних компаній підтверджується протоколами допитів свідків ОСОБА_8 , яка з квітня 2010 року по травень 2015 року займала посаду головного економіста департаменту фінансів УАФ, ОСОБА_9 , яка з 2012 року як представник «Newport Management LTD» здійснювала комунікацію з УАФ.

Згідно Протоколу огляду ноутбука, який було вилучено у ОСОБА_5 під час обшуку за місцем її проживання, виявлено проекти інвойсів іноземних компаній, які направлялися на електронну пошту представника «Newport Management LTD» з електронних поштових скриньок, якими користувалася ОСОБА_5 .

Результатами проведення негласних слідчих (розшукових) дій зняття інформації з електронних інформаційних систем, стосовно ОСОБА_5 , підтверджується здійснення ОСОБА_5 організації підготовки інвойсів офшорних компаній, які в подальшому були направлені ОСОБА_5 на електронну пошту представника «Newport Management LTD», і на підставі яких «Newport Management LTD» проводилися платежі за рахунок коштів, які надходили на рахунок «Newport Management LTD» від УЄФА в інтересах ФФУ.

Згідно відомостей, отриманих в рамках кримінального провадження від органів Державної митної служби України, УАФ не отримувала на митній території України будь-які товари від іноземних компаній, яким перераховувалися платежі на підставі розпоряджень УАФ.

В консолідованій фінансовій звітності УАФ станом на 31.12.2016, підписаній генеральним секретарем УАФ ОСОБА_6 , не відображено кошти, які надійшли в 2016 році від УЄФА на рахунок «Newport Management LTD» в інтересах УАФ, в тому числі з призначенням «ЄВРО кваліфікації 2014-18, 4-та виплата» на суму 91 069 808,42 грн. (еквівалент 3 218 935,75 євро за середньорічним курсом НБУ за 2016 рік), що може свідчити про приховування слідів вчинення злочину.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 276 КПК України повідомлення про підозру обов`язково здійснюється в порядку, передбаченому статтею 278 цього Кодексу, у випадку наявності достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Системний аналіз даної норми права дає підстави вважати, що у разі наявності достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення така підозра повинна бути повідомлена особі негайно.

Визначення змісту поняття «підозра» обумовлює необхідність врахування практики Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) з питань застосування кримінального процесуального законодавства, обов`язковість урахування якої передбачена ч. 2 ст. 8 та ч. 5 ст. 9 КПК України.

Так, згідно з практикою ЄСПЛ «підозра» є частиною більш широкого поняття «обвинувачення», яке відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України являє собою твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.

Кримінальний процесуальний кодекс України оперує поняттями, які відповідають декільком різним стандартам доказування (переконання) - стандарт «обґрунтованої підозри», переконання (доведення) «поза розумним сумнівом» та стандарти «достатніх підстав (доказів)» тощо.

Повідомлення про підозру, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 276 КПК України, передбачає дотримання стандарту «достатніх підстав (доказів)».

Тобто, під час розгляду скарг зазначеної категорії предметом перевірки слідчого судді є питання дотримання стандарту «достатніх підстав (доказів)» для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення, зважаючи при цьому на рівень обмеження прав, свобод та інтересів особи внаслідок повідомлення її про підозру та строк здійснення досудового розслідування.

Стандарт «достатніх підстав (доказів) для підозри» є нижчим ніж стандарт «обґрунтованої підозри». Для цілей повідомлення особі про підозру він передбачає наявність доказів, які лише об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним кримінальним правопорушенням (демонструють причетність до його вчинення) і вони є достатніми, щоб виправдати подальше розслідування для висунення обвинувачення або спростування такої підозри, що відповідає практиці Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ).

При цьому, стандарт «достатніх підстав (доказів)» не передбачає, що уповноважені органи мають оперувати доказами, достатніми для пред`явлення обвинувачення чи ухвалення обвинувального вироку, що пов`язано з меншою мірою ймовірності, необхідною на ранніх етапах кримінального провадження для здійснення повідомлення про підозру.

Європейський Суд з прав людини у справі «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства» зазначив, що «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин.

Матеріалами скарги та матеріалами кримінального провадження підтверджується, що в кримінальному провадженні отримано докази, які доводять: подію вчиненого кримінального правопорушення, який полягає у незаконному заволодінні групою осіб за попередньою змовою коштами УАФ, які надійшли на банківський рахунок «Newport Management LTD» від УЄФА в інтересах УАФ з призначенням «ЄВРО кваліфікації 2014-18, 4-та виплата»; механізм вчинення кримінального правопорушення, а саме, шляхом направлення з електронних поштових скриньок, якими користувалася директор Департаменту фінансів УАФ ОСОБА_5 . 18 розпоряджень УАФ, підписаних Генеральним секретарем УАФ ОСОБА_6 , про переказ коштів, які надійшли від УЄФА в інтересах УАФ з призначенням «ЄВРО кваліфікації 2014-18, 4-та виплата», на користь іноземних компаній, та 43 інвойсів іноземних компаній; факт завдання та розмір матеріальної шкоди потерпілому, який становить 90 310 546,29 грн., що є особливо великим розміром; причинно-наслідковий зв`язок між діями, вчиненими ОСОБА_6 і ОСОБА_5 , та матеріальною шкодою, нанесеною УАФ та її колективним членам-регіональним футбольним федераціям.

Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя приймає до уваги доведення матеріалами скарги та матеріалами кримінального провадження, що зібрані слідством докази свідчать про наявність достатніх підстав вважати, що сталася подія кримінального правопорушення та безпосереднє вчинення особами діянь, спрямованих на досягнення злочинних наслідків, що об`єктивно дає підстави для повідомлення про підозру, а враховуючи, що представлені докази об`єктивно зв`язують ОСОБА_6 з вчиненим кримінальним правопорушенням, на даному етапі хоча і не можна стверджувати про їх достатність для негайного засудження, проте можна дійти висновку про виправданість подальшого розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Джон Мюррей проти Сполученого Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року).

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Статуту УАФ, копія якого долучена до матеріалів скарги, УАФ є всеукраїнським громадським об`єднанням фізкультурно-спортивного спрямування, організацією зі статусом юридичної особи, створеною відповідно до законодавства України.

Статтею 2 Статуту УАФ визначено, що цілями УАФ є, зокрема: забезпечення розвитку футболу в Україні; розвиток та популяризація футболу в дусі миру, розуміння та чесної гри, без будь-якої дискримінації за ознакою політичної приналежності, статі, віросповідання, раси чи з інших причин, забезпечення зростання його рівня і масовості; забезпечення гідного представництва УАФ та України у міжнародному футбольному співтоваристві шляхом консолідації і координації зусиль громадян і організацій України, зацікавлених у піднесенні вітчизняного футболу; сприяння злагодженій взаємодії і співробітництву усіх суб`єктів футболу в Україні; задоволення та захист інтересів, пов`язаних з футболом; запобігання усім методам або практичним діям, що можуть поставити під загрозу чесне проведення матчів чи змагань або спричинити зловживання у футболі; вирішення спорів, які можуть виникати між членами УАФ, а також надання їм допомоги у порядку, визначеному цим Статутом, на засадах поваги та рівності; забезпечення належного та збалансованого врахування та задоволення потреб різних зацікавлених суб`єктів футболу (ліг, клубів, футболістів, спонсорів, тощо).

Згідно ч. 6 ст. 6 Статуту УАФ члени УАФ діють з метою практичного втілення у відповідних регіонах або галузях статутних цілей і завдань УАФ, мобілізації для цього місцевого або галузевого спортивного потенціалу, а також з метою поширення діяльності УАФ.

Відповідно до ч. 1 ст. 8 Статуту УАФ члени УАФ мають право користуватися підтримкою УАФ у діяльності, що відповідає статутній меті УАФ.

Згідно ч. 8 ст. 40 Статуту УАФ порядок використання коштів та іншого майна визначається Конгресом УАФ, а також органами управління УАФ відповідно до визначених цим Статутом або делегованих повноважень.

Відповідно до ч. 3 ст. 39 Статуту УАФ джерелами її фінансування є, в тому числі, фінансова допомога від ФІФА та УЄФА.

АФК відповідно до свого Статуту є регіональною федерацією футболу - членом УАФ, а тому на неї поширюються положення ст. ст. 6, 8, 39, 40 Статуту УАФ.

Висновком експерта від 02.04.2021 № 30 за результатами проведення економічної експертизи, проведеної в кримінальному провадженні, встановлено, що розмір матеріальної шкоди (збитків) у формі втрати активів (безповоротного зменшення активів) УАФ та недоотримання належних доходів АФК внаслідок здійснення «Newport Management LTD» оплати на користь третіх осіб за товари і послуги за рахунок коштів, отриманих від УЄФА в інтересах УАФ з призначенням «ЄВРО кваліфікації 2014-18, 4-та виплата», документально підтверджується в сумі 90310546,29 грн.

Право АФК на правовий захист її законних інтересів, які полягали у спрямуванні коштів УАФ в сумі 90310546,29 грн. на реалізацію статутних завдань УАФ та АФК з розвитку футболу в Україні, нарівні з правом власності відповідає практиці Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), обов`язковість урахування якої передбачена ч. 2 ст. 8 та ч. 5 от. 9 КПК України.

Так, у справі Ятрідіс проти Греції ЄСПЛ дійшов висновку, що поняття «власність» у статті 1 Протоколу № 1 має автономне значення, яке, безумовно, не обмежується власністю на речі: деякі інші права та інтереси, що становлять активи, також можуть розглядатися як «майнові права», і. таким чином як «власність» для цілей цього положення.» (Iatridis v. Greece) від 19.10.2000, скарга №31107/96).

Аналогічну думку ЄСПЛ висловив у справі Бейелер проти Італії» (Beyeler v. Italy), [ВП] заява №33202/96, пп. 108-109, ЄСПЛ 2000-І.

В своєму Рішенні по справі Принц Ханс-Адам II і Ліхтенштейну проти Німеччини ЄСПЛ зазначив, що у відповідності до сформованої прецедентної практики «власність» може бути «існуючою власністю» або активами, в тому числі вимогами, щодо яких заявник може стверджувати, шо має, принаймні, «легітимне сподівання» отримання ефективного користування майном.» (Prince Hans-Adam ІІ of Liechtenstein v. Germany).

Тлумачення терміну «легітимне сподівання» надано ЄСПЛ, в тому числі, у справі Копецький проти Словаччини (Kopecky v. Slovakia) [ВП], заява № 44912/98, п. 52, ЄСПЛ 2004-IX). ЄСПЛ, зокрема, зазначив, що: «... «легітимне очікування» базується на достатньо обґрунтованому покладанні на правовий акт, який має міцну правову основу та передбачає майнові права. ...судова практика Суду не передбачає існування «справжнього спору» або аргументованого позову» як критерію для визначення наявності «легітимного очікування» захищеного згідно зі статтею 1 Протоколу № 1.»

У справі Федоренко проти України (Fedorenko v. Ukraine, № 25921/02, § 21-24, June 2006) ЄСПЛ дійшов висновку про те, що оскільки «легітимне очікування» заявника на отримання коштів ґрунтувалося на правовому акті (договорі), таке легітимне очікування» слід розглядати як право власності, захищене статтею 1 Протоколу № 1.

Положеннями п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України встановлено, що слідчий, дізнавач, прокурор зобов`язані закрити кримінальне провадження також у разі, коли строк досудового розслідування, визначений статтею 219 КПК України, закінчився та жодній особі не було повідомлено про підозру.

З наведеного вбачається, що не здійснення повідомлення про підозру у випадку наявності достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення може мати наслідком закриття кримінального провадження та не притягнення винних осіб до передбаченої законом відповідальності, що, в свою чергу, призведе до не виконання завдань кримінального провадження щодо захисту потерпілого від кримінального правопорушення.

Усталеною практикою ЄСПЛ чітко встановлюється право потерпілого вимагати належного здійснення кримінального провадження.

Так, у справі «Perez v. France» ЄСПЛ вказав, що «гарантії, котрі містяться у статті 6 Конвенції (Право на справедливий суд), стосуються також особи, яка звертається із заявою про відкриття кримінальної справи». ЄСПЛ наголосив, що саме «такий підхід відповідатиме меті належного забезпечення прав потерпілого у кримінальному процесі».

У справі «Геннадій Науменко проти України» ЄСПЛ наголошує, що «засіб правового захисту відповідно до ст. 13 Конвенції повинен бути ефективним на практиці, як і в теорії, у тому сенсі, що користуванню засобами захисту не повинно чинитися перешкод діями або бездіяльністю органів влади держави-відповідача (див. серед інших «Аксой проти Туреччини», пар. 95; та «Абдурахман Орак проти Туреччини», пар. 97).»

10.09.2021 президент ГС «Асоціації футболу м. Києва» ОСОБА_7 звернувся до прокурора відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_4 із вказаним клопотанням.

Прокурором групи прокурорів у вказаному кримінальному провадженні ОСОБА_4 , листом № 09/2/3-55502-19 від 17.09.2021 повідомлено ГС «Асоціація футболу м. Києва», що досудове розслідування у зазначеному кримінальному провадженні триває, проводяться слідчі та розшукові дії, продовжується збір доказів, на підставі яких буде вирішено питання щодо повідомлення про підозру.

Статтею 220 КПК України передбачено, що клопотання потерпілого і його представника про виконання будь-яких процесуальних дій слідчий, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав. Про результати розгляду клопотання повідомляється особа, яка заявила клопотання. Про повну або часткову відмову в задоволенні клопотання виноситься мотивована постанова.

Станом на день розгляду скарги, слідчому судді не надано будь-яких доказів, що вказане клопотання розглянуто і за його наслідками розгляду прийнято відповідне процесуальне рішення або вчинено процесуальну дію, а отже слідчий суддя приходить до висновку, що прокурором відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_4 допущена бездіяльність.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні, у тому числі, можуть бути оскаржені бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений КПК України строк.

Бездіяльність, яка полягає у нездійсненні інших процесуальних дій (крім внесення відомостей до ЄРДР та повернення тимчасово вилученого майна), є третім, комплексним видом бездіяльності, оскарження якої допускається відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України.

Так, бездіяльність, яка підлягає оскарженню відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України, передбачає три обов`язкові ознаки: 1) слідчий або прокурор наділені обов`язком вчинити певну процесуальну дію; 2) така процесуальна дія має бути вчинена у визначений КПК строк; 3) відповідна процесуальна дія слідчим, дізнавачем чи прокурором у встановлений строк не вчинена.

Згідно ч. 1 ст. 304 КПК України скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора, передбачені частиною першою статті 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності.

Таким чином, на досудовому провадженні може бути оскаржена бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у нездійснені інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений КПК України строк.

Разом з тим, слідчим суддею встановлено, що 05.10.2021 Громадська спілка «Асоціація футболу м. Києва» звернулася до Печерського районного суду м. Києва зі скаргою на бездіяльність старшого прокурора групи прокурорів, якими здійснюється процесуальне керівництво у кримінальному провадженні № 0002229 від 18.10.2019, прокурора відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_4 , тобто в межах строку оскарження бездіяльності прокурора.

В ході розгляду скарги було встановлено, що скарга не підлягає розгляду слідчим суддею Печерського районного суду м. Києва, оскільки досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні здійснюється слідчими підрозділу Головного управління Національної поліції у місті Києві, який відноситься до територіальної підсудності Голосіївського районного суду м. Києва, про що потерпілому не було відомо.

З огляду на викладене, слідчий суддя приходить до висновку про необхідність поновлення строку на звернення представника потерпілого Громадської спілки «Асоціація футболу м. Києва» до слідчого судді з цією скаргою.

Разом з цим, положеннями ч. 1 ст. 37 КПК України визначено, що прокурор, який здійснюватиме повноваження прокурора у конкретному кримінальному провадженні, визначається керівником відповідного органу прокуратури після початку досудового розслідування, у разі необхідності керівник органу прокуратури може визначити групу прокурорів, які здійснюватимуть повноваження прокурорів у конкретному кримінальному провадженні, а також старшого прокурора такої групи, який керуватиме діями інших прокурорів.

Відповідно до ч. 1 ст. 277 КПК України письмове повідомлення про підозру складається прокурором або слідчим за погодженням з прокурором.

Частиною 2 статті 36 КПК України передбачено повноваження прокурора, який здійснює нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням, приймати процесуальні рішення у випадках, передбачених КПК України, повідомляти особі про підозру.

Відповідно до ч. 1 ст. 28 КПК України під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Розумними вважаються строки, що є об`єктивно необхідними для виконання процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень. Розумні строки не можуть перевищувати передбачені цим Кодексом строки виконання окремих процесуальних дій або прийняття окремих процесуальних рішень.

Сукупність вказаного переконує в бездіяльності заявленого суб`єкта оскарження, проте з огляду на положення ст. 94 КПК України, слідчий суддя не може перебирати на себе повноваження прокурора щодо прийняття процесуального рішення про повідомлення про підозру, тому вимога про зобов`язання прокурора відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_4 до вчинення конкретних дій, не підлягає задоволенню.

При цьому, існують правові підстави для зобов`язання прокурора відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_4 розглянути питання достатності доказів для здійснення повідомлення про підозру ОСОБА_5 у вчиненні за попередньою змовою групою осіб, шляхом зловживання службовим становищем, пособництва у заволодінні коштами УАФ в сумі 3271481,17 євро, які надійшли від УЄФА на рахунок компанії «Newport Management LTD» в інтересах УАФ в якості 4-го платежу в рамках розподілу доходів від централізації прав на Європейські кваліфікації, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 5 ст. 191 КК України, негайно після отримання достатніх доказів для підозри, а тому вимога особи, яка подала скаргу в частині зобов`язання прокурора до вчинення конкретних дій, не підлягає задоволенню, оскільки слідчий та прокурор, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог КПК України, є самостійними у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється, що узгоджується з ч. 1 ст. 36, ч. 5 ст. 40 КПК України.

Разом з тим, слідчий суддя приходить до висновку, що вимоги щодо визнання незаконною бездіяльності прокурора відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_4 є необґрунтованими, оскільки вказані вимоги не узгоджуються з приписами та положеннями ч. 2 ст. 307 КПК України, а тому у задоволенні в цій частині слід відмовити.

Частиною 4 статті 535 КПК визначено, що органи, особи, які виконують судове рішення, повідомляють суд, який постановив судове рішення, про його виконання.

Керуючись ст.ст. 307, 372 КПК України, -, -

ПОСТАНОВИВ:
Визнати поважними причини пропуску строку на оскарження бездіяльності прокурора відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 0002229, відомості щодо якого внесені 18.10.2019 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 191 КК України, яка полягає у нездійсненні процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений КПК України, строк, та поновити представнику потерпілого Громадської спілки «Асоціація футболу м. Києва» - адвоката ОСОБА_3 такий строк.

Скаргу представника потерпілого Громадської спілки «Асоціація футболу м. Києва» - адвоката ОСОБА_3 на бездіяльність прокурора відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 0002229, відомості щодо якого внесені 18.10.2019 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 191 КК України, яка полягає у нездійсненні процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений КПК України, строк задовольнити частково.

Зобов`язати прокурора відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_4 в межах своїх повноважень розглянути питання достатності доказів для здійснення повідомлення про підозру ОСОБА_5 у вчиненні за попередньою змовою групою осіб, шляхом зловживання службовим становищем, пособництва у заволодінні коштами УАФ в сумі 3 271 481,17 євро, які надійшли від УЄФА на рахунок компанії «Newport Management LTD» в інтересах УАФ в якості 4-го платежу в рамках розподілу доходів від централізації прав на Європейські кваліфікації, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 5 ст. 191 КК України.

В порядку судового контролю за виконанням судового рішення зобов`язати прокурора відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_4 протягом п`яти днів з моменту отримання цієї ухвали, повідомити слідчого суддю про вжитті заходи та прийняті процесуальні рішення.

В решті вимог скарги - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1