Номер провадження:1-в/521/507/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 грудня 2021 року м. Одеса
Малиновський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

з секретарем - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Одеси клопотання Міністерства юстиції України про приведення у відповідність із законодавством України вироку суду Російської Федерації відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеси, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого та до засудження проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
засудженого вироком Ворошиловського районного суду м. Ростова-на-Дону від 09 жовтня 2015 року, зміненим апеляційною ухвалою Апеляційної інстанції Ростовського обласного суду від 16 грудня 2015 року, за ч. 1 ст. 30, п. «г» ч. 4 ст. 228.1 КК РФ до 9 років 10 місяців позбавлення волі, без позбавлення права займати певні посади або займатися певною діяльністю, без штрафу, з відбуванням покарання у виправній колонії суворого режиму, -
В С Т А Н О В И В:
До Малиновського районного суду м. Одеси надійшло клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку суду Російської Федерації у відповідність із законодавством України відносно громадянина України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , обґрунтоване тим, що 03 липня 2017 року наказом № 2118/5 Міністерством юстиції України прийнято рішення про прийняття в Україну засудженого вироком російського суду громадянина України ОСОБА_4 відповідно до ст. 606 КПК України, ст. 3 Конвенції про передачу засуджених осіб 1983 року та на підставі запиту Міністерства юстиції Російської Федерації від 03 травня 2017 року за № 06-52315/17.
ОСОБА_4 засуджено вироком Ворошиловського районного суду м. Ростова-на-Дону від 09 жовтня 2015 року, зміненим апеляційною ухвалою Апеляційної інстанції Ростовського обласного суду від 16 грудня 2015 року, ОСОБА_4 засуджено за ч. 1 ст. 30, п. «г» ч. 4 ст. 228.1 КК РФ до покарання у виді 9 років 10 місяців позбавлення волі, без позбавлення права займати певні посади або займатися певною діяльністю, без штрафу, з відбуванням покарання у виправній колонії суворого режиму.
Зазначений вирок набрав законної сили 16 грудня 2015 року, відповідно до розпорядження Ворошиловського районного суду м. Ростова-на-Дону про виконання вироку, що набрав законної сили, за № 1-231/15 від 29 грудня 2015 року.
За вироком Ворошиловського районного суду м. Ростова-на-Дону дії ОСОБА_4 кваліфіковані як готування до злочину, відшукання особою засобів скоєння злочину і умисне створення умов для вчинення незаконного збуту наркотичних засобів у великому розмірі, якщо при цьому злочин не було доведено до кінця з обставин, що не залежали від цієї особи.
Вироком суду встановлено початок обчислення строку покарання ОСОБА_4 з 09 жовтня 2015 року, у строк відбування покарання зараховано строк тримання його під вартою з 14 жовтня 2014 року по 09 жовтня 2015 року.
ОСОБА_4 відбуває покарання у Федеральній казенній установі - Виправній колонії № 6 Управління Федеральної служби виконання покарань Росії по Астраханській області. Кінець строку відбування покарання 13 серпня 2024 року.
ОСОБА_4 є громадянином України, відповідно до довідки Державної міграційної служби України він зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .
Місце проживання ОСОБА_4 в Україні зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 .
Відповідно до положень ч. 3 ст. 609 КПК України Міністерство юстиції України в разі прийняття рішення щодо прийняття громадянина України, засудженого судом іноземної держави, для подальшого відбування покарання на території України звертається до суду з клопотанням про приведення вироку суду іноземної держави у відповідність із законодавством України.
Згідно положень ч.1 ст.610 КПК України клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку суду іноземної держави у відповідність із законодавством України розглядає суд першої інстанції за останнім відомим місцем проживання засудженої особи в Україні або за місцем знаходження Міністерства юстиції України.
Посилаючись на ст.9 Конституції України, ст.ст.9 - 11 Конвенції про передачу засуджених осіб 1983 року, положення ч.3 ст.609, ч.1 ст.610 КПК України, якою передбачено звернення Міністерства юстиції України, в разі прийняття рішення щодо прийняття громадянина України, засудженого судом іноземної держави, до суду першої інстанції за останнім відомим місцем проживання засудженої особи в Україні з клопотанням про приведення вироку суду іноземної держави у відповідність із законодавством України, заявник просить:
- визначити норми (статті, частини статей) Кримінального кодексу України, якими передбачена відповідальність за кримінальне правопорушення, у вчиненні якого ОСОБА_4 визнано винним вироком Ворошиловського районного суду м. Ростова-на-Дону від 09 жовтня 2015 року з урахуванням змін, внесених апеляційною ухвалою Апеляційної інстанції Ростовського обласного суду від 16 грудня 2015 року;
- визначити строк позбавлення волі, що підлягає відбуванню засудженим ОСОБА_4 на підставі вироку Ворошиловського районного суду м. Ростова-на-Дону від 09 жовтня 2015 року з урахуванням змін, внесених апеляційною ухвалою Апеляційної інстанції Ростовського обласного суду від 16 грудня 2015 року.
Представник Міністерства юстиції України у судове засідання не з`явився, розгляд клопотання просив проводити без його участі, яка, згідно положень ч.1 ст.610 КПК України, не є обов`язковою.
Прокурор, в судовому засіданні просила суд клопотання Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) задовольнити, визначити правову кваліфікацію діяння та строк позбавлення волі, що підлягає відбуванню засудженим. Також прокурор просила застосувати запобіжний захід обвинуваченому у вигляді тримання під вартою.
Враховуючи, що чинним КПК України не передбачено обов`язкової участі представника Міністерства юстиції України під час розгляду клопотання про приведення вироку суду іноземної держави у відповідність із законодавством України, суд вирішив розглянути клопотання без участі представника Міністерства юстиції України.
Заслухавши думку прокурора, дослідивши матеріали клопотання, суд дійшов таких висновків.
Передача громадянина України, засудженого судом іноземної держави, для відбування покарання в Україні та порядок приведення вироку іноземного суду у відповідність із законодавством України передбачена главою 46 КК України та Конвенцією про передачу засуджених осіб 1983 року.
Конвенцією про передачу засуджених осіб від 21 березня 1983 року, яка набрала чинності для України з 01 січня 1996 року, передбачено можливість передачі особи, засудженої на території однієї держави, на територію іншої держави, відповідно до положень цієї Конвенції, для відбування призначеного їй покарання (стаття 2) шляхом продовження виконання вироку одразу або на основі судової чи адміністративної постанови згідно із положеннями статті 10 або визнання вироку з використанням судової або адміністративної процедури своєї держави і, таким чином, заміни міри покарання, призначеної в державі винесення вироку, мірою покарання, передбаченою законодавством держави виконання вироку за такий самий злочин, згідно з положеннями статті 11 цієї Конвенції.
Відповідно до положень ч. 3 ст. 609 Кримінального процесуального кодексу України Міністерство юстиції України в разі прийняття рішення щодо прийняття громадянина України, засудженого судом іноземної держави, для подальшого відбування покарання на території України звертається до суду з клопотанням про приведення вироку суду іноземної держави у відповідність із законодавством України.
Згідно положень ч. 1 ст. 610 Кримінального процесуального кодексу України клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку суду іноземної держави у відповідність із законодавством України розглядає суд першої інстанції за останнім відомим місцем проживання засудженої особи в Україні або за місцем знаходження Міністерства юстиції України.
Наказом № 2118/5 Міністерством юстиції України прийнято рішення від 03.07.2017 року про прийняття в Україну засудженого вироком російського суду громадянина України ОСОБА_4 відповідно до ст. 606 КПК України, ст. 3 Конвенції про передачу засуджених осіб 1983 року та на підставі запиту Міністерства юстиції Російської Федерації від 03 травня 2017 року за № 06-52315/17.
Як вбачається з матеріалів клопотання, ОСОБА_4 засуджено вироком Ворошиловського районного суду м. Ростова-на-Дону від 09 жовтня 2015 року, зміненого апеляційною ухвалою Апеляційної інстанції Ростовського обласного суду від 16 грудня 2015 року, за ч. 1 ст. 30, п. «г» ч. 4 ст. 228.1 КК РФ до 9 років 10 місяців позбавлення волі, без позбавлення права займати певні посади або займатися певною діяльністю, без штрафу, з відбуванням покарання у виправній колонії суворого режиму.
Вказаний вирок набрав законної сили 16 грудня 2015 року, відповідно до розпорядження Ворошиловського районного суду м. Ростова-на-Дону про виконання вироку, що набрав законної сили, за № 1-231/15 від 29 грудня 2015 року.
ОСОБА_4 відбуває покарання у Федеральній казенній установі - Виправній колонії № 6 Управління Федеральної служби виконання покарань Росії по Астраханській області. Кінець строку відбування покарання 13 серпня 2024 року.
ОСОБА_4 є громадянином України, відповідно до довідки Державної міграційної служби України він зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .
Як вбачається із заяви засудженого ОСОБА_4 , він висловив бажання бути переданим в Україну для подальшого відбування призначеного йому покарання, при цьому йому роз`яснені та зрозумілі юридичні наслідки такої передачі.
При визначенні статті (частини статей) закону України про кримінальну відповідальність, якими передбачена відповідальність за кримінальне правопорушення, вчинене засудженим ОСОБА_4 , та строку позбавлення волі, визначеного на підставі вироку суду іноземної держави, суд враховує наступне:
Положеннями ч. 2 ст.307 КК України передбачена відповідальність, зокрема, за дії щодо незаконного виробництва, виготовлення, придбання, зберігання, перевезення чи пересилання з метою збуту, а також незаконного збуту наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів, вчинені повторно або за попередньою змовою групою осіб тощо, або якщо предметом таких дій були наркотичні засоби, психотропні речовини або їх аналоги у великих розмірах або вчинені із залученням малолітнього або щодо малолітнього.
Згідно з вироком Ворошиловського районного суду м. Ростова-на-Дону від 09.10.2015 року, зміненого апеляційною ухвалою Апеляційної інстанції Ростовського обласного суду від 16 грудня 2015 року, ОСОБА_4 засуджено за ч. 1 ст. 30, п. «г» ч. 4 ст. 228.1 Кримінального кодексу Російської Федерації, за кваліфікуючими ознаками готування до злочину, відшукання особою засобів скоєння злочину і умисне створення умов для вчинення незаконного збуту наркотичних засобів у великому розмірі, якщо при цьому злочин не було доведено до кінця з обставин, що не залежали від цієї особи, до дев`яти років десяти місяців позбавлення волі, без позбавлення права займати певні посади або займатися певною діяльністю, без штрафу, з відбуванням покарання у виправній колонії суворого режиму.
Вказані дії ОСОБА_4 , за які його засуджено в Російській Федерації, є злочином згідно із законодавством України.
Постановою пленуму Верховного суду України №4 від 26 квітня 2002 року "Про судову практику в справах про злочини у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів", встановлено, що злочини, передбачені статтями 307, 309 або 311 КК України, визнаються закінченими з моменту вчинення однієї із зазначених у диспозиціях цих статей альтернативних дій. У випадках, коли винна особа вчинила одну або декілька зазначених дій, але не встигла вчинити іншу дію із тих, які охоплювались її умислом, скоєне слід розглядати як закінчений злочин за виконаними діями, а незавершена дія окремої кваліфікації як готування до злочину або як замах на злочин не потребує.
Диспозицією ч. 2 ст. 307 КК України передбачена відповідальність, за такі дії у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів, як незаконне виробництво, виготовлення, придбання, зберігання, перевезення чи пересилання з метою збуту, а також незаконний збут.
Як вбачається з тексту вироку Ворошиловського районного суду м. Ростова-на-Дону від 09.10.2015 року, з урахуванням змін, внесених апеляційною ухвалою Апеляційної інстанції Ростовського обласного суду від 16 грудня 2015 року, ОСОБА_4 визнаний винним у тому, що він здійснив готування до злочину, а саме відшукання особою засобів скоєння злочину і умисне створення умов для вчинення незаконного збуту наркотичних засобів у великому розмірі, якщо при цьому злочин не було доведено до кінця з обставин, що не залежали від цієї особи
Таким чином, дії ОСОБА_4 , за які він був засуджений вироком Ворошиловського районного суду м. Ростова-на-Дону від 09.10.2015 року, з урахуванням змін, внесених апеляційною ухвалою Апеляційної інстанції Ростовського обласного суду від 16 грудня 2015 року, слід кваліфікувати, як закінчений склад злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, тобто як незаконний збут наркотичних засобів у великому розмірі, а тому інша незавершена дія щодо незаконного збуту наркотичних засобів, яка охоплювалася умислом ОСОБА_4 , але була припинена не по його волі, а співробітниками правоохоронних органів, окремої кваліфікації як готування до злочину не потребує.
Враховуючи викладене та керуючись роз`ясненнями Верховного суду України, викладеними в постанові Пленуму № 4 від 26.04.2002 р. "Про судову практику в справах про злочини у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів", суд приходить до висновку, що дії ОСОБА_4 , за які він був засуджений вироком Ворошиловського районного суду м. Ростова-на-Дону від 09.10.2015 року, з урахуванням змін, внесених апеляційною ухвалою Апеляційної інстанції Ростовського обласного суду від 16 грудня 2015 року, утворюють склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.
Відповідно до положень ч. 3 ст. 610 КК України під час розгляду клопотання Міністерства юстиції України суд визначає, серед іншого, і строк позбавлення волі, визначений на підставі вироку суду іноземної держави.
Порядок визначення строку позбавлення волі, визначений на підставі вироку суду іноземної держави передбачений положеннями ч. 4 ст.610 КК України, згідно якої при визначенні строку покарання у вигляді позбавлення волі, що підлягає відбуванню на підставі вироку іноземної держави суд дотримується тривалості призначеного таким вироком покарання, крім окремих випадків.
Згідно положень ч. 4 ст. 610 КК України іншого порядку визначення строку позбавлення волі суд дотримується в разі, якщо призначений судом іноземної держави строк є меншим, ніж мінімальний строк, передбачений кримінальним законом України за таке правопорушення, та в разі, якщо призначений судом іноземної держави строк є більшим, ніж максимальний строк, передбачений санкцією статті КК України за відповідне кримінальне правопорушення.
Санкцією ч. 2 ст. 307 КК України передбачено відповідальність у виді позбавлення волі на строк від шести до десяти років з конфіскацією майна.
Вироком Ворошиловського районного суду м. Ростова-на-Дону від 09.10.2015 року, з урахуванням змін, внесених апеляційною ухвалою Апеляційної інстанції Ростовського обласного суду від 16 грудня 2015 року, було призначено покарання ОСОБА_4 за вчинений злочин у виді 9 років 10 місяців позбавлення волі, що відповідає межам санкції ч.2 ст.307 КК України.
Враховуючи, що відповідно до положень п. d ч.1 ст.11 Конвенції про передачу засуджених осіб від 21 березня 1983 року, замінюючи вирок, компетентний орган не повинен посилювати кримінальне покарання засудженій особі, слід застосувати положення ст. 69 КК України (призначення більш м`якого покарання, ніж передбачено законом) та призначити ОСОБА_4 покарання без застосування передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України обов`язкового додаткового покарання у вигляді конфіскації майна, з огляду на те, що судом іноземної держави додаткове покарання у вигляді конфіскації майна ч. 4 ст. 228.1 КК РФ взагалі не передбачено.
Таким чином, керуючись нормами КПК України, ґрунтуючись на принципі недопустимості посилення покарання засудженої особи в разі передачі іншій державі для відбування покарання, закріпленого в нормах міжнародного права, враховувати вимоги частини першої статті 10 та частини першої статті 11 Конвенції про передачу засуджених осіб 1983 року щодо максимального врахування покарання, визначеного вироком російського суду, з метою створення належних підстав для реалізації засудженим ОСОБА_4 права бути переданим в Україну як державу свого громадянства для подальшого відбування покарання, суд приходить до висновку про визначення строку покарання ОСОБА_4 у виді позбавлення волі тією ж тривалістю, що був призначений вироком Ворошиловського районного суду м. Ростова-на-Дону від 09.10.2015 року, з урахуванням змін, внесених апеляційною ухвалою Апеляційної інстанції Ростовського обласного суду від 16 грудня 2015 року - 9 років 10 місяців позбавлення волі.
Початок строку відбування покарання засудженому ОСОБА_4 слід обчислювати з 09 жовтня 2015 року - відповідно з датою, встановленою вироком Ворошиловського районного суду м. Ростова-на-Дону від 09 жовтня 2015 року.
Також, відповідно до положень п. «с» ч. 1 ст. 11 Конвенції про передачу засуджених осіб від 21 березня 1983 року, компетентний орган повинен зарахувати у строк покарання весь період, впродовж якого засуджена особа була позбавлена волі. Тому ОСОБА_4 необхідно зарахувати в строк відбування покарання час тримання його під вартою в період з 14 жовтня 2014 року по 09 жовтня 2015 року.
Визначення судом виду кримінально-виконавчої установи, в якій належить відбувати покарання засудженому, діючим законодавством України не передбачено.
Окрім того, суд вважає за необхідне застосувати запобіжний захід до засудженого ОСОБА_4 враховуючи вид покарання у вигляді тримання під вартою. Застосування запобіжного заходу є необхідною умовою виконання судового рішення в Україні.
Керуючись ст.ст. 371, 372, ст. 609, ст. 610 КПК України, суд -
У Х В А Л И В:
Клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку суду іноземної держави відносно ОСОБА_4 у відповідність із законодавством України - задовольнити
Привести у відповідність із законодавством України вирок Ворошиловського районного суду м. Ростова-на-Дону від 09 жовтня 2015 року, змінений апеляційною ухвалою Апеляційної інстанції Ростовського обласного суду від 16 грудня 2015 року, відносно ОСОБА_4 , яким останнього засуджено за ч. 1 ст. 30, п. «г» ч. 4 ст. 228.1 Кримінального кодексу Російської Федерації до 9 років 10 місяців позбавлення волі, без позбавлення права займати певні посади або займатися певною діяльністю, без штрафу, з відбуванням покарання у виправній колонії суворого режиму.
Вважати ОСОБА_4 засудженим за ч. 2 ст. 307 Кримінального кодексу України до 9 (дев`яти) років 10 (десяти) місяців позбавлення волі без конфіскації майна.
Строк відбування покарання ОСОБА_4 обчислювати з 09 жовтня 2015 року, відповідно до дати визначеної у вироку Ворошиловського районного суду м. Ростова-на-Дону від 09.10.2015 року.
Зарахувати в строк відбування покарання ОСОБА_4 час тримання під вартою в період з 14 жовтня 2014 року по 09 жовтня 2015 року.
Обрати засудженому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до доставлення у місця відбуття покарання.
Ухвала може бути оскаржена органом, що подав клопотання, особою, щодо якої вирішено питання про приведення вироку суду іноземної держави у відповідність із законодавством України, та прокурором до апеляційного суду Одеської області через Малиновський районний суд м. Одеси протягом семи днів з дня її оголошення, а засудженим - з дня її вручення.
Копію ухвали суду направити Міністерству юстиції України та центральному органу виконавчої влади у сфері виконання покарань для повідомлення Міністерству юстиції Російської Федерації та організації прийняття засудженого в Україну.

Суддя ОСОБА_1