В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 вересня 2021 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

секретаря судового засідання ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

потерпілого ОСОБА_5

законного представника потерпілої - ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, відомості про яке 01.07.2021 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000359 по обвинуваченню: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця смт. Середнє Ужгородського району Закарпатської області, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 , 30 червня 2021 близько 07 год. 49 хв., керуючи транспортним засобом, а саме легковим автомобілем марки «ВАЗ» моделі «2107» з державним номерним знаком « НОМЕР_1 », по автомобільній дорозі М-06 зі сторони міста Мукачева у напрямку міста Ужгорода, перебуваючи перед поворотом у населений пункт Великі Лази Ужгородського району Закарпатської області, не передбачаючи можливості настання суспільно небезпечних наслідків свого діяння, хоча повинен був і міг їх передбачити, тобто діючи зі кримінально протиправною недбалістю, проявив неуважність до дорожньої обстановки, що склалася та її зміни, не забезпечив безпеку дорожнього руху, не вибрав безпечну швидкість, щоб мати змогу постійно контролювати рух автомобіля та безпечно керувати ним за умов видимості у напрямку руху, з моменту виникнення небезпеки для руху, яку він об`єктивно був спроможний виявити, не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу та допустив наїзд на неповнолітню ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка в той час переїжджала пішохідний перехід на велосипеді марки «SAFARI» моделі «FORMULA» червоно-білого кольору. В результаті дорожньо-транспортної пригоди неповнолітня ОСОБА_5 отримала тяжке тілесне ушкодження.

У такий спосіб ОСОБА_4 порушив вимоги Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306 (далі ПДР України), а саме п. 12.3, згідно з яким у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди.

При цьому органом досудового розслідування з`ясовано, що:

на момент судово-медичного обстеження на тiлi неповнолітньої ОСОБА_5 виявлено тілесні ушкодження у вигляді саден на шкірних покривах передньої поверхні правого та лівого колінних суглобів, чола зліва, лівого ліктьового суглобу, правої здухвинної ділянки;

згідно з даними медичної документації в неї виявлено відкритий уламковий поперечний перелом обох кісток в середній та нижній третинах лівої гомілки із зміщенням, множинні забійні садна верхніх та нижніх кінцівок;

тілесні ушкодження у вигляді відкритого уламкового перелому діафіза в середній та нижній третинах право великогомілкової кістки із зміщенням виникли внаслідок дії тупих твердих предметів по ударному механізму дії, якими могли бути виступаючі частини кузова автомобіля під час дорожньо-транспортної пригоди та згідно з цією ознакою небезпеки для життя в момент їх спричинення відповідно до пп. «м» п. 2.1.3 Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених наказом МОЗ України № 6 від 17 січня 1995 р., належать до тяжких тілесних ушкоджень;

тілесні ушкодження у вигляді перелому правої малогомілкової кістки потягли за собою розлад здоров`я на строк бiльше 21 дня та згідно з цією ознакою відповідно до п. 2.2.2 Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених наказом МОЗ України № 6 від 17 січня 1995 р., кваліфікуються як тілесні ушкодження середньої тяжкості;

тілесні ушкодження у вигляді саден на шкірних покривах передньої поверхні правого та лівого колінних суглобів, чола зліва, лівого ліктьового суглоба, правої здухвинної ділянки найбільш імовірно виникли внаслідок ударяння об підлегле тверде покриття, мають незначні скороминущі наслідки, тривалістю не більше як 6 днів та згідно з цією ознакою відповідно до п. 2.3.5 Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених наказом МОЗ України № 6 від 17 січня 1995 р., кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження;

за давністю виникнення вищевказані тілесні ушкодження згідно з даними медичної документації вкладаються в час дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 30 червня 2021 року, та не суперечать обставинам, що викладеним у постанові.

Причиною дорожньо-транспортної пригоди з технічної точки зору є невідповідність дій водія транспортного засобу, а саме легкового автомобіля марки «ВАЗ» моделі «2107» з державним номерним знаком « НОМЕР_1 », ОСОБА_4 вимогам п. 12.3 Правил дорожнього руху України, і саме ця невідповідність з технічної точки зору перебуває у причинно-наслідковому зв`язку з фактом настання цієї дорожньо-транспортної пригоди

Таким чином, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 286 КК України, а саме порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяло потерпілому тяжке тілесне ушкодження.

Судовий розгляд проведено в межах висунутого обвинувачення відповідно обвинувального акту згідно до вимог статті 337 КПК України.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованому йому кримінальному правопорушенні при обставинах, викладених в обвинувальному акті визнав повністю та щиро розкаявся. При призначенні покарання просив не позбавляти його волі.

Потерпіла в судовому засіданні залишила на розсуд суду питання щодо призначення покарання.

Законний представник потерпілого пояснив, що претензій не мають до обвинуваченого, міра покарання на розсуд суду.

У відповідності до вимог ч. 1 ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.

Статтею 92 КПК України визначено, що обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу покладається на слідчого, прокурора, а обов`язок доказування належності та допустимості доказів покладається на сторону, що їх подає.

Враховуючи те, що обвинувачений в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених у обвинувальному акті, та беручи до уваги, що прокурор, потерпілий та його представник, а також обвинувачений не оспорювали фактичні обставини кримінального провадження, судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, роз`яснивши їм положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин, які ніким не оспорюються.

Допитавши обвинуваченого та дослідивши докази, що характеризують його особу, суд прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю.

Суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 286 КК України, а саме порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяло потерпілому тяжке тілесне ушкодження.

Відповідно до ст. 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_4 покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, який є раніше не судимим, на обліку психоневрологічного диспансеру та у лікаря нарколога не перебуває, наявність обставин, які пом`якшують покарання та відсутність обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого.
Обставинами, які пом`якшують покарання, суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування завданого збитку.

Обставин, які обтяжують покарання, судом не встановлено.

Зважаючи на положення статті 50 КК України якою встановлено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами, враховуючи ступінь тяжкості вчинених злочинів, особу обвинуваченого, всі пом`якшуючі покарання обставини, суд, реалізуючи принцип законності, справедливості та індивідуалізації покарання, приходить до висновку про необхідність призначення обвинуваченому ОСОБА_4 покарання в межах санкції ч. 2 ст. 286 КК України у виді позбавлення волі без позбавлення права керувати транспортними засобами.

З урахуванням обставин і наслідків злочину, ставлення обвинуваченого до вчиненого діяння та можливість його виправлення без відбування призначеного покарання, суд вважає за необхідне застосувати до нього положення ст. 75 КК України та звільнити від відбування основного покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки, передбачені п. 1, 2 ч. 1 та п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Саме таке покарання на думку суду буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 та попередження нових злочинів.

Цивільний позов по справі не заявлено.

Долю речових доказів вирішити у порядку ст. 100 КПК України.

Розподіл витрат на залучення експерта вирішити відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.369-371, 373-376 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України і призначити йому покарання у виді 3 /трьох/ років позбавлення волі без позбавленням права керувати транспортними засобами.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного судом основного покарання з випробуванням, з іспитовим строком 1 (один) рік.

На підставі п. 1, 2 ч. 1 та п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Скасувати арешт майна, накладений згідно з ухвалами слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 19.07.2021 року (справа № 308/9128/21), а саме на велосипед марки «SAFARI», моделі «FORMULA», червоно-білого кольору, який у момент дорожньо-транспортної пригоди перебував у користуванні ОСОБА_5 , Транспортний засіб марки «ВАЗ», моделі «2107», д.н.з. НОМЕР_1 , Свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 .

Речові докази у вказаному кримінальному провадженні:

-Транспортний засіб марки «ВАЗ», моделі «2107», д.н.з. НОМЕР_1 , який повернутий ОСОБА_4 на відповідальне зберігання вважати повернутим за належністю.

-Велосипед марки «SAFARI», моделі «FORMULA», червоно-білого кольору, який опечатано та поміщено на спец. Майданчик відділу поліції №1 Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області за адресою: Закарпатська область, Ужгородський район, с. Оноківці, вул. Головна, 55 повернути власнику або іншій уповноваженій на те особі;
-Свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , який упаковано до паперового конверту, який зберігається при матеріалах кримінального провадження повернути власнику або іншій уповноваженій на те особі;

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави судові витрати по справі за проведення інженерно-транспортної експертизи від 13.07.2021 року за №СЕ-19/107-21/5717 у розмірі 1029, 72 (тисяча двадцять дев`ять) гривень; інженерно-транспортної експертизи від 20.07.2021 року №СЕ-19/107-21/5718-ІТ у розмірі 1372,96 (одна тисяча триста сімдесят дві)гривень; інженерно-транспортної експертизи від 21.07.2021 року №СЕ-19/107-21/5962-ІТ у розмірі 1372,96 (одна тисяча триста сімдесят дві)гривень.

Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок чи ухвала суду, ухвала слідчого судді не набрала законної сили.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Закарпатського апеляційного суду через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно вручити обвинуваченому, захиснику та прокурору.

Суддя Ужгородського
міськрайоннго суду: ОСОБА_1