Кропивницький апеляційний суд
Провадження № 11-кп/4809/731/21 Головуючий у І інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ст. 358 КК України Доповідач у ІІ інстанції: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.10.2021 року. Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Кропивницького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю: секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кропивницькому матеріали клопотання про звільнення ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності у зв`язку з дійовим каяттям за апеляційною скаргою заступника керівника Кіровоградської обласної прокуратури ОСОБА_8 на ухвалу Ленінського районного суду міста Кіровограда від 27 вересня 2021 року, якою стосовно обвинуваченого
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кіровограда, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, офіційно не працевлаштованого, не одруженого, раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1
задоволено клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку з дійовим каяттям.
ОСОБА_7 звільнено від кримінальної відповідальності на підставі ст. 45 КК України у зв`язку з дійовим каяттям.
Закрито кримінальне провадження № 0001210, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань від 23 липня 2021 року стосовно ОСОБА_7 , обвинуваченого у скоєнні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України.
Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави витрати, пов`язані з проведенням експертизи в кримінальному провадженні в сумі 1372 (одна тисяча триста сімдесят дві) гривень 96 копійок.
Вирішено питання про речові докази у кримінальному провадженні,

В С Т А Н О В И Л А:

Згідно ухвали суду ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення (проступок), передбачене ч. 4 ст. 358 КК України, а саме використання завідомо підробленого документа, за наступних обставин.
Так, ОСОБА_7 22 липня 2021 року близько 19-57 години на законну вимогу працівника патрульної поліції УПП в Кіровоградській області ДПП в порядку п. 1 ч. 1 ст. 31 ЗУ «Про Національну поліцію», діючи умисно, маючи при собі підроблений документ, а саме: посвідчення водія видане НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_7 , з відкритими категоріями А1, А, В, серії НОМЕР_2 від 18.12.2018, за адресою - м. Кропивницький, бульвар Студентський, 22/12 пред`явив підроблене посвідчення водія серії НОМЕР_2 від 18.12.2018 для перевірки.
Згідно висновку експерта № СЕ-19/112-21 /5998-ДД від 27.07.2021 бланк посвідчення водія серії та номеру НОМЕР_2 , виданий на ім`я ОСОБА_7 не відповідає аналогічним, які знаходяться в офіційному обігу на території України, у досліджуваному бланку посвідчення водія серії НОМЕР_2 , виданий на ім`я ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 : фонові зображення; зображення постійних реквізитів, серія та номер; вихідні типографські дані нанесені знакодрукуючим пристроєм із термосублімаційним способом нанесення зображень; змінні реквізити ( персоналізація) лицевої сторони, під номером «1», «2», «3», «4а», «4b», «4с», «5», «7», «9» та зворотної сторони в стовпчиках «10», «11» виготовлені способом ретрансферного друку; УФ-захист відсутній; ІЧ-захист відсутній.
Відповідно до листа регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Кіровоградській області (філія ГСЦ МВС) від 28.07.2021 № 31/11-1834, встановлено, що ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , отримав 27.07.2016 посвідчення водія серії НОМЕР_3 із відкритими категоріями «А1, А», яке було видане Територіальним сервісним центром № 3541 РСЦ ГСЦ МВС в Кіровоградській області (філія ГСЦ МВС).
Посвідчення водія серії НОМЕР_2 було видано Територіальним сервісним центром № 1245 РСЦ ГСЦ МВС в Дніпропетровській області (філія ГСЦ МВС) 06.06.2018 гр-ну ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , із відкритими категоріями «А, В, С1, С».

В підготовчому судовому засіданні суду першої інстанції обвинувачений ОСОБА_7 подав письмове клопотанням про закриття кримінального провадження та звільнення його від кримінальної відповідальності на підставі ст. 45 КК України у зв`язку з дійовим каяттям, оскільки вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення (проступку) за викладених в обвинувальному акті обставин він визнає повністю, у скоєному щиро розкаюється, активно сприяв органу досудового розслідування у розкритті кримінального правопорушення, матеріальної шкоди внаслідок його протиправних дій не завдано. Підтвердив факт вчинення ним за обставин, викладених в обвинувальному акті, кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, погодився з кваліфікацією вчиненого ним діяння. Додав, що наслідки закриття кримінального провадження у зв`язку зі звільненням його від кримінальної відповідальності йому роз`яснені та зрозумілі.
Прокурор в судовому засіданні суду першої інстанції не заперечувала проти задоволення клопотання обвинуваченого про звільнення його від кримінальної відповідальності на підставі ст. 45 КК України та закриття провадження у справі, підтвердивши наявність обставин, викладених обвинуваченим в клопотанні, додавши, що останній вперше скоїв кримінальний проступок, у скоєному щиро покаявся, активно сприяв органу досудового розслідування в розкритті кримінального правопорушення, та внаслідок його протиправних дій будь-якої шкоди не завдано.

Ухвалою Ленінського районного суду міста Кіровограда від 27 вересня 2021 року задоволено клопотання обвинуваченого ОСОБА_7 про звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку з дійовим каяттям.
ОСОБА_7 звільнено від кримінальної відповідальності на підставі ст. 45 КК України у зв`язку з дійовим каяттям.
Закрито кримінальне провадження № 0001210, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань від 23 липня 2021 року у відношенні ОСОБА_7 обвинуваченого у скоєнні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України.
Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави витрати, пов`язані з проведенням експертизи в кримінальному провадженні в сумі 1372 (одна тисяча триста сімдесят дві) гривень 96 копійок.

В апеляційній скарзі заступник керівника Кіровоградської обласної прокуратури ОСОБА_8 просить ухвалу Ленінського районного суду м. Кіровограда від 27 вересня 2021 року стосовно ОСОБА_7 змінити в частині вирішення питання про стягнення процесуальних витрат через істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Процесуальні витрати на залучення експертів за проведення технічної експертизи документів в сумі 1372 (одна тисяча триста сімдесят дві) гривень 96 копійок- віднести за рахунок держави.

В іншій частині ухвалу Ленінського районного суду м. Кіровограда від 27 вересня 2021 року відносно ОСОБА_7 залишити без змін.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що відповідно до положень ч.2 ст.124 КПК України суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта у разі ухвалення обвинувального вироку.

Зі змісту положень ст.ст.124, 368, 374 КПК України обов`язковою умовою стягнення з обвинуваченого процесуальних витрат у кримінальному провадженні є визнання особи винною у інкримінованому кримінальному правопорушенні та постановлення відносно неї обвинувального вироку.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 27 вересня 2021 року ОСОБА_7 звільнено від кримінальної відповідальності за ч.4 ст.358 КК України у зв`язку із дійовим каяттям на підставі ст.45 КК України.

З урахуванням положень ст.124 КПК України, у зв`язку із звільненням ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності процесуальні витрати у кримінальному провадженні за проведення судових експертиз покладаються на державу.

Однак суд першої інстанції в порушення вимог ст.ст. 122, 124, 368, 374 КПК України стягнув з нього процесуальні витрати на залучення експертів за проведення експертизи.

Заслухавши доповідь судді, прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, перевіривши матеріали клопотання про звільнення ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності у зв`язку з дійовим каяттямта проаналізувавши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу прокурора необхідно залишити без задоволення, з таких підстав.

Згідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і мотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджено доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу.

Вмотивованим є рішення, в якому наведено належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення

Згідно ст. 45 КК України особа, яка вперше вчинила кримінальний проступок або необережний нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень, порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортирними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона після вчинення кримінального правопорушення щиро покаялася, активно сприяла розкриттю кримінального правопорушення і повністю відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду.
Частиною 7 статті 284 КПК України передбачено, що закриття кримінального провадження або ухвалення вироку з підстави, передбаченої пунктом 1 частини другої цієї статті, не допускається, якщо підозрюваний, обвинувачений проти цього заперечує.
Відповідно до ч. 3 ст. 288 КПК України суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Дотримуючись вимог, передбачених статтями 284, 286 КПК, суд першої інстанції обґрунтовано задовольнив клопотання обвинуваченого ОСОБА_7 та звільнив його від кримінальної відповідальності у зв`язку з дійовим каяттям.
При цьому, суд відповідно до ст. 372 КПК України, зазначив в ухвалі правову кваліфікацію кримінального правопорушення, яке інкримінувалося ОСОБА_7 та його суть, встановив обставини його вчинення. Крім того, перевірив наявність передбачених законом підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності, а також мотиви, з яких суд виходив при постановленні свого рішення.
Жодним учасником не оспорюється правова кваліфікація вчиненого кримінального правопорушення та мотиви з яких суд першої інстанції дійшов висновку про звільнення ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності у зв`язку з дійовим каяттям та закриття даного кримінального провадження.

Тому, колегія суддів відповідно до вимог ст. 404 КПК України, переглядає судове рішення в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог п. 3 ч.1 ст. 118 КПК України процесуальні витрати складаються із витрат, пов`язаних із залученням потерпілих, свідків, спеціалістів, перекладачів та експертів.

Процесуальні витрати виникають та пов`язані зі здійсненням кримінального провадження, є матеріальними витратами органів досудового розслідування, прокуратури, суду та інших учасників кримінального провадження.
Частиною 1 ст. 124 КПК встановлено, що у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати.

Частиною 1 ст. 126 КПК визначено, що суд вирішує питання щодо процесуальних витрат у вироку суду або ухвалою.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 17 червня 2020 року у справі №598/1781/17 дійшла висновку, що кримінальний процесуальний закон не обмежує можливість вирішення питання розподілу процесуальних витрат, зокрема витрат на правову допомогу, виключно обвинувальним вироком.

Суд повинен вирішити питання про розподіл процесуальних витрат у будь-якому рішенні, яким завершується розгляд кримінального провадження по суті. Очевидно, що, звільняючи особу від кримінальної відповідальності, суд або суддя має вирішити питання про скасування чи зміну запобіжного заходу, речові докази, розподіл процесуальних витрат тощо. Таким чином, ВП ВС вважає, що це питання може бути вирішене й ухвалою суду.

Нормами КПК встановлено, що, ухвалюючи вирок, суд повинен вирішити питання про розподіл процесуальних витрат (п. 13 ч. 1 ст. 368, ч. 4 ст. 374 КПК).

Оскільки ст. 126 КПК визначено, що означене питання може бути вирішено й ухвалою суду, ВП ВС робить висновок, що у випадку наявних судових витрат або заявлення учасниками кримінального провадження клопотання про компенсацію процесуальних витрат суд, ухвалюючи остаточне рішення за результатами розгляду кримінального провадження (вирок або ухвалу), вирішує питання щодо розподілу процесуальних витрат.

Вказаний висновок колегії суддів узгоджується з правовою позицією викладеною в постанові Великою Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі №462/6473/16-ц де зазначено, що процесуальні витрати, понесені, зокрема, у кримінальному провадженні, не є збитками, що можуть бути стягнуті шляхом подання цивільного позову до обвинуваченого. Такі витрати розподіляються виключно за правилами, встановленими главою 8 КПК України.
Отже, кримінальний процесуальний закон не обмежує можливість вирішення питання розподілу процесуальних витрат, зокрема витрат на залучення експертів, виключно обвинувальним вироком.
Суд повинен вирішити питання про розподіл процесуальних витрат у будь-якому рішенні, яким завершується розгляд кримінального провадження по суті.
Очевидно, що, звільняючи особу від кримінальної відповідальності, суд або суддя має вирішити питання про скасування чи зміну запобіжного заходу, речові докази, розподіл процесуальних витрат тощо.
Таким чином нормами КПК встановлено, що, ухвалюючи вирок, суд повинен вирішити питання про розподіл процесуальних витрат (п. 13 ч. 1 ст. 368, ч. 4 ст. 374 КПК).
Оскільки ст. 126 КПК визначено, що вказане питання може бути вирішено й ухвалою суду, колегія суддів робить висновок, що у випадку з`явлення учасниками кримінального провадження клопотання про компенсацію процесуальних витрат суд, ухвалюючи остаточне рішення за результатами розгляду кримінального провадження (вирок або ухвалу), вирішує питання щодо розподілу процесуальних витрат.

З огляду на викладене враховуючи те, що кримінальне провадження відносно ОСОБА_7 закрито з нереабілітуючих підстав, а також вимоги ст. 126 КПК та позицію Великої Палати Верховного Суду, викладену в постанові від 17.06.2020 (справа № 598/1781/17, провадження № 13-47кс20) колегія суддів вважає необґрунтованими доводи прокурора про віднесення судових витрат за рахунок держави.
Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 412, 415, 419 КПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу заступника керівника Кіровоградської обласної прокуратури ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу Ленінського районного суду міста Кіровограда від 27 вересня 2021 року стосовно ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Верховного Суду, як суду касаційної інстанції, протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4