Провадження №11-кп/801/212/2022
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 лютого 2022 року м. Вінниця

Колегія суддів Вінницького апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 та ОСОБА_4

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

адвоката ОСОБА_7

розглянула у відкритому судовому засіданні матеріали судового провадження за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_7 , в інтересах засудженого ОСОБА_8 на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 03.12.2021, якою відмовлено у задоволенні клопотання засудженого про заміну невідбутого покарання більш м`яким,
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Леухи Іллінецького району Вінницької області, проживаючого до засудження по АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого.
По даній справі засуджений вироком Біляївського районного суду Одеської області від 06.12.2019 за ч. 1 ст. 259 КК України, з врахуванням ст. 71 КК України, до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців.
Початок строку з 15.07.2019, кінець строку 15.01.2023.

Зміст оскарженого судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставини.
Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 03.12.2021 відмовлено у задоволенні клопотання засудженого про заміну невідбутого покарання більш м`яким.
Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що судом не встановлено переконливих даних про сталу позитивну зміну поведінки засудженого ОСОБА_8 , які свідчать, що процес виправлення досяг тієї стадії, на якій відбування покарання у виді позбавлення волі перестає бути доцільним.

Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала.
На погодившись із рішенням суду першої інстанції адвокат, в інтересах засудженого ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду та постановити нову ухвалу, якою задовільнити клопотання засудженого та замінити невідбуте покарання більш м`яким.

Основними доводами апеляційної скарги є те, що засуджений ОСОБА_8 став на шлях виправлення, відбув більше ніж 2/3 частини покарання, щиро кається, працює днювальним відділення СПС, не допускає порушення режиму установи та має заохочення.

Позиції учасників судового провадження.
Заслухавши доповідача, адвоката ОСОБА_7 , який просив задовольнити свою апеляційну скаргу, думку прокурора, який просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вони не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Мотиви Суду.
Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 537 КПК України під час виконання вироків суд має право вирішувати питання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким.

Згідно частини першої статті 82 КК України особам, що відбувають покарання у виді обмеження волі, не відбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення має бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

У п.п. 2, 17, 18 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 26.04.2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» зазначено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому, головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Оскільки судовий розгляд питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання або заміну невідбутої частини покарання більш м`яким справляє великий виховний і запобіжний вплив як на самого засудженого, так і на інших осіб, суди під час судового засідання у справах цієї категорії повинні приділяти особливу увагу поясненням засудженого, представників органу, який відає виконанням покарання, спостережної комісії або служби у справах неповнолітніх по суті внесеного подання.
Зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо залучення до суспільно-корисної праці та потреби в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.
Слід зазначити, що висновок суду про виправлення засудженого повинен бути заснований на всебічному врахуванні даних про його поведінку і ставлення до праці за весь період перебування у виправно-трудовій установі.
Вказаних вимог суд першої інстанції дотримався та належним чином мотивував своє рішення.
Відповідно до ч. 1 ст. 6 КВК України виправлення засудженого процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої право слухняної поведінки.
Прийняття рішення про заміну покарання більш м`яким не є обов`язковим, а залежить від переконаності суду в тому, що цілі покарання досягнуті в більш короткий термін, ніж це було визначено вироком.
За час відбування покарання засуджений ОСОБА_8 не проявив готовності до самокерованої і правослухняної поведінки, не досяг ступеня виправлення визначеного вимогам ст. 82 КК України.
Крім того, після прибуття в ДУ «Вінницька ВП (№ 86)» і по теперішній час засуджений не працює та характеризується посередньо (а.с. 17-18).
Наявність 1 заохочення за весь час відбування покарання не свідчить про сталість виправлення та сумлінну поведінку засудженого ОСОБА_8 під час всього строку відбування покарання, так як вбачається з довідки про наявність дисциплінарних стягнень і заохочень ОСОБА_8 має два дисциплінарних стягнення (а.с. 19).
Отже, колегія суддів не вбачає сталої позитивної зміни поведінки засудженого ОСОБА_8 , що свідчить, що процес виправлення досяг тієї стадії, на якій відбування покарання у виді позбавлення волі перестає бути доцільним.
Також, адміністрація установи розглядала питання про переведення засудженого до дільниці соціальної реабілітації, однак засудженому було відмовлено, оскільки ОСОБА_8 не став на шлях виправлення.
Крім того, 20.04.2021 адміністрація установи розглядала питання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням, та ОСОБА_8 було відмовлено, оскільки засуджений не став на шлях виправлення.
16.11.2021 року адміністрація установи розглядала питання про умовно-дострокове звільнення, однак засудженому було відмовлено, оскільки засуджений не довів своє виправлення.
На думку апеляційного суду процес виправлення та перевиховання має бути стабільним та послідовним протягом всього перебування засудженого в установі виконання покарання.
Викладені апелянтом в апеляційній скарзі обставини були в повній мірі перевірені та враховані судом першої інстанції при прийняті рішення.
За таких обставин колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні клопотання засудженого, внаслідок неефективності такого заходу щодо попередження вчинення ним нових злочинів, що підтверджується даними, наведеними вище.
Керуючись ст.ст. 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :
апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 , в інтересах засудженого ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 03.12.2021, якою відмовлено у задоволенні клопотання засудженого про заміну невідбутого покарання більш м`яким ОСОБА_8 залишити без зміни.

Відповідно до ч.4 ст.532 КПК України судові рішення апеляційної інстанції набирають законної сили з моменту проголошення.
Ухвала остаточна, оскарженню не підлягає.

Судді:
ОСОБА_9