Справа № 636/1736/20
Провадження № 1-кп/636/481/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2021 року м. Чугуїв

Чугуївський міський суд Харківської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю прокурора ОСОБА_2 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_7 ,

розглянувши у судовому засіданні в залі Чугуївського міського суду Харківської області клопотання захисника ОСОБА_6 про забезпечення можливості перебування ОСОБА_4 під час судового засідання поза межами місця для утримання осіб, які тримаються під вартою,

в с т а н о в и в:
В провадженні Чугуївського міського суду Харківської області перебуває кримінальне провадження, № 0000039 стосовно ОСОБА_3 обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України та ОСОБА_4 обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.307, ч.2 ст.309 КК України.

Як вбачається з матеріалів справи, у відношенні ОСОБА_4 на стадії досудового розслідування обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Захисником обвинуваченого адвокатом ОСОБА_6 в судовому засіданні заявлено клопотання про забезпечення можливості перебування ОСОБА_4 під час судового засідання поза межами місця для утримання осіб, які тримаються під вартою, яке обґрунтовано тим, що тримання в скляній огорожі є не тільки приниженням гідності, а є також створенням враженості винності перед громадськістю, є порушенням презумпції невинуватості, є перешкоджанням конфіденційного спілкування з адвокатом та інш.

Обвинувачений підтримав заявлене клопотання.

Прокурор в судовому засіданні проти задоволення клопотання захисника заперечував, вважав його необґрунтованим вирішити вказане клопотання на розсуд суду.

Вирішуючи клопотання сторони захисту, суд керується таким.

Відповідно до ч.2 ст.9 Конституції України ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Згідно з положеннями ч.3 ст.318 КПК України, судове засідання відбувається у спеціально обладнаному приміщенні - залі судових засідань.

Відповідно до п. 11 Інструкції з організації конвоювання та тримання в судах обвинувачених (підсудних), засуджених за вимогою судів, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства юстиції України, Верховного Суду України, Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, Державної судової адміністрації України, Генеральної прокуратури України від 26.05.2015 року № 613/785/5/30/29/67/68, у залі судового засідання місце для тримання обвинувачених (підсудних), засуджених обладнується загородженнями відповідно до вимог ДБН.

Як зазначено Верховним Судом в ухвалі від 27.05.2019 року, постановленій у справі №766/22242/17, згідно із загальними принципами застосування ст. 3 Конвенції щодо утримання обвинувачених у скляних кабінах чи огорожах під час судових засідань, сформульованими ЄСПЛ в рішеннях від 04 жовтня 2016 року «Ярослав Бєлоусов проти Росії» та від 17 липня 2018 року «Марія Альохіна проти Росії», стаття 3 Конвенції містить абсолютну заборону катування та нелюдського чи такого, що принижує гідність, поводження або покарання. Проте для того, щоб підпадати під сферу дії статті 3 Конвенції, жорстоке поводження повинно досягти певного мінімального рівня жорстокості. Оцінка цього мінімуму є відносною; вона залежить від усіх обставин справи. У контексті заходів щодо забезпечення судового засідання ЄСПЛ наголосив, що ув`язнення в металевій клітці суперечить статті 3, враховуючи її об`єктивно принижуючу природу. Однак розміщення підсудних за скляними перегородками або в скляних кабінах само по собі не включає елемента приниження, достатнього для досягнення мінімального рівня суворості, хоча цей рівень може бути досягнутий, якщо обставини ув`язнення заявників, взяті в цілому, спричиняють їм страждання або труднощі такої інтенсивності, що перевищують неминучий рівень страждань, властивих утриманню.

Враховуючи, що ОСОБА_4 перебуває у скляній кабіні, а не в металевій клітці, суд констатує відсутність факту приниження його людської гідності через сам факт перебування у такій кабіні.

Спеціально обладнане в залі судового засідання місце для утримання осіб, які тримаються під вартою, в даному випадку не переповнене, оскільки ОСОБА_4 перебуває в скляній кабіні один.

Розташування працівників конвою не перешкоджає спілкуванню захисника з обвинуваченим.

Вид і форма скляної кабіни є такою, що дозволяє обвинуваченому безперешкодно спілкуватись із захисником та отримувати правову допомогу, передавати документи, переклад, спілкуватись з іншими учасниками кримінального провадження та судом. Працівники конвою не перешкоджають можливості спілкування обвинуваченого із захисником.

ОСОБА_4 має право користуватися ручкою та папіром, робити записи та нотатки в умовах перебування в скляній кабіні.

Таким чином, стороною захисту не наведено переконливих аргументів, які б указували на те, що умови перебування обвинуваченого в даному судовому засіданні перешкоджають здійсненню його права на захист або суперечать ст. 3, 5, 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

За таких обставин суд приходить до висновку, що факт перебування ОСОБА_4 під час судового провадження в скляній кабіні не включає елемента приниження, достатнього для досягнення мінімального рівня суворості, не спричиняє йому страждання або труднощі такої інтенсивності, що перевищують неминучий рівень страждань, властивих утриманню, не порушує право обвинуваченого на захист, оскільки останній має можливість безперешкодного спілкування із захисником, в тому числі в ході судового засідання, має можливість робити нотатки та записи, необхідні для реалізації вказаного права.

Вищенаведене свідчить, що такий захід безпеки, як перебування обвинуваченого ОСОБА_4 в скляній кабіні, є пропорційним обмеженням його прав як особи, що утримується під вартою, здійснюється відповідно до закону, переслідує легітимну мету та є необхідним у демократичному суспільстві.

За таких обставин відсутні підстави для задоволення клопотання захисника про забезпечення можливості перебування ОСОБА_4 під час судового засідання поза межами місця для утримання осіб, які тримаються під вартою .

Прокурором в судовому засіданні заявлено клопотання про продовження щодо обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, проти чого обвинувачений та захисник заперечували та просили змінити запобіжний захід на домашній арешт.

Суд, розглядаючи питання доцільності продовження тримання обвинуваченого ОСОБА_4 під вартою враховуючи, що рішення про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, його продовження, обмежує права і свободи ОСОБА_4 , має відповідати характеру певного суспільного інтересу (визначеним у КПК України конкретним підставам і меті), що, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості, приходить до наступного: ОСОБА_4 обвинувачується, у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.307, ч.2 ст.309 КК України, в тому числі, який відповідно до ст.12 КК України є тяжким, за що передбачено покарання у вигляді позбавлення волі до 10 років. Але на думку суду навіть обґрунтована підозра у вчиненні злочину в даному випадку не може бути єдиним виправданням тримання під вартою обвинуваченого, а тому при вирішенні вказаного клопотання, крім наявності ризиків, встановлених при обранні запобіжного заходу, передбачених п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України і які не відпали на теперішній час та є актуальними, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів оцінив в сукупності всі обставини, в тому числі і: тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_4 у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується; вік та стан здоров`я обвинуваченого; те, що ОСОБА_4 ніде офіційно не працює, не одружений, що в свою чергу свідчить про відсутність міцних соціальних зв`язків в місці проживання; його репутацію.

Заслухавши думку сторін кримінального провадження, суд приходить до висновку, що відсутні підстави для скасування, зміни запобіжного заходу та не зникли наявні ризики, передбачені ст. 177 КПК України, а відтак вважає доцільним продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 діб.

З огляду на це, інші більш м`які запобіжні заходи, передбачені ст. 176 КПК України, можуть не забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків і його належну поведінку.

Керуючись главою 18, 350, 369-372, 392 КПК України, суд

постановив:
В задоволенні клопотання захисника ОСОБА_6 про забезпечення можливості перебування ОСОБА_4 під час судового засідання поза межами місця для утримання осіб, які тримаються під вартою - відмовити.

Продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в умовах Державної установи «Харківський слідчий ізолятор» обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на строк 60 днів, тобто по 05 лютого 2022 року, включно.
Ухвала в частині вирішення питання про продовження запобіжного заходу може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_1