Справа № 347/2033/21
Провадження № 1-кп/347/279/21
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" жовтня 2021 р. м.Косів

Косівський районний суд Івано-Франківської області в складі:
головуючої судді ОСОБА_1 ,
за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченої ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Косів кримінальне провадження № 0000148, внесене 17.09.2021 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань, щодо:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки та зареєстрованої в АДРЕСА_1 , жительки АДРЕСА_1 , заміжньої, не працевлаштованої, українки, громадянки України, з вищою освітою, депутатом не обиралася, на утриманні перебуває неповнолітня дитина, раніше не судимої,

обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 240 КК України;

в с т а н о в и в :
Обвинувачена ОСОБА_4 вчинила умисні дії, які виразились у незаконному видобуванні корисних копалин загальнодержавного значення - піщано-гравійної суміші.

Злочин вчинено за наступних обставин.

Відповідно до ст.13 Конституції України - земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Кожний громадянин має право користуватися природними об`єктами права власності народу відповідно до закону.

Згідно із ст.4 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» - природні ресурси України є власністю Українського народу. Громадяни України мають право користуватися природними ресурсами України відповідно до цього та інших законів.

Стаття 19 Кодексу України «Про надра» визначає, що надра надаються у користування підприємствам, установам, організаціям і громадянам лише за наявності у них спеціального дозволу на користування ділянкою надр. Право на користування надрами засвідчується актом про надання гірничого відводу, який у відповідності до п.4 Постанови КМУ №59 від 27.01.1995 «Про затвердження Положення про порядок надання гірничих відводів» може надаватися підприємствам, установам, організаціям, а також громадянам України лише за наявності у них спеціального дозволу на користування ділянкою надр, а також затвердженого в установленому порядку проекту розробки родовища корисних копалин або будівництва гірничодобувного об`єкта чи підземної споруди, не пов`язаної з видобуванням корисних копалин.

В порушення вказаних вимог чинного законодавства України, ОСОБА_4 , не маючи будь-якого передбаченого законодавством дозволу, здійснила незаконне видобування піщано-гравійної суміші (гравію), яка відповідно до Постанови КМУ від 12.12.1994 (із змінами від 28.12.2011 за №1370) є сировиною піщано-гравійною (гравій) та належить до корисних копалин загальнодержавного значення.

Так, 16.09.2021, близько 18:00 год., ОСОБА_4 , діючи умисно, усвідомлюючи протиправність вчинюваних нею дій, достовірно знаючи про відсутність у неї необхідного для користування надрами та видобування корисних копалин спеціального дозволу - гірничого відводу, робочого проекту на розробку русла регульованих та руслоочисних робіт, за допомогою совкових лопат здійснила видобуток піщано-гравійної суміші (гравію) на лівому березі р. Рибниця, що навпроти села Старий Косів, Косівського району Івано-Франківської області, з подальшим завантаженням на кузов автомобіля марки ЗІЛ моделі ММЗ 554, синього кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , власником якого згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 є ОСОБА_6 , житель села Хом`яківка Івано-Франківської області.

До вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_4 залучила ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , які не будучи обізнані із злочинним наміром ОСОБА_4 , спрямованим на незаконне видобування корисних копалин загальнодержавного значення, допомогли останній здійснити завантаження піщано-гравійної суміші на кузов автомобіля марки ЗІЛ моделі ММЗ 554, синього кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 .

16.08.2021, близько 18:30 год., працівниками Косівського РВП ГУНП в Івано-Франківській області в селі Старий Косів, Косівського району Івано-Франківської області, було виявлено автомобіль марки ЗІЛ моделі ММЗ 554, синього кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , із навантаженою ОСОБА_4 спільно з ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , піщано-гравійною сумішшю (гравій), в кількості 3770 кілограм, які в такий спосіб здійснили незаконне видобування корисних копалин, які відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 12.12.1994 № 827 (із змінами від 28.12.2011 №1370) належать до корисних копалин загальнодержавного значення.

30.09.2021 року під час досудового розслідування кримінального провадження між прокурором Косівської окружної прокуратури Івано-Франківської області ОСОБА_3 , якій на підставі ст. ст. 36, 37 КПК України надані повноваження прокурора у даному кримінальному провадженні та підозрюваною ОСОБА_4 за участю захисника ОСОБА_5 укладена угода про визнання винуватості.

Згідно змісту вказаної угоди про визнання винуватості, ОСОБА_4 під час досудового розслідування повністю визнала свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 240 КК України, та сторони погодилися на призначення останній покарання у виді штрафу в розмірі трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 51 000 гривень.

Також в угоді зазначені наслідки укладення та затвердження угоди сторонами кримінального провадження, а саме для прокурора і обвинуваченої обмеження права на оскарження вироку, для обвинуваченої відмова від здійснення прав, передбачених абз. 1, 4 п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, з яким сторони погодилися, а також наслідки її невиконання.

В підготовчому судовому засіданні прокурор Косівської окружної прокуратури підтримав угоду про визнання винуватості, розуміє наслідки укладення та затвердження даної угоди, підтвердила в суді, що обвинувачена ОСОБА_4 беззаперечно визнала обвинувачення в повному обсязі та погодилася на призначення вказаного в угоді покарання. Просила угоду про визнання винуватості затвердити, та призначити обвинуваченій ОСОБА_4 обумовлене в угоді покарання.

Обвинувачена ОСОБА_4 заявила, що розуміє зміст наданих їй законом прав, розуміє наслідки укладення та затвердження зазначеної угоди, характер пред`явленого обвинувачення та вид покарання, який до неї буде застосований в результаті затвердження угоди про визнання винуватості. Не заперечує проти затвердження угоди про визнання винуватості.

При цьому, обвинувачена ОСОБА_4 беззастережно визнала свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 240 КК України, із запропонованим видом та мірою покарання погодилася.

Захисник обвинуваченої ОСОБА_4 - адвокат ОСОБА_5 підтримав позицію обвинуваченої та наполягав на затвердженні вказаної угоди, оскільки жодних порушень закону під час її підписання не було, вказана угода укладена добровільно без будь-якого примусу, міра покарання відповідає тяжкості скоєного та особі обвинуваченої, наслідки її укладання та затвердження були роз`яснені всім учасникам провадження.

Зважаючи на характеризуючі дані обвинуваченої, відсутність обтяжуючих обставин, наявність пом`якшуючих обставин, відсутність завданої злочином шкоди просив суд, призначити ОСОБА_4 покарання погоджене сторонами в угоді, а саме у виді штрафу в розмірі трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 51 000 гривень.

Заслухавши доводи сторін кримінального провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження, перевіривши умови укладення угоди про визнання винуватості, відповідність угоди за змістом вимогам процесуального законодавства, роз`яснивши та з`ясувавши у обвинувачуваної про повне розуміння нею процесуальних прав, добровільності та відсутності будь-яких обставин, які примусили її погодитись на підписання угоди про визнання винуватості, характеру висунутого ОСОБА_4 обвинувачення, виду і розміру покарання та наслідки постановлення вироку на підставі угоди про визнання винуватості, суд дійшов висновку про те, що у даному кримінальному провадженні можливо затвердити надану угоду про визнання винуватості з огляду на таке.

Судом з`ясовано, що обвинувачена ОСОБА_4 повністю розуміє свої права, визначені в п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення щодо якого вона визнала себе винуватою, вид покарання, а також інші заходи, що будуть застосовані до неї у разі затвердження угоди.

Також суд переконався, що укладення сторонами угоди про визнання винуватості є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.

Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим.

Згідно ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів. Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

З наданих матеріалів кримінального провадження вбачається, що дії обвинуваченої ОСОБА_4 вірно кваліфіковані за ч. 2 ст. 240 КК України, як незаконне видобування корисних копалин загальнодержавного значення, а саме піщано-гравійної суміші, і вказане кримінальне правопорушення відповідно до ст. 12 КК України є нетяжким злочином.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченої ОСОБА_4 відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено, обставинами, які пом`якшують покарання відповідно до ст. 66 КК України, є щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, вчинення кримінального правопорушення вперше.

Також судом установлено, що зміст, умови та порядок укладення угоди про визнання винуватості відповідають вимогам ст.ст.469, 472 КПК України, міра покарання, узгоджена прокурором та обвинуваченою, відповідає загальним засадам призначення покарання.

Підстав для відмови у затвердженні угоди про визнання винуватості, передбачених ч. 7 ст. 474 КПК України, судом не встановлено.

Відповідно до ч. 1 ст. 475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

З урахуванням всіх обставин справи та особи обвинуваченої ОСОБА_4 суд вважає, що узгоджене сторонами покарання відповідає не тільки тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обставинам справи, але й особі обвинуваченої, є обґрунтованим та буде відповідати цілям покарання.

На підставі вищевикладеного, суд доходить висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості, та призначення ОСОБА_4 , узгодженої сторонами міри покарання в межах санкції ч. 2 ст. 240 КК України.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Запобіжний захід щодо обвинуваченої ОСОБА_4 на стадії досудового розслідування та судового розгляду не обирався.

Питання речових доказів та процесуальних витрат у кримінальному провадженні вирішити відповідно до ст. 100, 124 КПК України.

Керуючись ст.ст.100, 124, 314, 373, 374, 475 КПК України, суд
у х в а л и в :
Затвердити угоду про визнання винуватості від 30 вересня 2021 року, укладену між прокурором Косівської окружної прокуратури Івано-Франківської області ОСОБА_3 та підозрюваною ОСОБА_4 , у присутності захисника ОСОБА_5 , у кримінальному провадженні відомості щодо якого внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000148 від 17.09.2021 року.

ОСОБА_4 визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 240 КК України, і призначити їй покарання у виді штрафу в розмірі трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 51000 (п`ятдесят одну тисячу) гривень.

Стягнути з ОСОБА_4 в дохід держави 2059 (дві тисячі п`ятдесят дев`ять) гривень 44 (сорок чотири) копійки процесуальних витрат за проведення у даному кримінальному провадженні експертизи № СЕ-19/109-21/10323-ФХД від 23 вересня 2021 року.

Арешт, накладений на підставі ухвали слідчого судді Косівського районного суду ОСОБА_10 від 17.09.2021, на речові докази у кримінальному провадженні, а саме: автомобіль марки ЗІЛ моделі ММ3 554, синього кольору, із реєстраційним номером НОМЕР_1 , із навантаженою на кузові автомобіля піщано-гравійною сумішшю, одну совкову лопату із дерев`яною ручкою, два зразка піщано-гравійної суміші із кузова вказаного автомобіля та ями забору, які поміщено в спеціальний пакет і опечатано - скасувати.

Речові докази:

- Совкову лопату із дерев`яною ручкою, яку передано на відповідальне зберігання у камеру речових доказів Косівського РВП ГУНП в Івано-Франківській області - знищити;

- Автомобіль марки ЗІЛ моделі ММЗ 554, синього кольору, із реєстраційним номером НОМЕР_1 , який передано на відповідальне зберігання ТзОВ «Карпати-Постач» за адресою: с. Смодна, Косівського району Івано-Франківської області повернути законному власнику ОСОБА_6 ;

- Піщано-гравійну суміш згідно накладної, яку передано на відповідальне зберігання філії «Косівський райавтодор», що в с. Смодна, Косівського району Івано-Франківської області конфіскувати в дохід держави;

- Два зразки піщано-гравійної суміші із кузова автомобіля та ями забору, які поміщено в спеціальний пакет і опечатано, та передано на відповідальне зберігання у камеру речових доказів Косівського РВП ГУНП в Івано-Франківській області знищити;

- Оптичний диск із записом подій за 16.09.2021, щодо обставин вчинення кримінального правопорушення, пов`язаного із незаконним видобутком корисних копалин загальнодержавного значення, який долучено до матеріалів кримінального провадження знищити.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кримінальним процесуальним кодексом України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Івано-Франківського апеляційного суду через Косівський районний суд Івано-Франківської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору, а інші учасники судового провадження мають право на отримання в суді копії вироку.

Суддя ОСОБА_1