КОМСОМОЛЬСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД
Справа № 534/253/17
Провадження № 1-кп/534/2/21
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
28 жовтня 2021 року місто Горішні Плавні
Комсомольський міський суду Полтавської області в складі головуючого судді ОСОБА_1 за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5
розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Комсомольськ, Полтавської області, громадянина України, не працюючого, не одруженого, фактично проживаючого без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою АДРЕСА_2 , раніше судимого:
1) 13.12.2006 року Комсомольським міським судом Полтавської області за ч. 2 ст. 186, ст. 69 КК України до покарання у виді 2 років позбавлення волі;
2) 08.06.2012 року Комсомольським міським судом Полтавської області за ч. 1 ст. 190, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 70 КК України до покарання у виді 4 років позбавлення волі, звільнений умовно достроково 02.03.2015 з невідбутою частиною покарання 1 рік 3 місяці 18 днів;
- за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 185 КК України,
встановив:
До Комсомольського міського суду Полтавської області звернувся прокурор Горішньоплавнівського відділу Кременчуцької місцевої прокуратури Полтавської області ОСОБА_3 із клопотанням, погодженим прокурором, в якому прохає застосувати до обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів.

Обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою вмотивовано прокурором необхідністю забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, запобіганням спробам останнього ухилитись від суду та вчиняти інші кримінальні правопорушення.

Органом досудового розслідування ОСОБА_4 звинувачується у таємному викраденні майна вчиненому повторно за наступних обставин.
03.01.2017 ОСОБА_4 перебував на законних підставах у приміщенні квартири АДРЕСА_3 . Перебуваючи у вказаній квартирі ОСОБА_4 таємно, повторно, з корисливих мотивів та мети, шляхом вільного доступу, з приміщення кухні викрав холодильник марки «LG» GR-332SF, вартістю 2500 грн, який належить ОСОБА_6 та розпорядився вказаним майном на власний розсуд, чим спричинив потерпілому матеріального збитку на загальну суму 2500 грн.
Продовжуючи свою злочинну діяльність, 02.02.2017, ОСОБА_4 , перебував на законних підставах у приміщенні квартири АДРЕСА_3 . Перебуваючи у вказаній квартирі ОСОБА_4 таємно, повторно, з корисливих мотивів та мети, шляхом вільного доступу, з приміщення викрав шафу-купе, світло-коричневого кольору, яка належить ОСОБА_6 та розпорядився вказаним майном на власний розсуд, чим спричинив потерпілому матеріального збитку на загальну суму 2625 грн.
У підготовчому судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 звернувся із клопотанням про застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання, копія якого вручена обвинуваченому з дотриманням вимог, передбачених ч.2 ст.184 КПК України.
Аргументуючи внесене клопотання та зазначаючи про наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, прокурор наполягав на застосуванні щодо ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Прокурором наголошено, що обвинувачений не має законного джерела доходу, раніше неодноразово засуджувався за вчинення корисливих злочинів та продовжує свою злочинну діяльність, тому існують обґрунтовані ризики щодо продовження вчинення ОСОБА_4 кримінальних правопорушень та перешкоджання кримінальному провадженню шляхом неприбуття до суду.

Обвинувачений ОСОБА_4 проти задоволення клопотання заперечував та пояснив, що не має наміру ухилятись від суду, проживає разом із цивільною дружиною, займається підробітками та отримує законний дохід, тому просив застосувати до нього більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний із позбавленням волі.

Будучи належно повідомленим про дату, час і місце розгляду справи потерпілий ОСОБА_6 у підготовче судове засідання не прибув.

З`ясувавши правові позиції учасників судового провадження, суд зауважує про наступне.
У відповідності до ч.3 ст.315 КПК України, під час підготовчого судового засідання, суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, у тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу.

У відповідності до ч.4 ст.176, ст.177 КПК України, під час судового провадження запобіжні заходи застосовуються судом за клопотанням прокурора, з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України.
Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який відповідно до ст.183 КПК України може бути застосований, зокрема, до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

За змістом ст.194 КПК України, слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази, обставини, які свідчать, наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один з ризиків, передбачених ст.177 цього Кодексу, на які вказує слідчий, прокурор.

Клопотання про застосування стосовно обвинуваченого найсуворішого виду запобіжного заходу вмотивовано прокурором можливістю ОСОБА_4 з метою уникнення відповідальності переховуватись від суду та вчиняти інші кримінальні правопорушення.

Суддя вказує, що згідно із поясненнями підозрюваного він проживає разом з матір`ю і підстав уникати від слідства та суду у нього не було.
Між тим, ОСОБА_4 будучи достовірно обізнаним про наявність обвинувального акту та не вжив об`єктивно можливих заходів щодо повідомлення адреси свого місцезнаходження.
За таких обставин, враховуючи поведінку підозрюваного суддя вважає, що ризик можливого переховування знайшов своє підтвердження в ході розгляду клопотання.

Проте, за відсутності переконливих доказів на підтвердження ризиків, передбачених п. 5 ч.1 ст.177 КПК України, суддя вважає недоведеним ризик можливого продовження вчинення кримінального правопорушення.

Згідно із наданими матеріалами кримінального провадження, ОСОБА_4 інших кримінальних правопорушень не вчиняв.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою слідчий суддя враховує вимоги п.п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.
Слідчий суддя зазначає, що у рішенні Європейського суду з прав людини від 01.06.2006 року у справі «Мамедова проти Росії», (пункті 74) Суд вказував, що хоча суворість покарання є визначальним елементом при оцінці ризику переховування від правосуддя чи вчинення нових злочинів, потребу позбавлення когось волі не можна оцінювати з винятково абстрактного погляду, беручи до уваги тільки тяжкість злочину. Тримання під вартою також не можна застосовувати як передбачення вироку у формі позбавлення волі.
Між тим, за змістом ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу, слідчий суддя, суд, серед іншого, зобов`язаний встановити чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Приймаючи рішення з цього питання, суд має дослідити обставини, які відповідно до ст.178 КПК України враховуються при застосуванні запобіжного заходу, обґрунтованість такого застосування щодо конкретної особи, зважаючи на дані про її соціальні зв`язки, місце проживання, схильності, способу життя і поведінки тощо.

При розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів (п. 80 рішення Європейського суду з прав людини від 10.02.2011 у справі «Харченко проти України», п.29 рішення Європейського суду з прав людини від 11.10.2010 у справі «Хайредінов проти України»).
Умовою застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою (виходячи з його правової природи), серед іншого має бути також обґрунтована впевненість судді у тому, що більш м`які запобіжні заходи можуть не забезпечити належної процесуальної поведінки підозрюваного.
З огляду на встановлені в судовому засіданні обставини, враховуючи відсутність у підозрюваного негативних характеристик, наявність у нього міцних соціальних зв`язків, постійного місця проживання та роботи, його спосіб життя, та не надання стороною обвинувачення переконливих доказів, які б свідчили про недостатність застосування до ОСОБА_4 більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику, передбаченого п.2 ч.1 ст.177 КПК України, який знайшов своє підтвердження в ході розгляду клопотання, а також відсутність інших ризиків, суддя доходить висновку про відмову у задоволенні клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
Разом із тим, у відповідності до ч.4 ст.194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.
Оцінивши всі обставини в їх сукупності, у відповідності до вимог ст.178 КПК України, суддя вважає за необхідне застосувати до обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжний захід у виді домашнього арешту із забороною цілодобово залишати житло, що зможе дієво запобігти ризику, доведеному під час розгляду клопотання.

Відповідно до ч.1 ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.
Згідно із приєднаними до клопотання матеріалами, обвинувачений ОСОБА_4 затриманий на підставі ухвали судді Комсомольського міського суду Полтавської області від 13.05.2021 о 13 год. 30 хв. 28.10.2021.
У відповідності до ч.1 ст.191 КПК України, затримана на підставі ухвали слідчого судді, суду особа не пізніше тридцяти шести годин з моменту затримання повинна бути звільнена або доставлена до слідчого судді, суду, який постановив ухвалу про дозвіл на затримання з метою приводу.
В ході розгляду справи, обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні підтвердив обставини його затримання та заперечив наявність будь-яких порушень зі сторони органу державної влади, що здійснив затримання. Пояснив, що йому були вручені відповідні судові рішення, копія клопотання про застосування запобіжного заходу, забезпечено права на захист тощо.
З огляду на те, що суддя не знайшов підстав для застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою, ОСОБА_4 підлягає негайному звільненню з під варти.

Керуючись ст.ст.176-178,183,194 КПК України, суд,-

у х в а л и в :
У задоволенні клопотанні прокурора Горішньоплавнівського відділу Кременчуцької місцевої прокуратури ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відмовити.
Застосувати щодо ОСОБА_4 запобіжний захід у виді домашнього арешту строком на два місяці, заборонивши йому цілодобово залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 , без дозволу прокурора або суду.
Покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 наступні обов`язки:
-не відлучатись із населеного пункту в якому проживає, без дозволу прокурора та суду;
-прибувати до прокурора та суду за першою вимогою;
-повідомляти прокурора про зміну свого місця проживання.
Роз`яснити обвинуваченому, що за невиконання вищевказаних зобов`язань до нього може бути застосований більш суворий запобіжний захід.
Направити копію ухвали про застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту для виконання та контролю органу Національної поліції за місцем проживання обвинуваченого та прокурору Горішньоплавнівського відділу Кременчуцької місцевої прокуратури ОСОБА_3 .
Встановити строк дії ухвали по 26 грудня 2021 року, включно.
Роз`яснити обвинуваченому, що відповідно до ч.5 ст.181 КПК України, працівники органу Національної поліції з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.
На підставі обвинувального акту за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст.185 КК України призначити судовий розгляд у відкритому судовому засіданні на 01 листопада 2021 року на 17 год. 00 хв., в залі судових засідань, з участю прокурора, обвинуваченого, захисника, потерпілого.
Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Ухвала суду може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду. Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом семи днів з дня її оголошення.
Суддя ОСОБА_1