ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 553/2315/21 Номер провадження 11-кп/814/1155/21Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 листопада 2021 року м. Полтава

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з участю секретаря

судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

представника установи

виконання покарань ОСОБА_7

засудженого ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні у режимі відеконференції судове провадження за апеляційною скаргою прокурора Полтавської окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_9 на ухвалу Ленінського районного суду м. Полтава від 28 вересня 2021 року, -

ВСТАНОВИЛА:
Цією ухвалою задоволено спільне подання ДУ «Полтавська виправна колонія (№64)», Спостережної комісії Подільської районної ради м. Полтава та звільнено умовно-достроково на 2 роки 4 місяці 5 днів вiд відбування покарання у вигляді позбавлення волі засудженого
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та проживаючого у с. Яхники Лохвицького р-ну Полтавської обл.

Постановлення такого судового рішення місцевий суд мотивував тим, що засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці протягом усього строку відбування покарання довів своє виправлення.

В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати ухвалу Ленінського районного суду м. Полтава від 28 вересня 2021 року та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні подання про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_8 від відбування покарання.

Свої вимоги апелянт мотивує тим, що судом першої інстанції не враховано те, що за даними матеріалів особової справи, з урахуванням тяжкості та суспільної небезпечності злочину, строку покарання, особистого ставлення засудженого до вчиненого, ОСОБА_8 своєю поведінкою та ставленням праці протягом усього строку відбування покарання не довів виправлення та потребує додаткового контролю зі сторони адміністрації установи виконання покарань.

Заслухавши доповідача, прокурора, представника установи виконання покарань та засудженого, які просили залишити без задоволення апеляційну скаргу, перевіривши матеріали особової справи та судового провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.

У відповідності до вимог ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Згідно з вимогами ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні й достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Цих вимог судом першої інстанції дотримано.
За ч.ч.1,2 ст.81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання.

Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Згідно з п.3 ч.3 ст.81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше трьох чвертей строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин.

У п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким" №2 від 26 квітня 2002 року визначено, що при вирішенні питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

Відповідно до п.п. 1 та 2 цієї Постанови Пленуму Верховного Суду України умовно-дострокове звільнення особи від відбування покарання має сприяти досягненню мети, передбаченої ст. 50 КК України - виправленню засудженого і запобіганню вчинення нових злочинів. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого.

Під час апеляційного розгляду встановлено, що ОСОБА_8 засуджено 06 лютого 2015 року Лохвицьким районним судом Полтавської області за ч.1 ст.115 КК України до покарання у вигляді 10 років позбавлення волі, а саме за те, що він 16 вересня 2014 року приблизно о 21 годині у палаті №8 Веприцької туберкульозної обласної лікарні, що за адресою вул. Заводська-4 с. Веприк Гадяцького р-ну Полтавської обл., у стані алкогольного сп`яніння, умисно наніс кухонним ножем один удар ОСОБА_10 у ліву нижню кінцівку та два проникаючі удари в область грудної клітки, живота, від чого настала смерть останнього (а.о.с. 20-22).

Судом апеляційної інстанції встановлено, що початок строку покарання ОСОБА_8 визначено з 17 вересня 2014 року, кінець строку покарання 03 лютого 2024 року. У місцях позбавлення волі засуджений знаходиться з 17 вересня 2014 року.

Таким чином, засуджений відбув три чверті строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин, що відповідно до п.3 ч.3 ст.81 КК України свідчить про наявність передумови для розгляду питання про застосування положень ст.81 КК України щодо ОСОБА_8 .

Указана обставина не оспорюється і в апеляційній скарзі.

Згідно з положеннями ст. 6 КВК України виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються у його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

Ресоціалізація - свідоме відновлення засудженого у соціальному статусі повноправного члена суспільства; повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя у суспільстві. Необхідною умовою ресоціалізації є виправлення засудженого.

Однією із головних умов для умовно-дострокового звільнення засудженого від відбування покарання є доведеність виправлення засудженого, тобто доведеність готовності засудженого до: самокерованої поведінки, сприйняття встановлених у суспільстві норм та правил поведінки, дотримання норм чинного законодавства.

Сумлінна поведінка і ставлення до праці є необхідним і достатнім доказом виправлення засудженого.

При цьому, в основі висновку суду про виправлення засудженого має лежати аналіз даних про його поведінку та ставлення до праці за увесь період відбування покарання, а не лише той, що безпосередньо передує вирішенню питання щодо умовно-дострокового звільнення.

За даними характеристик у матеріалах особової справи засуджений з 17 вересня 2014 року перебував у ДУ "Полтавська установа виконання покарань (№23)", де мав 2 стягнення, які знято та погашено у встановленому законом порядку, заохочень не мав.

З 22 травня 2015 року ОСОБА_8 відбуває покарання у ДУ «Полтавська виправна колонія (№64)» та за час перебування у цій установі характеризується позитивно, має 21 заохочення за виконання покладених обов`язків та додержання правил поведінки, встановлених КВК України та Правилами внутрішнього розпорядку установи, дотримання правил трудового розпорядку та вимог безпеки праці, до дисциплінарної відповідальності не притягувався, дотримується правомірних взаємовідносин і ввічливого ставлення з персоналом установи, виконує їх законні вимоги.
ОСОБА_8 працює різноробочим (також виконував роботу кочегара), ставиться сумлінно до праці, та з розумною ініціативою - до виконання робіт з благоустрою.
Відповідно до ст.ст.110, 112, 113, 123 КВК України засуджений бере участь у реалізації програм диференційованого виховного впливу «Правова освіта», «Підготовка до звільнення», відвідує заходи виховного характеру, отримав професії токаря та електрозварювальника у Полтавському навчальному центрі №64 при установі виконання покарань, а також підтримує соціально-корисні зв`язки з рідними. Визнає винуватість у вчиненому злочині та позову за вироком суду не має, що підтверджується даними характеристик ДУ "Полтавська установа виконання покарань (№64)" від 16 лютого 2019 року, 10 травня 2020 року, 16 жовтня 2020 року та 16 серпня 2021 року (а.о.с. 88, 117, 140, а.с.п. 3).
Цією установою виконання покарань у характеристиці надано висновок про те, що засуджений за час відбування покарання сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення, на підставі ст.81 КК України останнього можливо звільнити умовно-достроково від відбування покарання (а.с.п. 3).
У свою чергу, з довідки про заохочення та стягнення, наданою адміністрацією ДУ "Полтавська установа виконання покарань (№64)", убачається періодичний та послідовний характер отримання ОСОБА_8 21 заохочення у вигляді подяк протягом усього строку відбування покарання, а не лише перед тим, який передує вирішенню питання щодо умовно-дострокового звільнення, а саме: 11 грудня 2015 року; 10 червня, 22 вересня, 28 грудня 2016 року; 06 квітня, 16 жовтня 2017 року; 15 січня, 16 квітня, 16 липня, 16 жовтня 2018 року; 15 січня, 17 квітня, 16 липня, 15 жовтня 2019 року; 16 січня, 15 квітня, 15 липня, 15 жовтня 2020 року; 15 січня, 15 квітня, 13 липня 2021 року. До засудженого застосовувались 2 стягнення у квітні 2015 року під час перебування останнього у ДУ «Полтавська установа покарань (№23)», які у встановленому законом порядку погашені та після яких засуджений жодних порушень не допускав, характеризувався виключно позитивно та систематично отримував названі вище заохочення (а.с.п. 4-5).
Даними довідок у матеріалах особової справи та судового провадження підтверджено постійне працевлаштування ОСОБА_8 під час відбування покарання у ДУ «Полтавська виправна колонія (№64)», при тому, що засуджений майже одразу після прибуття до названої установи почав працювати, за що отримував заробітну плату (а.с.п. 7).
Таким чином, аналізуючи встановлені вище дані про поведінку засудженого, його ставлення до праці за увесь період відбування покарання у їх сукупності, на думку колегії суддів, місцевий суд дійшов правильного висновку про те, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Як убачається з оскаржуваної ухвали, цей суд належним чином дослідив обставини справи та постановив законне, обгрунтоване і достатньо вмотивоване судове рішення про задоволення подання установи виконання покарань та звільнення ОСОБА_8 умовно-достроково від відбування покарання.

В апеляційній скарзі не наведено переконливих доводів, які би ставили під сумнів правильність оскаржуваного судового рішення. При цьому, у судових дебатах у суді апеляційної інстанції прокурор висловив позицію про залишення без зміни судового рішення суду першої інстанції та відмови у задоволенні скарги.

Підстав, передбачених ст.409 КПК України, для скасування чи зміни ухвали місцевого суду щодо ОСОБА_8 , колегією суддів не встановлено.

Урахувавши наведене вище, апеляційний суд дійшов висновку, що оскаржуване судове рішення слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись ст.ст.376,404,405,407 КПК України, колегія суддів апеляційного суду, -
УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу прокурора Полтавської окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_9 залишити без задоволення, а ухвалу Ленінського районного суду м. Полтава від 28 вересня 2021 року щодо ОСОБА_8 без змін.
Ухвала є остаточною й оскарженню не підлягає.

СУДДІ:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4