Провадження № 1-кс/201/3224/2021
УХВАЛА
Іменем України

27 жовтня 2021 року м. Дніпро

Слідчий суддя Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю старшого слідчого СВ ВП № 5 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , розглянувши клопотання старшого слідчого СВ ВП № 5 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Правобережної окружної прокуратури м. Дніпра ОСОБА_4 , про арешт майна, за матеріалами досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000928 від 25.10.2021р., за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Слідчий звернувся до суду з клопотанням погодженим з прокурором про арешт майна. В обґрунтування заявленого клопотання слідчий посилався на те, що у СВ ВП №5 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000928 від 25.10.2021 року за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України.

Під час досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_5 у невстановлений в ході досудового розслідування час, та місці, вступив у злочину змову із ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на незаконне заволодіння автомобілем ВАЗ 21043, білого кольору д.н.з. НОМЕР_1 , 2003 року випуску, номер шасі НОМЕР_2 , який належить на праві власності ОСОБА_7 .

Так, 22.10.2021 в нічний час, більш точного час під час досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_5 , діючи за попередньою змовою з раніше йому знайомим ОСОБА_6 маючи умисел, спрямований на незаконне заволодіння автомобілем ВАЗ 21043, білого кольору д.н.з. НОМЕР_1 , 2003 року випуску, номер шасі НОМЕР_2 , прибули до буд. АДРЕСА_1 , де побачили автомобіль ВАЗ 21043, білого кольору д.н.з. НОМЕР_1 , який належить на праві власності ОСОБА_7 та який останні визнали як об`єкт свого злочинного посягання.

Перебуваючи у вказаному місці у вказаний час ОСОБА_5 та його знайомий ОСОБА_6 з корисливих мотивів розпочали вчиняти дії спрямовані на незаконне заволодіння транспортним засобом - автомобілем ВАЗ 21043, білого кольору д.н.з. НОМЕР_1 , 2003 року випуску, номер шасі НОМЕР_2 .

Далі, реалізуючи свій злочинний умисел спрямований на незаконне заволодіння транспортним засобом, ОСОБА_5 разом з ОСОБА_6 , за допомогою заздалегідь підібраного ключа, відчинили водійські двері автомобіля ВАЗ 21043, білого кольору д.н.з. НОМЕР_1 , 2003 року випуску, номер шасі НОМЕР_2 , таким чином проникли до середини автомобіля.

Продовжуючи свій злочинний умисел спрямований на незаконне заволодіння транспортним засобом, а саме: автомобіля ВАЗ 21043, білого кольору д.н.з. НОМЕР_1 , 2003 року випуску, номер шасі НОМЕР_2 , ОСОБА_6 сів за кермо даного автомобіля та за допомогою підбору ключа зробив декілька спроб запусти двигун вказаного автомобіля, але автомобіль не завівся. Після чого ОСОБА_6 знаходячись за водійським кріслом з ввімкнутим запаленням, увімкнув коробку передач автомобіля, а ОСОБА_5 в цей час почав штовхати вказаний автомобіль в напрямку вул. Старокозацька в м. Дніпро, внаслідок чого через 10-20 м від механічного приводу двигун автомобіля запустився. Далі ОСОБА_5 сів на переднє пасажирське крісло та без дозволу володільця даного транспортного засобу рушили по вул. Старокозацькій та попрямував в сторону Бородинська, таким чином ОСОБА_5 та ОСОБА_6 незаконно заволоділи вказаним транспортним засобом.

Так 24.10.2021 ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , добровільно в присутності понятих видав працівникам поліції свій мобільний телефон iPhone, 7, imei: НОМЕР_3 , котрий був оглянутий в службовому кабінеті №421 ВП №5 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області, за адресою: м. Дніпро, вул. Шевченка, 7.

Враховуючи, що телефон є матеріальним об`єктом, який може бути використаний як доказ вчинення цього та, можливо, інших кримінальних правопорушень, ураховуючи, що у разі його повернення може бути створена перешкода у встановленні об`єктивної істини у кримінальному провадженні, а також задля запобігання можливості пошкодження та знищення даних, що на ньому містяться, з метою забезпечення виконання завдань кримінального провадження щодо швидкого, повного та неупередженого розслідування, та збереження речового доказу, слідчий просив накласти арешт на вищевказане тимчасово вилучене майно.

Слідчий в судовому засіданні вимоги клопотання підтримав, просив його задовольнити.

Власник телефону ОСОБА_6 надав заяву, в якій просив розглянути клопотання без його участі.

Вивчивши клопотання та докази, якими воно обґрунтовується, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Як свідчать матеріали клопотання, СВ ВП №5 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000928 від 25.10.2021 року за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України.

Під час досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_5 у невстановлений в ході досудового розслідування час, та місці, вступив у злочину змову із ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на незаконне заволодіння автомобілем ВАЗ 21043, білого кольору д.н.з. НОМЕР_1 , 2003 року випуску, номер шасі НОМЕР_2 , який належить на праві власності ОСОБА_7 .

Так, 22.10.2021 в нічний час, більш точного час під час досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_5 , діючи за попередньою змовою з раніше йому знайомим ОСОБА_6 маючи умисел, спрямований на незаконне заволодіння автомобілем ВАЗ 21043, білого кольору д.н.з. НОМЕР_1 , 2003 року випуску, номер шасі НОМЕР_2 , прибули до буд. АДРЕСА_1 , де побачили автомобіль ВАЗ 21043, білого кольору д.н.з. НОМЕР_1 , який належить на праві власності ОСОБА_7 та який останні визнали як об`єкт свого злочинного посягання.

Перебуваючи у вказаному місці у вказаний час ОСОБА_5 та його знайомий ОСОБА_6 з корисливих мотивів розпочали вчиняти дії спрямовані на незаконне заволодіння транспортним засобом - автомобілем ВАЗ 21043, білого кольору д.н.з. НОМЕР_1 , 2003 року випуску, номер шасі НОМЕР_2 .

Далі, реалізуючи свій злочинний умисел спрямований на незаконне заволодіння транспортним засобом, ОСОБА_5 разом з ОСОБА_6 , за допомогою заздалегідь підібраного ключа, відчинили водійські двері автомобіля ВАЗ 21043, білого кольору д.н.з. НОМЕР_1 , 2003 року випуску, номер шасі НОМЕР_2 , таким чином проникли до середини автомобіля.

Продовжуючи свій злочинний умисел спрямований на незаконне заволодіння транспортним засобом, а саме: автомобіля ВАЗ 21043, білого кольору д.н.з. НОМЕР_1 , 2003 року випуску, номер шасі НОМЕР_2 , ОСОБА_6 сів за кермо даного автомобіля та за допомогою підбору ключа зробив декілька спроб запусти двигун вказаного автомобіля, але автомобіль не завівся. Після чого ОСОБА_6 знаходячись за водійським кріслом з ввімкнутим запаленням, увімкнув коробку передач автомобіля, а ОСОБА_5 в цей час почав штовхати вказаний автомобіль в напрямку вул. Старокозацька в м. Дніпро, внаслідок чого через 10-20 м від механічного приводу двигун автомобіля запустився. Далі ОСОБА_5 сів на переднє пасажирське крісло та без дозволу володільця даного транспортного засобу рушили по вул. Старокозацькій та попрямував в сторону Бородинська, таким чином ОСОБА_5 та ОСОБА_6 незаконно заволоділи вказаним транспортним засобом.

Так 24.10.2021 ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , добровільно в присутності понятих видав працівникам поліції свій мобільний телефон iPhone, 7, imei: НОМЕР_3 , котрий був оглянутий в службовому кабінеті №421 ВП №5 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області, за адресою: м. Дніпро, вул. Шевченка, 7.

Постановою слідчого від 25.10.2021 року телефон марки iPhone, 7, imei: НОМЕР_3 визнаний речовим доказом.

Відповідно до ст. 12 КК України, кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 289 КК України за ступенем тяжкості є тяжким злочином, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років з конфіскацією майна або без такої.

Відповідно до ч.1 ст. 172 КПК України клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів після його надходження до суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди .

Згідно із ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Слідчий в своєму клопотанні зазначає мету накладання арешту збереження речових доказів і, усно, можливої конфіскації майна.

Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно з нормами Глави 10 та Глави 17 КПК України, правові підстави, з яких дізнавачем (слідчим, прокурором) вноситься клопотання про накладення арешту та, відповідно, накладається арешт слідчим суддею, мають співвідноситися з обставинами кримінального провадження.

На думку слідчого судді, мобільний телефон може містити в собі докази вчинення як цього злочину, так і інших.
Таким чином, у клопотанні слідчого належним чином розкрито, яке відношення мобільний телефон має саме до цього кримінального провадження, у зв`язку з чим процесуальний статус зазначеного у клопотанні майна як речового доказу є визначеним відповідно до вимог ст. 98 КПК України, оскільки постановою слідчого вилучене майно визнано речовим доказом у кримінальному провадженні.

Оцінюючи надані стороною обвинувачення докази слідчий суддя вважає їх належними та допустимими, їх сукупність та взаємозв`язок між ними достатній для прийняття процесуального рішення про арешт майна.

Слідчий довів, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні прокурора.

Завдання, для виконання якого слідчий звертається із клопотанням, може бути виконане.

Незастосування арешту майна може привести до настання наслідків, що перешкоджатимуть збереженню речових доказів.

Тому дослідивши матеріли клопотання та надані суду матеріали кримінального провадження, слідчий суддя вважає клопотання обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню, оскільки дані, викладені у матеріалах кримінального провадження дають підстави для висновку, що з метою забезпечення кримінального провадження, виконання завдань та вимог кримінального провадження, попередження подальших злочинних дій, збереження речового доказу і забезпечення можливої конфіскації майна, накладання арешту на зазначене майно є необхідним.

Згідно з ч. 4 ст. 173 КПК України у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна.

Відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 173 КПК України у разі задоволення клопотання, в ухвалі слідчого судді зазначається про заборону, обмеження розпоряджатися або користуватися майном у разі їх передбачення та вказівку на таке майно.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Правомочність володіння розуміють як передбачену законом (тобто юридично забезпечену) можливість мати (утримувати) в себе певне майно (фактично панувати над ним, зараховувати на свій баланс і под.).

Правовомочність користування означає передбачену законом можливість використовувати, експлуатувати майно, отримувати від нього корисні властивості, його споживання.

Правомочність розпорядження означає юридично забезпечену можливість визначення і вирішення юридичної долі майна шляхом зміни його належності, стану або призначення (відчуження за договором, передача у спадщину, передача в позику, знищення, переробка і т. ін.).

У сукупності ці правомочності вичерпують усі надані власнику можливості. Причому інколи всі разом або деякі з них можуть належати і не власнику, а іншому володільцю майна, наприклад, довірчому власнику майна, орендатору тощо. На відміну від прав власника, правомочності іншого законного володільця, навіть зі схожими правомочностями власника, не тільки не виключають прав самого власника на це майно, а й зазвичай виникають із його волі і в передбачених ним межах (наприклад, договір найму, договір управління майном).

Згідно з нормою ст. 319 ЦК власник володіє, користується і розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Він сам вирішує, що робити зі своїм майном, керуючись виключно власними інтересами, здійснюючи щодо цього майна будь-які дії, які не повинні суперечити закону і не порушують прав інших осіб та інтересів суспільства. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов`язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Тобто правомочності власника не є безмежними, закон може встановлювати певні обмеження здійснення права власності. Такі обмеження встановлюються з метою забезпечення рівноваги в суспільстві та здійснення майнових прав усіма суб`єктами права.

Отже, правомочності власника та межі здійснення ним прав встановлені законом.

На переконання слідчого судді, будь-які умисні дії щодо майна включаються в поняття «розпорядження» - правомірності власника.

Слідчим доведено, що майно, мова про яке йдеться в клопотанні, має значення для досягнення цілей кримінального провадження, з ним потрібно проводити в подальшому слідчі та процесуальні дії, що обумовлюють необхідність обмеження (арешту) у виді заборони розпорядження майном.

Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя прийшов до висновку, що з метою збереження речового доказу застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт шляхом позбавлення права на розпорядження майном, є необхідним та достатнім у даному кримінальному провадженні, оскільки сприятиме досягненню мети швидкого, повного, неупередженого досудового розслідування, а також запобігатиме настанню будь-яких негативних наслідків, зокрема, привести до неправомірного вибуття телефону з власності, запобігатиме пошкодженню та знищення даних, що на ньому містяться.

Слідчий суддя визнає, що матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою запобігання неправомірного вибуття майна з власності та забезпечення кримінального провадження, та слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у особи за вчинення кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

Керуючись ст.ст. 110, 168-169, 170-173 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого слідчого СВ ВП № 5 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 про арешт майна задовольнити.

Накласти арешт шляхом позбавлення права на розпорядження на мобільний телефон марки iPhone, 7, imei: НОМЕР_3 .

У відповідності до ст. 175 КПК України ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту її проголошення, а особами, що були відсутні при її проголошенні, в той же строк з моменту отримання її копії. Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.
Підстави для скасування арешту майна визначені в ст. 174 КПК України.

Слідчий суддя ОСОБА_1