Справа № 175/3503/21
Провадження № 1-кп/175/143/21
Ухвала

Іменем України

09 лютого 2022 року

Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

при секретареві ОСОБА_2 ,

за участю сторін: прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

представника заявниці ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні у смт. Слобожанське обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0001337 відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у м. Дніпропетровськ, громадянина України, з вищою освітою, неодруженого, непрацюючого, проживаючого за місцем реєстрації по АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.1 ст.368 КК України,

встановив:

31.08.2021 року на розгляд Дніпропетровського районного суду з Дніпропетровської обласної прокуратури надійшов обвинувальний акт від 30.08.2021 року (з додатками) у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі ЄРДР) за № 0001337 від 01.09.2020 року.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 31.08.2021 року обвинувальний акт розподілений на суддю ОСОБА_1 , який 03.09.2021 року своєю ухвалою призначив обвинувальний акт до розгляду у підготовчому судовому засіданні о 12.30 годині 14.09.2021 року.

У вказаний день і у подальшому підготовчі судові засідання відкладалися, останній раз на 16.00 годину 08.02.2022 року.

01.12.2021 року захисник ОСОБА_5 подав до канцелярії суду письмове клопотання про закриття кримінального провадження на підставі п.10 ч.1 ст.284 КПК України. Клопотання обґрунтовує тим, що обвинувальний акт, який було складено 30.08.2021 року і спрямовано до суду 31.08.2021 року, вручено обвинуваченому у відповідності до вимог КПК України лише 13.10.2021 року, тобто поза межами строку досудового розслідування, визначеного ст.219 КПК України.

23.12.2021 року прокурор ОСОБА_3 подав до канцелярії суду свої письмові доводи (заперечення) на вказане клопотання захисника. Зазначає, що 23.07.2021 року ОСОБА_6 і його захиснику ОСОБА_5 повідомлено про завершення досудового розслідування та надано доступ до матеріалів досудового розслідування, про що свідчить лист прокурора відділу Дніпропетровської обласної прокуратури № 31/1-1230 вих.21 від 23.07.2021 року. 26.07.2021 року на поштові адреси ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_5 направлено повідомлення про завершення досудового розслідування та доручення про повідомлення підозрюваного про завершення досудового розслідування. Однак, ці повідомлення повернулися на адресу обласної прокуратури як не отриманні «за закінченням терміну зберігання». У подальшому підозрюваний та його захисник 30 липня, 03 і 10 серпня 2021 року ознайомлювалися з матеріалами досудового розслідування, про що слідчим були складені відповідні протоколи.

Після ознайомлення із матеріалами досудового розслідування ОСОБА_6 почав ухилятися від вручення (отримання) обвинувального акта, що підтверджується рапортом слідчого, відповідною перепискою між слідчим і прокурором з однієї сторони, та ОСОБА_6 і його захисником з іншої сторони. Тобто, ОСОБА_6 почав зловживати своїми правами з метою спливу строків досудового розслідування.

30.08.2021 року захиснику ОСОБА_5 було вручено обвинувальний акт та Реєстр матеріалів досудового розслідування (далі Реєстр), про що свідчить його розписка від 30.08.2021 року, у якій захисник здійснив запис про те, що він отримав вказані документи без участі ОСОБА_6 . У цей же день обвинувальний акт і Реєстр були скеровані поштою на адресу ОСОБА_6 , про що свідчать фіскальні чеки, долучені до обвинувального акта, тобто у спосіб передбачений КПК України для вручення повідомлень, зокрема шляхом надсилання документів поштою. У подальшому вказаний лист повернувся до обласної прокуратури «за закінченням терміну зберігання». На думку прокурора ОСОБА_3 сторона захисту зайняла цілеспрямовану позицію, спрямовану на ухилення явки ОСОБА_6 у будь-який спосіб до слідчого та прокурора для вручення обвинувального акта та Реєстру з метою подальшого закриття кримінального провадження на підставі п.10 ч.1 ст.284 КПК України.

У підготовчому судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 вважав, що обвинувальний акт відповідає вимогам ст.291 КПК України та підлягає призначенню до розгляду в судовому засіданні за участю сторін. Підтримав своє письмове клопотання від 13.10.2021 року про обрання обвинуваченому запобіжного заходжу у вигляді домашнього арешту в нічний час доби, яке обґрунтовує: 1) долученими до нього письмовими доказами, що дають підстави стверджувати про наявність вчинення ОСОБА_8 інкримінованого кримінального правопорушення; 2) ризиками, передбаченими пунктами 1, 3, 4 ч.1 ст.177 КПК України. Заперечував проти закриття кримінального провадження за п.10 ч.1 ст.284 КПК України з підстав, викладених у своїх письмових доводах (запереченнях) від 23.12.2021 року.

Прокурор ОСОБА_4 підтримала позицію прокурора ОСОБА_3 , подані ним клопотання та заперечення, а також зазначила, що особисто пересвідчилась у тому, що ОСОБА_9 свідомо ухилявся від належного виконання своїх процесуальних обов`язків підозрюваного, коли той відхилив її телефонний дзвінок, дізнавшись хто вона та з якого приводу телефонує.

Обвинувачений підтримав позицію свого захисника та просив задовольнити клопотання про закриття кримінального провадження, оскільки не ухилявся від отримання обвинувального акта та Реєстру, які йому обіцяли вручити у погоджену дату після його повернення з відпочинку із-за кордону, але цього не зробили та направили обвинувальний акт до суду до спливу цієї погодженої дати.

Вивчивши обвинувальний акт (з додатками), обсудивши подані сторонами клопотання та доводи (заперечення), суд дійшов до наступного.

Згідно вимог пункту 2 частини 3 статті 314 КПК України, суд має право прийняти рішення про закриття кримінального провадження у випадках встановлення підстав, передбачених пунктами 4-8, 10 частини 1 або частиною 2 статті 284 цього Кодексу.

Підозра та обвинувачення ОСОБА_10 пред`явлені за ч.1 ст.368 КК України, яка не є злочином проти життя та здоров`я особи, а тому у разі виявлення підстав, визначених п.10 ч.1 ст.284 КПК України, кримінальне провадження підлягає закриттю під час проведення підготовчого судового засідання.

У відповідності до п.10 ч.1 ст.284 КПК України, кримінальне провадження закривається, якщо після повідомлення особі про підозру закінчився строк досудового розслідування, визначений статтею 219 цього Кодексу.

Як убачається з обвинувального акта та Реєстру, відомості про кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачуються ОСОБА_9 , були внесені до ЄРДР 01.09.2020 року, тобто після внесення до КПК України, а саме до статті 284 цього Кодексу, змін і доповнень згідно Закону № 2147-VII від 03.10.2017 року.

Тому у даному випадку пункт 10 частини 1 статті 284 КПК України підлягає застосуванню при вирішенні заявленого захисником клопотання.

Пунктом 5 частини 1 статті 3 КПК України визначено, що досудове розслідування - це стадія кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі ЄРДР) і закінчується закриттям кримінального провадження або направленням до суду обвинувального акта…
Згідно з ч.1 ст.219 КПК України, строк досудового розслідування обчислюється з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР до дня звернення до суду… з обвинувальним актом…
Приписами ч.3 ст.219 КПК України передбачено, що з дня повідомлення особі про підозру досудове розслідування повинно бути закінчено протягом двох місяців…
У відповідності з ч.1 ст.290 КПК України, визнавши зібрані під час досудового розслідування докази достатніми для складання обвинувального акта…, прокурор або слідчий за його дорученням зобов`язаний повідомити підозрюваному, його захиснику… про завершення досудового розслідування та надання доступу до матеріалів досудового розслідування.
В ухвалі Верховного Суду від 03.06.2021 по справі № 525/641/20 (провадження № 51-2734ск21) викладено правовий висновок, з якого слідує, що досудове розслідування, яке має наслідком звернення до суду з обвинувальним актом…, має три ключові стадії: початок - визначається внесенням відомостей до ЄРДР; завершення - пов`язується з фактом відкриття матеріалів досудового розслідування підозрюваному, його захиснику… відповідно до положень статті 290 КПК; закінчення - пов`язується КПК зі зверненням до суду з обвинувальним актом (стаття 283 КПК). Тобто, кінцевим моментом строку досудового розслідування є його закінчення, яке, як етап кримінального провадження, законодавець пов`язує у часі зі зверненням з обвинувальним актом до суду (його фактичним направленням), як це передбачено у статті 219 КПК.
Завершення ж досудового розслідування та його продовження врегульовані положеннями Глави 24 КПК України.

За приписом п.1 ч.3 ст.294 КПК України якщо з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину досудове розслідування (досудове слідство) неможливо закінчити у строк, зазначений у пункті 2 абзацу третього частини першої статті 219 цього Кодексу, він може бути продовжений в межах строків, встановлених пунктами 2 та 3 частини другої статті 219 цього Кодексу до трьох місяців - керівником місцевої прокуратури, заступником Генерального прокурора.

Пунктом 2 вищезазначених частини та статті КПК України передбачено продовження досудового розслідування до шести місяців - слідчим суддею за клопотанням слідчого, погодженим з керівником регіональної прокуратури або його першим заступником чи заступником, заступниками Генерального прокурора.

З відомостей, зазначених у Реєстрі, убачається, що 21.04.2021 року за клопотанням старшого слідчого третього СВ ТУ ДБР у м. Полтаві ОСОБА_11 , ухвалою слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтави продовжено строк досудового розслідування до 12.09.2021 року у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0001337 від 01.09.2020 року.

12.03.2021 року у цьому кримінальному провадженні ОСОБА_10 повідомлено про підозру, а 20.07.2021 року - повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри за ч.1 ст.368 КК України, а тому саме з цього моменту повинен обчислюватись строк досудового розслідування відповідно до п.4 ч.3 ст.219 КПК України, який становить 2 місяці та підлягав закінченню 20.09.2021 року.
23.07.2021 року ОСОБА_10 та захиснику ОСОБА_5 повідомлено про завершення досудового розслідування та надано доступ до матеріалів досудового розслідування. Тим же числом датовано Доручення прокурора про повідомлення сторонам про завершення досудового розслідування № 31/1-1228Вих-21.
30.08.2021 року обвинувальний акт і Реєстр вручені захиснику ОСОБА_5 , а 31.08.2021 року обвинувальний акт скеровано до Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області.

Отже, судом установлено, що завершення досудового розслідування відносно підозрюваного ОСОБА_12 відбулося у межах строків досудового розслідування, оскільки згідно зі штампом вхідної кореспонденції обвинувальний акт прокурором скеровано до Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області 31.08.2021 року.

З урахуванням вищевикладеного, клопотання захисника ОСОБА_5 не підлягає задоволенню, а доводи щодо порушення порядку вручення копії обвинувального акта та Реєстру ОСОБА_10 не свідчать про наявність підстав для закриття кримінального провадження за п.10 ч.1 ст.284 КПК України.

Щодо посилання захисника на правові позиції Верховного Суду, викладені в постанові колегії суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду від 21.04.2021 року по справі № 991/6516/20, суд зазначає, що при розгляді зазначеного кримінального провадження були встановлені інші фактичні обставини, що стали підставою для прийняття судом рішення про закриття кримінального провадження, які є відмінними від вказаного кримінального провадження.
Кримінальне провадження відповідно до ч.1 ст.31, ч.1 ст.32 КПК України підсудне Дніпропетровському районному суду і підлягає судовому розгляду суддею одноособово.

Підстав для закриття кримінального провадження, передбачених п.п.4-8 ч.1 або ч.2 ст.284 КПК України або зупинення провадження, суд не вбачає.

За викладених обставин і за відсутності обмежень, передбачених ч.2 ст.27 КПК України, суд приходить до висновку про необхідність призначення обвинувального акта до судового розгляду у відкритому судовому засіданні за участю сторін.

Відповідно до ч.3 ст.315 КПК України під час підготовчого засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право своєю ухвалою обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, у тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого.

За приписом ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів дізнання та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному проваджені; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно з частиною другої цієї статті підставою запобіжного заходу є… наявність ризиків, які дають достатні підстави… суду вважати, що… обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, суд зобов`язаний у сукупності оцінити обставини, у тому числі: тяжкість покарання, що загрожує… у разі визнання… обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він… обвинувачується; вік та стан здоров`я… обвинуваченого; репутацію… обвинуваченого, наявність у нього судимостей.

Відповідно до пунктів 3, 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особи підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування кримінального правопорушення (наявність або відсутність спроб ухилятися від органів влади, способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).

Часиною 1 статті 194 КПК України передбачено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставин, які свідчать про… наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ч.2 ст.194 КПК України слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.

З огляду на вищенаведені вимоги закону і приймаючи до уваги, що прокурором не надані докази на доведення обставин про наявність достатніх підстав вважати, що на даний час існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 КПК України, зазначених у клопотанні, суд не вбачає правових підстав для обрання запропонованого прокурором запобіжного заходу, а тому у клопотанні слід відмовити.

При прийнятті такого судового рішення суд також враховує, що після надходження до суду обвинувального акта ОСОБА_9 належним чином виконував процесуальні обов`язки, покладені законом на обвинуваченого.

05.10.2021 року до канцелярії суду надійшло клопотання ОСОБА_13 про скасування арешту з майна, накладеного ухвалою слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтави від 17.03.2021 року. В обґрунтування клопотання заявниця вказує, що між нею та ОСОБА_8 28.04.2021 року укладено договір купівлі-продажу житлового будинку з господарчими будівлями та спорудами, котрий посвідчений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу ОСОБА_14 . При посвідченні вказаного договору та реєстраціє права власності були відсутні жодні обтяження відчужуваного майна, про що вказано в п.4 цього договору та окремо перевірено нотаріусом із внесенням результатів перевірки до матеріалів нотаріальної справи. Однак, у процесі приватизації земельної ділянки стало відомо про наявність обтяження, накладених державним реєстратором під індексним номером 58072840 від 12.05.2021 року. На час укладення договору купівлі їй не було відомо про наявність кримінального провадження відносно ОСОБА_12 та наявність заборони відчуження житлового будинку, а тому вона правомірно набула право власності (а.с.п.42-49).

У підготовчому судовому засіданні представник заявниці адвокат ОСОБА_7 підтримала клопотання, просила його розглянути та задовольнити за відсутності ОСОБА_13 .

Вислухавши думку прокурорів, які покладалися на розсуд суду, думку захисника та обвинуваченого, які підтримали клопотання, суд встановив наступне.

Статтею 174 КПК України передбачено, що арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою… суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна…, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
При цьому, відповідно до ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою конфіскації майна як виду покарання…

Відповідно до ч.5 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Так, з ухвали слідчого судді від 17.03.2021 року убачається, що арешт на будинок був накладений на час підозри ОСОБА_12 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України, санкція якого передбачає додаткове покарання у виді конфіскації майна.

Частина 1 статті 16 КПК України передбачає, що позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно зі статтею 330 ЦК України якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до статті 388 цього Кодексу майно не може бути витребуване у нього.

Тлумачення статті 330 ЦК України свідчить, що виникнення права власності у добросовісного набувача відбувається за таких умов: факт відчуження майна; майно відчужене особою, яка не мала на це права; відчужене майно придбав добросовісний набувач; відповідно до статті 388 ЦК, майно, відчужене особою, яка не мала на це право, не може бути витребуване у добросовісного набувача.

Тож для розкриття критерію пропорційності вагоме значення має визначення добросовісності/недобросовісності набувача майна.

Судові рішення, постановлені за відсутності перевірки обставин добросовісності/недобросовісності набувача, що має важливе значення як для застосування положень статей 387, 388 ЦК України, так і для визначення критерію пропорційності втручання у право власності набувача майна, а також за відсутності наведення належних мотивів стосовно практики ЄСПЛ з питання втручання держави у право власності, не можуть вважатися такими, що відповідають нормам справедливого судового розгляду згідно зі ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства України.

З інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно… убачається, що рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень було внесено під індексним номером 58072840 від 12.05.2021 року, тобто після укладення між ОСОБА_15 та ОСОБА_16 договору купівлі-продажу житлового будинку. Однак, поза межами цивільного судочинства суд позбавлений можливості під час підготовчого судового засідання по кримінальному провадженню зробити однозначний висновок про те, що ОСОБА_17 являється добросовісним набувачем.

З огляду вищевикладене, клопотання ОСОБА_13 про скасування арешту майна не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.170-177, 268, 314, 315, 369 КПК України, суд

ухвалив:

Обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0001337 відносно ОСОБА_6 за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.1 ст.368 КК України, призначити до судового розгляду у відкритому судовому засіданні на 15.00 годину 18.02.2022 року. Резервним днем судового засідання визначити 29.03.2022 року о 10.00 годині.

Клопотання захисника ОСОБА_5 про закриття кримінального провадження на підставі п.10 ч.1 ст.284 КПК України - залишити без задоволення.
Клопотання прокурора ОСОБА_3 про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту залишити без задоволення.
Клопотання ОСОБА_13 про скасування арешту майна залишити без задоволення.
Судове засідання провести за участю прокурора, захисника та обвинуваченого.

Ухвала щодо відмови в застосуванні запобіжного заходу та скасуванні арешту майна може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду.
В іншій частині ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1