Справа № 755/7832/18 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/824/3570/2021 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 жовтня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

з участю прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за апеляційними скаргами обвинуваченого та його захисника на вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 24 червня 2021 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеса, громадянина України, із середньою професійно-технічною освітою, одруженого, маючого на утриманні малолітнього сина ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

1) 04.08.1986 року Народним судом Котовського району Одеської області за ч. 2 ст. 140 КК України до 2 років позбавлення волі;
2) 24.02.1988 року Дарницьким районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 140 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі;
3) 11.04.1992 року Ватутінським районним судом м. Києва за ч. 3 ст. 140 КК України до 5 років позбавлення волі;
4) 09.09.1999 року Харківським районним судом м. Києва за ст. 94 КК України до 14 років позбавлення волі, звільнений 01.02.2011 року по відбуттю строку покарання;
звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України на підставі ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності, та засуджено за ч. 1 ст 121 КК України до покарання у вигляді 7 років позбавлення волі.
Вироком вирішено питання щодо речових доказів та процесуальних витрат.
В С Т А Н О В И Л А:
Судом встановлено, що ОСОБА_7 , 03 квітня 2018 року, приблизно о 05 годині 30 хвилин, перебував за місцем свого мешкання, а саме за адресою: АДРЕСА_2 , де в цей час перебували його наглядно знайомі ОСОБА_10 та ОСОБА_11 . В ході спілкування з ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , у ОСОБА_7 на ґрунті раптово виниклих неприязних стосунків, виник словесний конфлікт з останніми, після якого ОСОБА_10 та ОСОБА_11 покинули приміщення даної квартири. В цей час у ОСОБА_7 виник злочинний умисел, спрямований на нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_10 та ОСОБА_11 . Реалізуючи свій протиправний умисел, направлений на нанесення тілесних ушкоджень потерпілим, ОСОБА_7 у власній шафі за місцем мешкання взяв належний йому розкладний ніж, вийшов з приміщення своєї квартири за вказаною адресою та почав наздоганяти ОСОБА_10 та ОСОБА_11 . Подовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, направлений на нанесення тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_11 , ОСОБА_7 наздогнав ОСОБА_10 та ОСОБА_11 за адресою: АДРЕСА_3 , та наніс один цілеспрямований удар ножем в область шиї ОСОБА_10 , чим спричинив потерпілому різану рану підподбородочної ділянки, заподіявши легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.
Крім того, ОСОБА_12 , продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, що був направлений на нанесення тілесних ушкоджень, наздогнавши ОСОБА_11 , наніс один цілеспрямований удар ножем в область живота ОСОБА_11 , чим спричинив останньому проникаюче колото-різане поранення черевної порожнини з пошкодженням великого сальника з явищами гемоперитонеуму, що за ступенем тяжкості відноситься до тяжкого тілесного ушкодження.
В апеляційній скарзі обвинувачений просить скасувати вирок та перекваліфікувати його дії з ч. 1 ст 121 КК України на ч. 1 ст. 124 КК України, звільнивши його з-під варти та дослідити матеріали кримінального провадження.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи. Вказує, що суд не взяв до уваги наявність протиріч у показаннях потерпілих, що може свідчити про те, що потерпілі надали суду неповні показання, а судове засідання за їх участю відбувалося без участі захисника обвинуваченого. При цьому судом було відмовлено у задоволенні клопотання захисника про повторний допит свідків, що, на думку обвинуваченого, свідчить про порушення його права на захист. Вказує, що його дії необхідно перекваліфікувати на необхідну оборону, так як потерпілими було вчинено посягання на його житло, здоров`я та здоров`я його матері, яке виразилось у навмисному підпалі квартири, відомості про що містяться в матеріалах справи, а тому у нього виникло право на захист своїх охоронюваних інтересів, шляхом заподіяння тілесних ушкоджень кривднику. Однак вважає, що судом не було взято до уваги вказаних обставин.
Захисник у своїй апеляційній скарзі просить скасувати вирок суду у зв`язку з невідповідністю висновків суду, викладених у ньому, фактичним обставинам кримінального провадження, істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та ухвалити нове рішення, яким змінити кваліфікацію дій обвинуваченого з ч. 1 ст. 121 КК України на ч.1 ст. 124 КК України.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що судом не надано належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам, зокрема, протоколам допиту свідків ОСОБА_13 та ОСОБА_14 на досудовому розслідуванні, таблиці до протоколу огляду місця події, медичній довідці та висновку судово-медичної експертизи про перебування потерпілих у стані сп`яніння, висновку судово-психіатричної експертизи про те, що обвинувачений має діагноз «Емоційно нестійкий розлад особистості», інформації про наявність заяв обвинуваченого до органу поліції про вчинення підпалу потерпілими квартири, де мешкав ОСОБА_7 , його матір та інші особи, які свідчили про те, що з боку потерпілих було вчинено суспільно-небезпечне посягання, а тому обвинувачений ОСОБА_7 вимушено наніс їм ножові поранення, перебуваючи у стані необхідної оборони.
Також звертає увагу на те, що судом допущені істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, що полягали у тому, що судове засідання 22.11.2018 року , під час якого потерпілі надавали суперечливі пояснення, відбулося без участі захисника обвинуваченого, а в подальшому суд безпідставно відмовив у їх повторному допиті.
Підкреслює, що невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та істотне порушення вимог кримінального процесуального закону призвело до неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, оскільки дїї ОСОБА_7 повинні мати правову кваліфікацію не за ч.1 ст.121 КК України , а за ст.124 КК України.
Заслухавши доповідь судді, обвинуваченого та його захисника, які підтримали апеляційні скарги, прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційних скарг, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.
У відповідності до вимог п. 4 ч. 2 ст. 412, п.1ч.1 ст.415 КПК України КПК України судове рішення у будь-якому разі підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду у суді першої інстанції, якщо судове провадження здійснено за відсутності захисника, якщо його участь є обов`язковою.
Відповідно висновку судово-психіатричної експертизи від 18.05.2018 року (т.2 а.135-139), ОСОБА_7 з 14 річного віку страждав психічними розладами, а в період часу, до якого відноситься діяння, виявляв ознаки «Емоційно нестійкого розладу особистості», що відповідно вимог ст..52 КПК України вимагає обов`язкової участі захисника у кримінальному провадженні.
Як вбачається з матеріалів справи під час судового провадження захист обвинуваченого ОСОБА_7 здійснював адвокат ОСОБА_15 , а , починаючи з 03.01.2020 року адвокат ОСОБА_8 .
Відповідно журналу судового засідання, 22.11.2018 року в судовому засіданні відбувся допит потерпілих ОСОБА_10 та ОСОБА_11 за участю обвинуваченого ОСОБА_7 , однак за відсутності його захисника.
В подальшому судом були відхилені клопотання захисника ОСОБА_8 про повторний допит потерпілих, які були заявлені у зв`язку з відсутністю захисника при їх допиті в судовому засіданні 22.11.2018 року.
Таким чином, судове провадження 22.11.2018 року, здійснено без участі захисника, участь якого є обов`язковою, що перешкодило постановленню законного та обґрунтованого судового рішення і є безумовною підставою для скасування судового рішення з направленням справи на новий розгляд судом першої інстанції.

У звязку з викладеним, колегія суддів приходить до висновку про необхідність часткового задоволення апеляційних скарг та скасуванню вироку у зв`язку з істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону з призначенням нового розгляду кримінального провадження щодо ОСОБА_7 в суді першої інстанції

Беручи до уваги тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_7 , відповідальність за яке передбачена до 8 років позбавлення волі, та існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, колегія суддів вважає необхідним продовжити строк перебування обвинуваченого ОСОБА_7 під вартою .

Керуючись ст.404,405,407,412,415,419 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 задовольнити частково,

Вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 24 червня 2021 року щодо ОСОБА_7 скасувати.

Призначити новий розгляд кримінального провадження у Дніпровському районному суді м. Києва.

Продовжити ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів, тобто до 19.12.2021 року включно.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: Суддя: Суддя: