Справа № 645/4978/21
Провадження № 1-кп/645/631/21
В И Р О К
23 грудня 2021 року м. Харків
Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
секретар судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
потерпілого ОСОБА_5 ,
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Харкова, громадянина України, з вищою освітою, офіційно не працевлаштованого, одруженого, не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, -
07 червня 2021 року приблизно о 13.30 год. ОСОБА_5 прийшов до будинку АДРЕСА_2 , де мешкає ОСОБА_4 , з метою проведення бесіди щодо раніше виниклого конфлікту між останнім та племінницею ОСОБА_5 . Біля вказаного будинку між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 виник конфлікт, у ході якого у ОСОБА_4 раптово виник протиправний умисел, спрямований на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_5 , реалізуючи який ОСОБА_4 на підставі раптово виниклих неприязнених відносин, з метою завдання фізичного болю та спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_5 , діючи умисно, усвідомлюючи протиправність своїх дій, та бажаючи діяти саме таким чином, забіг на подвір`я вказаного вище будинку, де взяв предмет схожий на обріз металевої труби та умисно наніс їм удари по лівій руці та лівій нозі потерпілого ОСОБА_5 .
У результаті умисних, протиправних дій ОСОБА_4 потерпілому ОСОБА_5 були спричинені тілесні ушкодження у вигляді забійних ран на лівій руці та лівій нозі, які згідно висновку судово-медичної експертизи від 02 липня 2021 року за ступенем тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили за собою короткочасний розлад здоров`я тривалістю понад шести днів, але не більше трьох тижнів.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 пояснив, що до подій інкримінованого діяння він не був знайомий з потерпілим. Незадовго до цих подій племінниця потерпілого на ім`я ОСОБА_6 облаяла нецензурною лайкою дружину та дітей обвинуваченого, в результаті чого він вирішив із вказаною особою поспілкуватися і прийшов по місцю її проживання, проте ОСОБА_7 там не застав, а поспілкувався з її бабцею. 07.06.2021 року по місцю проживання ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 , приблизно о 13.00 год, прийшов невідомий йому чоловік, який знаходився у стані алкогольного сп`яніння. Коли ОСОБА_4 вийшов на вулицю, чоловік висловив претензії з приводу візиту обвинуваченого до його будинку і він зрозумів, що це родич ОСОБА_8 . Коли ОСОБА_4 повідомив ОСОБА_5 про поведінку ОСОБА_8 , потерпілій почав на нього кидатися та намагався вдарити. Двічі ОСОБА_4 вдавалося ухилитися, а втретє ОСОБА_5 попав йому в обличчя. Після чого, ОСОБА_4 забіг на подвір`я свого будинку, схопив перший предмет, який попався в руки (якусь палицю) і вдарив ОСОБА_5 декілька разів по руках, міг попасти і по ногах, поки у останнього не пішла кров. ОСОБА_4 запропонував потерпілому забинтувати руки, проте той відмовився та пішов геть. Цивільний позов ОСОБА_4 не визнав в повному обсязі.
Допитаний у судовому засіданні потерпілий ОСОБА_5 пояснив, що 07.06.2021 року він прийшов до ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 , з метою дізнатися про причини його візиту додому до потерпілого. Під час спілкування вони почали один одного штовхати, після чого ОСОБА_4 забіг на подвір`я свого будинку і вибіг звідти з куском труби, та почав наносити потерпілому удари, які прийшлися на руки та ногу. Моральна шкода, завдана кримінальним правопорушенням полягає у витратах на лікування, користування послугами таксі, щоб дістатися до лікарні.
Враховуючи, що обвинувачений не заперечує фактичні обставини скоєного кримінального правопорушення, як вони викладені вище, підтвердивши свою позицію в судовому засіданні, а також те, що ним та іншими учасниками судового провадження не оспорюються фактичні обставини справи, вказані в обвинувальному акті, вони правильно розуміють зміст цих обставин, суд, переконавшись в добровільності позиції зазначених осіб, з урахуванням думки учасників процесу вважав, що дослідження частини доказів на підтвердження вини обвинуваченого, отриманих під час досудового провадження в судовому засіданні не є доцільним.
Таким чином, суд вважав можливим, з урахуванням положень частини 3 статті 349 КПК України, допитати обвинуваченого, потерпілого та дослідити матеріали кримінального провадження в частині, що характеризують особу обвинуваченого, письмові докази щодо речових доказів, докази в обґрунтування цивільного позову.
Дії ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч. 2 ст. 125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.
Вину ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, суд вважає доведеною, а вказану кваліфікацію дій обвинуваченого - правильною та такою, що відповідає фактичним обставинам справи.
Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , у відповідності до положень ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття, оскільки обвинувачений визнав свою провину, висловлював жаль з приводу вчиненого; наявність на утриманні неповнолітніх дітей.
Обставини, що обтяжують покарання судом не встановлено.
Вивченням даних про особу обвинуваченого ОСОБА_4 встановлено, що він раніше не судимий, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, одружений, має постійне місце проживання, на утриманні двох неповнолітніх дітей.
Відповідно до вимог ст. 65 КК України суд при призначенні покарання повинен урахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання. Згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
При призначенні виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_4 за вчинене, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке відповідно до положень ст. 12 КК України є кримінальним проступком, умисну форму вини, конкретні обставини вчиненого правопорушення, позитивні дані про особу обвинуваченого, відношення обвинуваченого до вчиненого і його позицію щодо визнання провини.
Таким чином, суд вважає необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_4 та запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень, призначити покарання у виді штрафу. Окрім того, обвинувачений у судових дебатах висловив своє бажання сплатити штраф та пояснив, що неофіційно працює.
Суд вважає, що покарання, призначене за даним вироком буде необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 та таким, що відповідає вимогам розумності, справедливості, особі винного і конкретним обставинам справи.
Вирішуючи цивільний позов потерпілого, суд виходить з наступного.
Потерпілим ОСОБА_5 заявлено цивільний позов про відшкодування моральної шкоди на суму 20 000,00 грн.
Згідно положень ст. 129 КПК України ухвалюючи обвинувальний вирок, суд, залежно від доведеності підстав і розміру позову, задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.
Відповідно до вимог п. 3 ч.1 ст.91 КПК України вид і розмір шкоди завданої кримінальним правопорушенням підлягає доказуванню у кримінальному провадженні.
Згідно ч. 5 ст. 128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.
Відповідно закріпленим у Цивільному процесуальному кодексі України положенням, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, у межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, наданих сторонами. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ст.ст. 12, 13, 81 ЦПК України).
З положень ч.ч.1,2 ст. 1167 ЦК України вбачається, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини фізичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.
За змістом п.5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної немайнової шкоди», обов`язковому з`ясуванню при вирішенні справ про відшкодування моральної шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою та протиправними діяннями її заподіювача та вина останнього в її заподіянні. Зокрема, суд повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин та якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі позивач оцінює заподіяну шкоду та з чого він виходив при цьому.
Відповідно ч. 3 ст. 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина його є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Згідно з чинним законодавством моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, у моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, у порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.
При визначенні розміру моральної шкоди, завданої потерпілому ОСОБА_5 , суд враховує обставини вчиненого обвинуваченим діяння, характер і глибину душевних страждань потерпілого, пов`язаних з порушенням повсякденного способу його життя, тавиходячи із засад розумності і справедливості, суд оцінює моральну шкоду, спричинену потерпілому у 2 000,00 грн.
Питання щодо речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст.100 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 349, 374, 395 КПК України, суд,-
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України та призначити йому покарання у вигляді штрафу в дохід держави у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850 (вісімсот п`ятдесят) грн. 00 коп.
Роз`яснити засудженому ОСОБА_4 , що згідно п.п. 7, 9 Порядку виконання уповноваженими органами з питань пробації судових рішень про призначення покарання у виді штрафу, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 1301/5 від 27 квітня 2018 року, засуджений зобов`язаний сплатити штраф у місячний строк після набрання судовим рішенням законної сили і повідомити про це орган пробації шляхом пред`явлення документа про сплату штрафу. Якщо засуджений не з`явився до органу пробації та не підтвердив сплату штрафу шляхом пред`явлення документа після закінчення місячного строку від набрання судовим рішенням законної сили, орган пробації надсилає подання до суду, який виніс судове рішення, для вирішення питання про розстрочку виплати несплаченої суми штрафу або заміну несплаченої суми штрафу покаранням у виді громадських, виправних робіт або позбавлення волі відповідно до закону.
Позов потерпілого ОСОБА_5 - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_5 в рахунок відшкодування моральної шкоди 2 000 (дві тисячі гривень) 00 коп.
У задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Речові докази після набрання вироком законної сили:
- змив на ватну паличку з РБК знищити;
- кофта сірого кольору синтетична, брюки камуфляжні х/б повернути потерпілому.
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених статтею 394 КПК України, до Харківського апеляційного суду через Фрунзенський районний суд м. Харкова протягом 30 днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1