ЗАПОРІЗЬКИЙ Апеляційний суд
Провадження №11-кп/807/787/22Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний №334/7552/16-кСуддя-доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2022 року м.Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участі секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8 (в режимі відеоконференції)

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на ухвалу Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 19 січня 2022 року про продовження строку тримання під вартою

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Бердянськ Запорізької області, зареєстрованого у АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.257, ч.ч.3, 4 ст.187, ч.1 ст.263, ч.2 ст.15, п.9, 13 ч.2 ст.115 КК

ВСТАНОВИЛА
Вказаною ухвалою районного суду, окрім іншого, на 60 днів продовжено строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_8 .

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 просив ухвалу суду скасувати та ухвалити нову ухвалу, якою застосувати до обвинуваченого ОСОБА_8 запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою, а саме: особисте зобов`язання чи домашній арешт у приватному будинку за адресою: АДРЕСА_2 , що належить товаришу обвинуваченого. Зазначав про те, що ОСОБА_8 був затриманий в порядку ст.208 КПК 18.05.2016 року, тобто на даний момент обвинувачений тримається під вартою більше п`яти років. Враховуючи положення ч.5 ст.72 КК обвинувачений фактично відбув більше 10 років ймовірного покарання. Крім того, перебуваючи під вартою ОСОБА_8 отримав третю групу інвалідності, яку продовжено до 01.02.2022 року. Додатково зазначав, що всі інші обвинувачені у даному кримінальному провадженні вже звільненні з-під варти, потерпілі у судові засідання суду першої інстанції не з`являються, що на думку захисту певним чином характеризує їх ставлення до справи.

Заслухавши доповідь судді про сутність судового рішення та аргументи скарги; обвинуваченого та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу та наполягали на її задоволенні; прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги та просив ухвалу суду залишити без змін; перевіривши матеріали провадження і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

З наданих матеріалів кримінального провадження вбачається, що Хортицьким районним судом м.Запоріжжя розглядається кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_9 за ст.257, ч.3,4 ст.187, ч.1 ст.263 КК, ОСОБА_10 за ст.257, ч.3,4 ст.187 КК, ОСОБА_11 за ст.257, ч.4 ст.187, ч.1 ст.263 КК, ОСОБА_8 за ст.257, ч.3,4 ст.187, ч.1 ст.263, ч.2 ст.15, п.9,13 ч.2 ст.115 КК, ОСОБА_12 за ст.257, ч.4 ст.187, ч.1 ст.263 КК, ОСОБА_13 за ст.257, ч.4 ст.187, ч.1 ст.263 КК, ОСОБА_14 за ст.257, ч.4 ст.187 КК.
Прокурор в судовому засіданні заявив клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_8 строку тримання під вартою.
Суд, задовольняючи клопотання прокурора та продовжуючи строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_8 , посилався на те, що у даному кримінальному провадженні продовжують існувати ризики, передбачені п.п.1, 3 ст.177 КПК, а застосування більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти їх настанню.

Колегія суддів погоджується із таким рішенням суду першої інстанції виходячи з такого.

Згідно з вимогами п.п.3 і 4 ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практикою Європейського Суду з прав людини обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Згідно з ч.1 ст.183 КПК тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Ухвалюючи рішення про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд першої інстанції повинен з`ясувати доцільність продовження застосування запобіжного заходу, що у свою чергу повинно відповідати ризикам та обставинам, що передбачені статтями 177 - 178 КПК України, у їх зіставленні з конкретними фактами, встановленими у кримінальному провадженні.

На переконання колегії суддів рішення суду про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_8 ґрунтується на зазначених вимогах закону.

Так, з представлених матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_8 раніше судимий, у тому числі за вчинення передбаченого ч.1 ст.115 КК злочину, обвинувачується у вчиненні ряду розбійних нападів на підприємства та окремих громадян з корисливих мотивів у складі організованої групи, а також у вчиненні замаху на вбивство, що є особливо тяжкими злочинами, за які передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 15 років. При цьому встановлено, що обвинувачений не має чітко визначеного місця фактичного проживання, не одружений, на утриманні неповнолітніх дітей не має, що свідчить про відсутність соціальних чинників стримуючого характеру.

Наведені обставини дають достатні підстави для висновку, що ОСОБА_8 , будучи обізнаним про суворість покарання, яке може бути йому призначене у разі визнання його винуватим, за відсутності міцних соціальних зв`язків опинившись на волі, потенційно може ухилитися від суду шляхом переховування з метою уникнення кримінальної відповідальності за інкриміновані йому злочини.

Розгляд даного кримінального провадження триває, а тому з огляду на обставини вчинення інкримінованих обвинуваченому ОСОБА_8 злочинів, та враховуючи положень ст.23 КПК, ризик незаконного впливу на свідків та потерпілих у даному кримінальному проваджені продовжує існувати і надалі.

Відтак, зважаючи на дані про особу обвинуваченого ОСОБА_8 , характер та тяжкість інкримінованих йому злочинів, можливу міру покарання, яка може бути йому призначена у разі визнання винуватим, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є законним та прийнятим з урахуванням положень ст.ст.177, 178, 183 КПК, оскільки, виходячи з вищевикладеного, є об`єктивні підстави вважати, що до теперішнього часу продовжують існувати ризики, на які послався суд в своїй ухвалі.

При цьому суд правильно визначився з тим, що інші, більш м`які запобіжні заходи не зможуть забезпечити належної процесуальної поведінки обвинуваченого, а тому продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою є найбільш прийнятним за наявних умов.

З огляду на зазначене, твердження апелянта про недоведеність обставин, які виправдовують необхідність продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою, та можливість застосування до обвинуваченого ОСОБА_8 більш м`якого запобіжного заходу, є непереконливими.

Жодних обставин, які б унеможливлювали подальше перебування обвинуваченого ОСОБА_8 під вартою в умовах слідчого ізолятору судом встановлено не було.

Сама по собі тривалість тримання особи під вартою не може бути безумовною підставою для зміни запобіжного заходу за відсутності інших достатніх та вагомих підстав для прийняття такого рішення, а тому відповідні посилання захисника колегія суддів сприймає критично.

Той факт, що іншим обвинуваченим у кримінальному провадженні пом`якшено запобіжний захід не є беззаперечною підставою для звільнення обвинуваченого ОСОБА_8 з-під варти.

Встановлені у даному провадженні обставини свідчать про те, що інший більш м`який запобіжний захід ніж тримання під вартою не зможе запобігти встановленим ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого, а тому посилання захисту на наявність помешкання, в якому обвинувачений зможе перебувати під домашнім арештом колегією суддів відхилені.

Отже колегія суддів, виходячи з наведених в апеляційній скарзі захисника мотивів, не знаходить законних та обґрунтованих підстав для скасування оскаржуваної ухвали чи зміни запобіжного заходу обвинуваченому за наслідками апеляційного розгляду.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, що тягнуть за собою безумовне скасування ухвали суду першої інстанції, при апеляційному розгляді не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.407, 418, 419 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8

Ухвалу Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 19 січня 2022 року щодо ОСОБА_8

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддяСуддяСуддя
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4 .

Дата документу 16.02.2022 Справа № 334/7552/16-к