Справа № 642/549/17
Провадження 1кп/642/33/21
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2021 року Ленінський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретарів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

прокурорів - ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 ,

потерпілого - ОСОБА_14 ,

представника потерпілого - ОСОБА_15 ,

захисника ОСОБА_16 ,

обвинуваченого - ОСОБА_17 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові кримінальне провадження №0001309 від 29 листопада 2016 р. стосовно:

ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Максимівка, Богодухівського району Харківської області, громадянина України, одруженого, з середньо-технічною освітою, не працюючого, раніше не судимого, який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,
який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

26 листопада 2016 р. близько о 18 год. 20 хв., ОСОБА_17 керуючи технічно справним автомобілем "ВАЗ 2105", реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_18 , рухався по вул. Чоботарській м. Харкова зі сторони вул. Дмитріївської в напрямку вул. Котляра зі швидкістю 60 км/год.

В процесі руху по вказаній вулиці, рухаючись через перехрестя з вул. Малопанасівською, ОСОБА_17 , діючи необережно, грубо порушив вимоги п. 12.1 Правил дорожнього руху України, згідно з якими:

- п. 12.1 «Під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен урахувати дорожнью обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним»;

не врахував дорожню обстановку і виїхавши на зустрічну смугу руху, допустив наїзд на пішохода ОСОБА_14 , який перетинав проїжджу частину вул. Чоботарської справа наліво по ходу руху його автомобіля.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, згідно висновку судово-медичної експертизи №1528-А/16 від 12.01.2017 р., потерпілому ОСОБА_14 спричинено тілесне ушкодження у вигляді відкритого багатоуламкового (наявність забійної рани) перелу обох кісток лівої гомілки у середній третині діалізу із зсувом, який відноситься до тяжких тілесних ушкоджень, по критерію небезпеки для життя.

Порушення вимог п.п. 12.1 Правил дорожнього руху України ОСОБА_17 відповідно до висновку автотехнічної експертизи № СЕ-19/121-21/4191-ІТ від 31.05.2021 р. знаходяться в причинному зв`язку з подією та наслідками.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_17 свою винуватість в пред`явленому йому обвинуваченні визнав повністю, погодився з його кваліфікацією та показав, що 26 листопада 2016 р. приблизно о 18 год. він на справному автомобілі ВАЗ 2105 з трьома пасажирами рухався в м. Харків по вул. Чеботарській в сторону вул. Котлова зі скоростю приблизно 60 км/год. Йшов дощ, освітлення було з однієї сторони. За перехрестям з вул. Малопанасівською приблизно за 20-30 м. він побачив на тротуарі чоловіка, одягненого в темну одежу, який став різко перебігати дорогу справа наліво по ходу автомобіля. Він застосував екстрене гальмування, але у зв`язку з мокрим та слизьким асфальтом його автомобіль занесло вліво і на середині дороги трапився наїзд на пішохода правою частиною бампера, правим крилом і фарою автомобіля. Від чого потерпілий впав спочатку на капот, розбив лобове скло, потім впав на асфальт. Потерпілий, який знаходився в стані алкогольного сп`яніння, мав травму ноги, тому він викликав невідкладну меддопомогу, згодом приїхала поліція. Особисто він алкогольних напоїв чи наркотичних засобів не вживав, має категорію «В» та більше десяти років водійського стажу. Він відвідував потерпілого у лікарні, купував ліки та продукти харчування, а після поліпшення його стану- перевіз додому.

Крім повного визнання своєї вини обвинуваченим, винуватість ОСОБА_17 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, встановлених під час судового розгляду, підтвердилась сукупністю досліджених доказів.
Так, потерпілий ОСОБА_14 показав, що 26.11.2016 р. близько 18 год. 30 хв. в темний час доби він, знаходячись в стані алкогольного сп`яніння, одягнений у темний одяг, перебігав у середньому темпі прямолінійно вул. Чоботарську, при цьому подивився вліво та право і близько автомобіля не бачив. Перебігши половину дороги, на зустрічній полосі руху він почув удар в ліву половину тіла, внаслідок чого впав на лобове скло автомобіля, яким керував обвинувачений, а потім впав на дорогу та отрмав тяжкі тілесні ушкодження. В місці, де він перебігав дорогу, були нормальні погодні умови, асфальт сухий, на перехресті горіли ліхтарі, на відстані приблизно за 30 м знаходився пішохідний перехід. Після ДТП обвинуваченим була викликана поліція та швидка допомога, яка його доставила до лікарні № 4 невідкладної допомоги.

Свідок ОСОБА_19 показав, що 26.11.2016 р. після 18 години він з двома пасажирами їхав на автомобілі ВАЗ червоного кольору, особисто сидів на передньому пасажирському сидінні, а двоє - на задньому сидінні. В цей в темний час йшов дрібний дощ і асфальтове покриття було слизьким, водій рухався зі швидкістю приблизно 50 км/год. з включеним ближнім світлом фар по вул. Чеботарській в напрямку до Південного вокзалу. Приблизно через 10-15 м після нерегульованого перехрестя, яке було освітлене ліхтарем, а далі освітлення не було, з-за дерева справа наліво по ходу руху автомобіля на дорогу вибіг чоловік, водій застосував екстрене гальмування, намагався уникнути зіткнення, машина виїхала вліво (то був маневр чи юз, йому невідомо). Однак на зустрічній полосі трапився наїзд на потерпілого, який впав на лобове скло зі сторони пасажирського сидіння, а потім - на проїжджу частину. Потерпілий перебував в стані алкогольного сп`яніння і був травмований, тому водій викликав швидку невідкладну допомогу та поліцію.

Згідно рапорту чергового Холодногірського ВП ГУНП України в Харківській області ОСОБА_20 від 26.11.2016 р. зареєстрованого в журналі єдиного обліку заяв і повідомлень про вчиненні кримінальні правопорушення за № 19566 зафіксовано, що 26.11.2016 р. о 18 год. 26 хв. від оператора «102» надійшло повідомлення про те, що за адресою м. Харків, вул. Чоботарська, 65 автомобіль"ВАЗ 2107" наїхав на пішохода. БШМД № 802 (лікар ОСОБА_21 ) до 4-ї лікарні доставлено гр. ОСОБА_22 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з діагнозом: відкритий перелом кісток лівої гомілки, закритий перелом носу, алкогольне сп`яніння, та пасажир ОСОБА_19 , 1985 р.н., з діагнозом: ушиблена рана носу, алкогольне сп`яніння, який від госпіталізації відмовився (т.1 а.с. 135).

Протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 26.11.2016р. зі схемою та фототаблицею, в присутності водія ОСОБА_17 за адресою м. Харків, в районі перехрестя вул. Чеботарська, 65 та вул. Мала Панасівська зафіксовано: погода похмура без осадків, асфальтобетонне покриття дороги мокре у двох напрямках шириною 12,6 м (смуга руху автомобіля шириною 6 м, смуга для руху назустріч шириною 6,3 м, розділяюча смуга 0,3 м) наявність дорожньої розмітки 1.14.1 «Нерегільований пішохідний перехід», 1,3 подвійна суцільна смуга. Місце пригоди знаходиться у зоні дорожних знаків: 2.3 «Головна дорога», 4.5 «рух прямо та ліворуч» та у зустрічному напрямку. Загальний стан видимості дороги, елементів проїджої частини та, зокрема, конкретної перешкоди - пішохода з робочого місця водія складає 200 м., в т.ч. з ввімкненим світлом фар ближнім та дальнім, оглядовість з кабіни водія вправо чи вліво від автомобіля становить -10 м. Встановлено напрямок руху автомобіля ВАЗ-2105 р.н. НОМЕР_1 по вул. Чеботарській в сторону вул.Котлова на відстані 3,5 м від правого краю проїжджої частини, далі через перехрестя з вул. Мала Панасівська зі зміною напрямку руху вліво на смугу зустрічного руху. Автомобіль знаходиться на полосі зустрічного руху, де зафіксовано сліди гальмування (початок на відстані 4,2 м за перехрестям) довжиною правий 5.3 м, лівий 5,7 м; місце наїзду авто на пішохода розташовувалось на зустрічній смузі руху на відстані 13,4 м від протилежного краю перехрестя з вул. Мала Панасівська (включаючи його ширину 7,9 м), а також на відстані 3,7 м від лівого краю та 8,9 м від правого краю дороги по ходу руху автомобіля; після наїзду автомобіль знаходиться на відстані 1,8 м від лівого краю зустрічної смуги дороги до передньої частини і 2,4 м до задньої частини; автомобіль ВАЗ-2105 Т4426ХА, 1982 р.в. червоного кольору мав пошкодження розбиті лобове скло і права передня фара, деформований передній бампер з правої сторони під фарою, там мається також осип скла на дорозі; шини зимові Borum 165/70 R-13 під тиском, стан рульового управління, гальмівної системи та габаритних вогнів (ближнього і дальнього світла), освітлення панелі приладів, склоочисників технічно справні. З місця пригоди відповідно до протоколу огляду і затримання транспорту від 26.11.2016 р. вилучено автомобіль ВАЗ 2105 р.н. НОМЕР_1 (т. 1 а. с. 136-142).

Обвинувачений ОСОБА_17 в судовому засідання підтвердив достовірність відомостей, внесених в протокол огляду місця події дорожно-транспортної пригоди.

Згідно судово-медичної експертизи № 1528-А/16 від 12.01.2017 р. у зв`язку з подіями 26.11.2016 р. у ОСОБА_14 мали місце наступні тілесні ушкодження: закрита черепно-мозкова травма у вигляді струсу головного мозку з легкими клінічними проявами, садна чолової області це легкі тілесні ушкодження по критерію короткочасного розладу здоров`я (п. 2.3.3 Правил судово-медичного визначення ступеню важкості тілесних ушкоджень), відкритий багатоосколковий перелом обох кісток лівої гомілки у середній третині діалізу із зсувом, який відноситься до тяжких тілесних ушкоджень по критерію небезпеки для життя (п. 2.1.3 Правил судово-медичного визначення ступеню важкості тілесних ушкоджень). Наявні ушкодження утворилися від дії тупих твердих предметів, можливо в умовах дорожньо-транспортної пригоди, на яку вказано в постанові слідчого та відомо з історії хвороби. Під час вступу до стаціонару в крові потерпілого виявлено етиловий спирт у кількості 3,393%о (т.1 а.с. 145,146).

Відповідно до висновку автотехнічної експертизи № 49/17 від 24.01.2017 р.,у вказаних в постанові слідчого дорожніх умовах водій автомобіля ВАЗ 2105 р.н. НОМЕР_1 ОСОБА_17 повинен був діяти відповідно до вимог п.12.3 і 10.1 Правил дорожнього руху України.При максимальному та середньому значенні уповільнення на мокрому асфальтобетонному покритті (j=5.9…4.9 м/с2) в діях водія ОСОБА_17 вбачаються невідповідності вимог п.12.3 і 10.1 Правил дорожнього руху України, які з технічної точки зору, знаходилися у причинному зв`язку із ДТП.Виконавши маневр ліворуч, водій автомобіля ВАЗ 2105 ОСОБА_17 , допустив наїзд на пішохода на полосі зустрічного руху. Однак у разі, якби автомобіль ВАЗ 2105 рухався без маневрування, то за час взаємного зближення пішохід встиг вийти за смугу руху автомобіля на безпечну відстань і наїзд би виключався.

Експерт в дослідницькій частині обгрунтував цей висновок тим, що оскільки автомобіль ВАЗ-2105 до початку маневру рухався на відстані 3.5 м від його правого габариту до правого краю проїздної частини полоси руху, а місце наїзду розташовувалося на відстані 8,9 м від вказаного краю дороги (тобто на полосі зустрічного руху), то з урахуванням габаритної ширини авто при русі без маневрування, за час зближення пішохід встиг вийти за смугу руху автомобіля ВАЗ-2105 на безпечну відстань і наїзд би виключався (т. 1 а.с. 153-157).

Допитаний в судовому засіданні експерт ОСОБА_23 показав, що свої експертні висновки базувались на підставі постанови слідчого щодо обставин події та наданих матеріалів кримінального провадження, проводені технічне дослідження і розрахунки дали підставу дійти висновку у діях водія вбачалось порушення п.12.3 та 10.1 ПДР, які знаходяться в причинному зв`язку з наслідками події. В постанові слідчого зазначалось про видимість упродовж 200 м., яка встановлюється шляхом включення фар та переміщенням статиста до тих пір, поки водію видно елементи дороги. Момент виникнення небезпеки був заданий слідчим - з моменту виходу пішохода, інші параметри розраховані ним. Час руху пішохода вимірюється секундоміром за трьома варіантами і встановлюється за показами водія. Видимість для водія була достатньою і в темний час доби водій повинен вибирати швидкість відповідно дорожньої обстановки. Однак, у постанові слідчого про призначення експертизи не було достатніх відомостей про обставини дорожньо-транспортної пригоди та необхідних вихідних даних (його не залучали до участі у слідчому експерименті), він не мог дійти однозначного висновку щодо оцінки дій водія ОСОБА_17 в аварійній ситуації в частині відповідностей його дій вимогам Правил дорожнього руху України.

Суд не бере до уваги висновки автотехнічної експертизи № 49/17 від 24.01.2017 р. в тій дослідницькій частині, яка базувалася на вихідних даних, зокрема за показаннями водія ОСОБА_17 , свідка ОСОБА_19 і потерпілого ОСОБА_14 , надані під час проведення сідчого експерименту від 14.01.2017 р., виходячи із наступного.
Відповідно до ст. 89 КПК України суд визнає недопустимими доказами відомості, зазначені в двох протоколах проведення слідчого експерименту від 14.01.2017 р. зі схемами до них (т.1 а.с.147-149, 150-152), а саме: показання як свідків ОСОБА_17 і ОСОБА_19 та потерпілого ОСОБА_14 щодо обставин події ДТП, оскільки ці недопустимі докази отримані всупереч вимогам ч. 7 ст. 223 КПК України без запрошення двох незаінтересованих осіб (понятих), тобто з порушенням порядку, встановленому цим Кодексом, про що підтвердили в судовому засіданні свідки ОСОБА_24 і ОСОБА_25 , які зазначені як поняті в названих протоколах слідчого експерименту, але фактично не були присутніми під час цих слідчих дій. Тому на підставі ч. 2 ст. 86 КПК України вказані недопустимі докази не можуть бути використані при ухваленні цього судового рішення.
Оскільки під час судового розгляду виникла необхідність у встановленні фактичних обставин, які мають істотне значення для правильного вирішення обвинувачення у кримінальному провадженні, за судовим дорученням згідно положень ст. 333 КПК України проведений слідчий експеримент з участю обвинуваченого ОСОБА_17 і свідка ОСОБА_19 , а також призначена повторна судова автотехнічна експертиза.

Згідно протоколу проведення слідчого експерименту від 30.09.2019р. зі схемою до нього, та відеозаписом експеріменту, за участю обвинуваченого ОСОБА_17 , його захисника ОСОБА_16 , свідка ОСОБА_19 , експерта автотехніка ХНДІСЕ ім.М.М.Бокаріуса ОСОБА_26 в присутності понятих розповіли та показали механізм наїзду на пішохода:

1) обвинувачений ОСОБА_17 показав, що 26.11.2016р. приблизно о 18 год. 20 хв в м. Харкові, керуючи технічно справним автомобілем ВАЗ р.н. НОМЕР_1 , він рухався по вул. Чоботарській у напрямку вул. Котляра, в салоні знаходились три пасажири та 100 кг вантажу. На вулиці було темно, але горіло вуличне освітлення і видимість дороги була добра, а проїздна частина дороги мокра, в автомобілі було включене ближнє світло фар. Він рухався по своїй полосі руху і при наближенні в районі пішохідного переходу, то за перехрестям його увагу привернув чоловік, який стояв біля дерева скраю проїздної частини за напрямком його руху, а коли автомобіль знаходився на дорожній розмітці пішохідного переходу, то несподівано той чоловік почав перебігати проїздну частину справа наліво за напрямком його руху. Він одразу застосував гальмування з маневром ліворуч у бік полоси зустрічного руху з метою уникнути наїзду на пішохода. Однак наїзду уникнути не вдалося і правою частиною його автомобіля було здійснено наїзд на пішохода, якого від удару закинуло на лобове скло, що розбилось, і він впав справа від автомобіля, що прослідував деяку відстань і зупинився на полосі зустрічного руху. ОСОБА_17 також вказав місце наїзду на пішохода, яке згідно проведених замірів розташоване на відстані 17,9 м. від ближньої межі перетинаючої проїзної частини вул. Мала Панасівська та на відстані 7,5 м. від правого краю проїзної частини вул. Чоботарської. Швидкість автомобіля встановлювалась експериментальним шляхом, обвинувачений керував автомобілем, розганяв його до швидкості, з якою рухався на момент ДТП, та яка зафіксована склала 60 км/год. Потім шляхом замірів було встановлено відстань, що подолав пішохід під кутом відносно меж проїзної частини вул. Чоботарської і склала 10,4 м., яку статист долав за час t1, t2, t3 -2,8 сек. ОСОБА_17 також вказав, що відстань, яку подолав автомобіль ВАЗ в загальмованому стані до моменту наїзду на пішохода, складала 15,8 м;

2) свідок ОСОБА_19 показав, що 26.11.2016р. приблизно о 18 год. 20 хв. він як пасажир слідував на автомобілі ВАЗ р.н. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_17 по вул. Чоботарській у напрямку вул. Котляра та знаходився на передньому сидінні. На вулиці було темно, але горіло вуличне освітлення і видимість дороги була добра, а проїздна частина мокра. На автомобілі були включене ближнє світло фар, при наближенні до перехрестя з вул. Мало Панасівською, в районі пішохідного переходу він побачив чоловіка, який за перехрестям перебігав проїздну частину справа наліво за напрямком їх руху. ОСОБА_17 з метою уникнення наїзду на пішохода застосував гальмування, потім автомобіль почало заносити ліворуч на полосу зустрічного руху, де трапився наїзд правою передньою частиною автомобіля на пішохода, від чого його закинуло на лобове скло справа, а потім відкинуло на асфальт. Свідок також показав, що повністю підтверджує механізм розвитку події ДТП та вимірювальні величини, які вказав ОСОБА_17 , окрім швидкості руху автомобіля, яка на його думку складала 40 км/год (т. 2 а.с. 47-50).

Відповідно до висновку повторної судової автотехнічної експертизи № СЕ-19/121-21/4191-ІТ від 31.05.2021р. в дорожньо-транспортній обстановці, що склалася, виходячи із досліджених матеріалів справи і наданих судом вихідних даних, водій автомобіля ВАЗ-2105 ОСОБА_17 повинен був діяти згідно вимог п.п. 12.1. та 12.3. Правил дорожнього руху.

Якщо виходити зі свідчень водія ОСОБА_17 в ході судового засідання 13.02.2018, свідчень ОСОБА_19 в ході судового засідання 15.03.2018, то у разі відсутності у водія ОСОБА_17 можливості зупинити автомобіль до місця наїзду на пішохода (таблиця 1 в дослідницькій частині висновку (п/п № 7), в діях водія автомобіля ВАЗ-2105 ОСОБА_17 вбачаються невідповідності вимогам п. 12.1. Правил дорожнього руху, які з технічної точки зору знаходились у причинному зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою та її наслідками.

Якщо ж у водія ОСОБА_17 була можливість зупинити автомобіль до місця наїзду на пішохода (таблиця 1 в дослідницькій частині висновку, п/п№ 1 - 6, 8 - 15, 17, 18), то в діях водія автомобіля ВАЗ-2105 ОСОБА_17 вбачаються невідповідності вимогам п.п. 12.1. та 12.3. Правил дорожнього руху, які, з технічної точки зору, знаходились у причинному зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою та її наслідками.

Якщо виходити зі свідчень водія ОСОБА_17 в ході судового засідання 13.02.2018, свідчень ОСОБА_19 в ході судового засідання 15.03.2018, то у разі відсутності у водія ОСОБА_17 можливості зупинити автомобіль до місця наїзду на пішохода (таблиця 1 в дослідницькій частині висновку, п/п № 7) в дорожньо-транспортній обстановці, яка склалася, водій автомобіля ВАЗ-2105 ОСОБА_17 мав технічну можливість уникнути ДТП шляхом виконання вимог п. 12.1. Правил дорожнього руху. Якщо ж у водія ОСОБА_17 була можливість зупинити автомобіль до місця наїзду на пішохода (таблиця 1 в дослідницькій частині висновку, п/п № 1-6,8-15,17,18), то в дорожньо-транспортній обстановці, яка склалася, водій автомобіля ВАЗ-2105 ОСОБА_17 мав технічну можливість уникнути ДТП шляхом виконання вимог п.п. 12.1. та 12.3. Правил дорожнього руху.

Вихідні дані на основі показань обвинувачуваного ОСОБА_17 під час слідчого експерименту 30.09.2019 щодо швидкості руху автомобіля ВАЗ-2105 (60 км/год) є спроможними з технічної точки зору. Проте його свідчення щодо розташування місця наїзду на пішохода, щодо відстані, яку подолав пішохід з моменту виходу на проїздну частину та часу його руху до моменту наїзда, а також щодо відстані, яку подолав автомобіль ВАЗ-2105 у загальмованому стані до наїзду на пішохода, є неспроможними з технічної точки зору.

Вихідні дані на основі показань свідка ОСОБА_19 під час слідчого експерименту 30.09.2019 щодо швидкості руху автомобіля ВАЗ-2105 є спроможними з технічної точки зору. Однак його свідчення щодо розташування місця наїзду на пішохода та щодо інших вихідних даних (щодо відстані, яку подолав пішохід з моменту виходу на проїздну частину та часу його руху до моменту наїзда, а також щодо відстані, яку подолав автомобіль ВАЗ-2105 у загальмованому стані до наїзду на пішохода), також є неспроможними з технічної точки зору (т. 2 а.с.142-151).

Суд не бере до уваги вихідні дані на основі показань потерпілого ОСОБА_14 , а також обвинуваченого ОСОБА_17 і свідка ОСОБА_19 під час слідчого експерименту 14.01.2016 р., що були предметом експертного дослідження, оскільки вони визнані недопустимими доказами.

В судовому засіданні експерт ОСОБА_27 підтримав висновки автотехнічної експертизи № СЕ-19/121-21/4191-ІТ від 31.05.2021 р. і роз`яснив, що у всіх випадках при швидкості руху 60 км/год і менше водій ОСОБА_17 мав можливість зупинити автомобіль та виконати вимоги п.12.1, п. 12.3 Правил дорожнього руху. Його свідчення, надані під час другого експерименту, не збігаються з розташуванням автомобіля, ні зі слідами, виявленими в ході місця огляду ДТП. Шляхом розрахунків визначалася мінімальна швидкість автомобіля, яка склала 36 км/год., а також швидкість 60 км/год є спроможною, оскільки в матеріалах справи маються свідчення водія і свідка, які неодноразово змінювали швидкість руху під час ДТП автомобіля 40 км/год, 50 км/год та 60 км/год. Також водій змінив свідчення, спочатку казав, що маневрував вліво, а потім - що машину занесло, тому в експертизі не зазначено невиконання вимог п.10.1 ПДР. В даному випадку момент виникнення небезпеки для водія це момент виходу пішохода на проїздну частину. Темп руху пішохода було взято з вихідних даних, де зазначено, що відстань 8,9 метрів потерпілий подолав за 3,90 сек. В протоколі останнього слідчого експерименту зазначено, що пішохід подолав відстань 10,4 метри, однак ці данні не можна прийняти до уваги, оскільки місце наїзду не було встановлено і не відображено в ньому.

Суд вважає висновки автотехнічної експертизи № 49/17 від 24.01.2017 р. № СЕ-19/121-21/4191-ІТ від 31.05.2021 р. достовірними і належно обгрунтованими з точки зору методів проведених експертних досліджень (за виключенням тієї частини, на яку є посилання на свідчення під час слідчого експерименту від 14.01.2016 р.), тому вважає їх належними і допустимими доказами у кримінальному провадженні.

Разом з тим, оцінюючи дії потерпілого ОСОБА_14 в дорожньо-транспортній обстановці, що склалася, суд на основі юридичного аналізу усіх зібраних по справі доказів приходить до висновку, що в діях пішохода ОСОБА_14 також мались невідповідності з вимогами розділу 4 Правил дорожнього руху України, зокрема, п.п. 4.7, згідно якого пішохід повинен переходити проїздну частину по пішохідним переходам, та п.п. 4.10, згідно якого перед виходом на проїздну частину з-за транспортних засобів, що стоять, та будь-яких об`єктів, що обмежують оглядовість, пішоходи повинні впевнитись у відсутності транспортних засобів, що наближаються.

Оцінивши вищенаведені докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що вказані докази є допустимими, належними, достовірними і достатніми для встановлення об`єктивної істини у кримінальному провадженні, узгодженими між собою, і не викликають у суду сумнівів, тому суд кладе їх в основу вироку.

Таким чином, суд вважає доведеною винність ОСОБА_17 у пред`явленому обвинуваченні та кваліфікує його дії за ч. 2 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому ОСОБА_14 тяжкі тілесні ушкодження.

При дослідженні особи обвинуваченого ОСОБА_17 встановлено, що він раніше не судимий, одружений, не працює, має малолітню дочку ОСОБА_28 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, страждає на гіпертонічну хворобу 1 ст., за місцем проживання де мешкає з дружиною та доньками характеризується задовільно.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_17 суд вважає щире каяття та добровільне відшкодування завданого збитку.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого судом не встановлено.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_17 виду та міри покарання відповідно до ст.65 КК України суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який, згідно ст.12 КК України є тяжким злочином, пом`якшуючі та відсутність обтяжуючих обставин, досудову доповідь органу пробації, дані про особу обвинуваченого, те що він раніше не судимий, страждає на гіпертонічну хворобу і має на утриманні малолітню дитину, що потребує використання автомобілю, за місцем проживання характеризується задовільно, та те, що потерпілий претензій до обвинуваченого не має та просить суворо його не карати.

З врахуванням всіх наведених обставин і даних щодо особи винного, їх сукупності, виходячи з загальних засад призначення покарання, суд вважає необхідним призначити покарання ОСОБА_17 у виді позбавлення волі без призначення додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами та на підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_17 від відбуття призначеного покарання з іспитовим строком, якщо він протягом зазначеного строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки у відповідності до вимог ст.76 КК України, оскільки дійшов висновку про можливість його виправлення без відбування покарання.

Провадження за цивільним позовом потерпілого ОСОБА_14 на загальну суму 31754 грн. 33 коп. (про відшкодування 11754 грн. 33 коп. матеріальної шкоди та 20 000 моральної шкоди) підлягає закриттю на підставі ч.3 ст.206 ЦПК України у зв`язку з відмовою позивача від позову.

Долю речових доказів вирішити відповідно до вимог ст.100 КПК України.
Згідно ст.124 КПК України з ОСОБА_17 на користь держави необхідно стягнути процесуальні витрати за проведення судово автотехнічних експертиз №49/17 від 24.01.2017р. у розмірі1055 грн. 52 коп. та № СЕ-19/121-21/4191-ІТ від 31.05.2021р. у розмірі 4118, 88 грн., а всього 5174 грн.40 коп.

Керуючись ст.ст. 370, 373, 374 КПК України суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_17 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк чотири роки без позбавленням права керування транспортними засобами.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_17 від відбування покарання з іспитовим строком на два роки. Згідно до ст.76 КК України зобов`язати ОСОБА_17 повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміни місця проживання та роботи, періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Речовий доказ: автомобіль "ВАЗ 2105", реєстраційний номер НОМЕР_1 , який знаходиться по зберігальній розписці у ОСОБА_17 від 28.11.2016р. після набрання вироком законної сили вважати повернутими користувачу ОСОБА_17 .

На підставі ч.3 ст.206 ЦПК України провадження за цивільним позовом потерпілого ОСОБА_14 на суму 31754 грн. 33 коп. закрити у зв`язку з відмовою позивача від позову.

Стягнути з ОСОБА_17 на користь держави процесуальні витрати - вартість проведення судово автотехнічних експертиз у розмірі 5174 грн.40 коп.

Вирок може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Ленінський районний суд м. Харкова протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченим, який перебуває під вартою, - в той же строк з моменту вручення йому копії вироку.

Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1