КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 11-cc/824/5444/2021 Слідчий суддя в 1-й інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ст. 303 КПК Доповідач: ОСОБА_2
Єдиний унікальний номер: №362/4476/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 жовтня 2021 року місто Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Васильківського міськрайонного суду Київської області від 01 вересня 2021 року,
за участі:
захисника ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Васильківського міськрайонного суду Київської області від 01.09.2021 року відмовлено у задоволенні скарги адвоката ОСОБА_6 на повідомлення ОСОБА_7 про підозру.
Не погоджуючись із таким рішенням слідчого судді, захисник ОСОБА_6 подав в інтересах ОСОБА_7 апеляційну скаргу з додатковими обґрунтуваннями, у якій просив ухвалу слідчого судді Васильківського міськрайонного суду Київської області від 01.09.2021 року скасувати, постановити нову ухвалу, якою повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 149 КК України ОСОБА_8 в рамках кримінального провадження № 0000131 від 22.02.2018 року скасувати.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги, захисник зазначає, що оскаржувана ухвала слідчого судді є незаконною та такою, що підлягає скасуванню у зв`язку із неповнотою судового розгляду та невідповідністю висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження.

Захисник стверджує, що органом досудового розслідування було порушено порядок повідомлення ОСОБА_7 про підозру, а останній статусу підозрюваного у кримінальному провадженні так і не набув. Слідчим/прокурором не встановлювалось місце знаходження підзахисного та не надсилалось повідомлення а ні дружині, ні близьким родичам, за місцем проживання чи в інший, встановлений КПК України спосіб.

В матеріалах провадження відсутні будь-які підтвердження причетності ОСОБА_7 до інкримінованого кримінального правопорушення. Крім того, сторону захисту обмежено в ознайомленні з матеріалами провадження, у зв`язку із чим належна підготовка захисника є неможливою.

Далі по тексту апеляційної скарги захисник звертає увагу суду на судову практику по розгляду аналогічних справ.

В судове засідання у справі прокурор не з`явився, причини своєї неявки суду не повідомив, хоча належним чином був повідомлений про дату, час і місце апеляційного розгляду. Тому колегія суддів вирішила за можливе розглянути дану справу за відсутністю прокурора, що не суперечить положенням ч. 4 ст. 405 КПК України.
Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника, який підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити в повному обсязі, вивчивши матеріали судового провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів виходить з наступного.

Як вбачається з матеріалів провадження, слідчими Відділу поліції № 1 (м. Васильків) Обухівського районного управління ГУ НП в Київській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 02001855 від 09.10.2018 року, матеріали якого були виділені 09.10.2018 року з кримінального провадження № 0000131 від 22.02.2018 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 149 та ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 149 КК України.

25.07.2021 року в рамках даного кримінального провадження складено повідомлення про підозру, згідно якого ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 149 КК України, а саме у вербуванні людини, вчиненому з метою експлуатації, з використанням уразливого стану особи, вчиненому щодо кількох осіб, за попередньою змовою групою осіб та у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 149 КК України, а саме у незакінчених замахах на вербування людини, вчинених з метою експлуатації, з використанням уразливого стану особи, вчинених за попередньою змовою групою осіб.

08.08.2021 року постановою слідчого ОСОБА_7 оголошено в розшук.

25.08.2021 року захисник ОСОБА_6 звернувся в інтересах ОСОБА_7 до Васильківського міськрайонного суду Київської області зі скаргою на повідомлення про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 149 та ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 149 КК України.

Ухвалою слідчого судді Васильківського міськрайонного суду Київської області від 01 вересня 2021 року відмовлено у задоволенні скарги адвоката ОСОБА_6 на повідомлення про підозру.

З висновками слідчого судді, викладеними в оскаржуваній ухвалі, колегія суддів погоджується з огляду на наступне.

Відповідно до норм кримінального процесуального законодавства, слідчий суддя - суддя суду першої інстанції, до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю задотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.
Відповідно до ч. 2 ст. 309 КПК України під час досудового розслідування, крім іншого, можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали слідчого судді про скасування повідомлення про підозру чи відмову у задоволенні скарги на повідомлення про підозру.

Норми щодо повідомлення про підозру регулюються Главою 22 КПК України.

Згідно п.13 ч.2 ст.36 КПК України прокурор, здійснюючи нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням, уповноважений затверджувати чи відмовляти у затвердженні обвинувального акта, клопотань про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, вносити зміни до складеного слідчим обвинувального акта чи зазначених клопотань, самостійно складати обвинувальний акт чи зазначені клопотання.

Відповідно до п.6 ч.2 ст.40 КПК України слідчий уповноважений повідомляти за погодженням із прокурором особі про підозру.

Згідно ч.1 ст.276 КПК України повідомлення про підозру обов`язково здійснюється в порядку, передбаченому статтею 278 цього Кодексу, у випадках:

1) затримання особи на місці вчинення кримінального правопорушення чи безпосередньо після його вчинення;

2) обрання до особи одного з передбачених цим Кодексом запобіжних заходів;

3) наявності достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Відповідно до ч.1 ст.277 КПК України письмове повідомлення про підозру складається прокурором або слідчим за погодженням з прокурором.

Зміст письмового повідомлення про підозру має відповідати вимогам, передбаченим ч. 1 ст. 277 КПК України, а саме містити наступні відомості: прізвище та посаду слідчого, прокурора, який здійснює повідомлення; анкетні відомості особи (прізвище, ім`я, по батькові, дату та місце народження, місце проживання, громадянство), яка повідомляється про підозру; найменування (номер) кримінального провадження, у межах якого здійснюється повідомлення; зміст підозри; правову кваліфікацію кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність; стислий виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, у тому числі зазначення часу, місця його вчинення, а також інших суттєвих обставин, відомих на момент повідомлення про підозру; права підозрюваного; підпис слідчого, прокурора, який здійснив повідомлення.

Для вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у особи за вчинення злочину, доведення чи не доведення винуватості особи, з метою досягнення таких висновків, які необхідні суду при постановленні вироку, а з тією метою, щоб визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

КПК України не містить визначення терміну "обгрунтована підозра" і визначення змісту поняття «підозра» обумовлює необхідність врахування практики Європейського суду з прав людини з питань застосування кримінального процесуального законодавства (ч.1 ст. 9 КПК України).

За визначенням Європейського суду з прав людини «обґрунтована підозра у вчиненні кримінального правопорушення, про яке йде мова у статті 5 § 1 (с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин».

Згідно з рішеннями ЄСПЛ у справах "Ilgar Mammadov v. Azerbaijan п. 88", "Erdagoz v. Turkey п. 51", "Cebotari v. Moldova п. 48" "обґрунтована підозра" передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин. Крім того, Європейський Суд у своїй практиці неодноразово зазначав, що факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи висунення обвинувачення.

Отже, на стадії досудового розслідування, суд, оцінюючи обґрунтованість підозри, не повинен пред`являти до наданих доказів таких же високих вимог, як при формулюванні остаточного обвинувачення при направленні справи до суду.

Як вбачається з представлених в апеляційний суд матеріалів, в повідомленні про підозру ОСОБА_7 від 25.07.2021 року у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 149 та ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 149 КК України, викладено зміст підозри та правову кваліфікацію кримінальних правопорушень, у вчиненні яких підозрюється останній із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність.

Обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування, а відтак твердження сторони захисту про недостатність доказів є передчасним.

Даний висновок узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях Європейського суду з прав людини, зокрема у рішенні по справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» (заява № 14310/88) від 23.10.1994 суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Як правильно вказав в ухвалі слідчий суддя, з чим погоджується і колегія суддів, оскаржене рішення слідчого, яке погоджене із прокурором, за своїм змістом повністю відповідає вимогам ст. 277 КПК України та містить усі необхідні відомості.

Що стосується доводів апелянта відносно порушення порядку вручення письмового повідомлення про підозру, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Верховним Судом колегією суддів Касаційного кримінального суду у справі № 200/13490/15-к (провадження № 51-1836 км 20) викладено правову позицію, згідно якої, виходячи з аналізу змісту Глави 22 КПК України, поняття "повідомлення про підозру" розуміється як окремий процесуальний документ, а не як дія (процедура, процес), оскільки для цього законодавцем вжито інший термін "вручення повідомлення про підозру".

За таких обставин твердження захисника ОСОБА_6 , що повідомлення про підозру є комплексним нерозривним поєднанням процесуального рішення у вигляді складання письмового повідомлення та процесуальної дії у формі власне здійснення повідомлення шляхом його вручення суперечить правовій позиції Верховного Суду та не могло бути прийнято до уваги слідчим суддею, а також колегією суддів під час перегляду ухвали суду першої інстанції.

Разом з цим колегія суддів приходить до висновку, що в даному випадку апелянтом фактично оскаржується не сам зміст повідомлення про підозру, а порушення порядку його вручення, що не може бути достатньою підставою для скасування підозри по суті та за її змістом.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді про відсутність підстав для визнання повідомлення про підозру незаконним та необґрунтованим.

Інші доводи апеляційної скарги, з урахуванням наведеного, не є підставою для скасування оскаржуваного судового рішення.

За таких обставин, ухвала слідчого судді, відповідно до вимог ст. 370 КПК України, є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому підстав для її скасування, про що йде мова в апеляційній скарзі, колегія суддів не вбачає.

Істотних порушень вимог КПК України при постановленні ухвали слідчим суддею, не встановлено.

Керуючись ст.ст. 303, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів -
ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу слідчого судді Васильківського міськрайонного суду Київської області від 01 вересня 2021 року, якою відмовлено у задоволенні скарги адвоката ОСОБА_6 на повідомлення ОСОБА_7 про підозру, залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 , залишити без задоволення.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення є остаточною і оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

____________________ _______________________ ____________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4