Справа № 203/3487/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
31 серпня 2021 року Кіровський районний суд м.Дніпропетровська у складі:

слідчого судді - ОСОБА_1
при секретарі - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Дніпрі скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого про закриття кримінального провадження,-

ВСТАНОВИВ:

До Кіровського районного суду м.Дніпропетровська в порядку ст.303 КПК України надійшла вищезазначена скарга ОСОБА_3 , в якій поставлено питання про скасування постанови слідчого Третього слідчого відділу (з дислокацією у м.Дніпрі) ТУ ДБР, розташованого у м.Полтаві, від 15.03.2021 року, про закриття кримінального провадження №0000426. В обгрунтування скарги заявник посилався на те, що в постанові про закриття кримінального провадження слідчим не зазначено на підставі яких саме зібраних матеріалів він прийняв рішення, адже надані ним (заявником) документи, долучені слідчим до кримінального провадження, прямо вказують на вчинення кримінального правопорушення начальником Новомосковського міськрайонного відділу кримінально-виконавчої інспекції УДПтСУ у Дніпропетровській області.
В наданій скарзі ОСОБА_3 просив розглядати останню без його участі.
Слідчий в призначене судове засідання не з`явився. При цьому, відповідно до ухвали направив для огляду під час розгляду скарги матеріали кримінального провадження.
Враховуючи зазначене, положення ст.26, ч.3 ст.306 КПК України, слідчий суддя вважає за можливе провести розгляд скарги по суті за відсутності скаржника та слідчого.
Перевіривши викладені в скарзі доводи та дослідивши матеріали справи, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Пунктом 3 ч.1 ст.303 КПК України встановлено, що на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора: рішення слідчого, дізнавача про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.
Згідно ст.2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Частиною 2 ст.9 КПК України встановлено, що прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.
Відповідно до ст.91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: 1) подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); 2) винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; 3) вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; 4) обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження; 5) обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання; 6) обставини, які підтверджують, що гроші, цінності та інше майно, які підлягають спеціальній конфіскації, одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від такого майна, або призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи винагороди за його вчинення, або є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом, або підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення; 7) обставини, що є підставою для застосування до юридичних осіб заходів кримінально-правового характеру.
Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.
Згідно ч.1 ст.92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого.
Відповідно до ч.1 ст.93 КПК України збирання доказів здійснюється сторонами кримінального провадження, потерпілим, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у порядку, передбаченому цим Кодексом.
Частиною 1 ст.94 КПК України визначено, що слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Згідно ч.ч.3,5 ст.110 КПК України рішення слідчого, дізнавача, прокурора приймається у формі постанови. Постанова виноситься у випадках, передбачених цим Кодексом, а також коли слідчий, дізнавач, прокурор визнає це за необхідне.
Постанова слідчого, дізнавача, прокурора складається з: 1) вступної частини, яка повинна містити відомості про: місце і час прийняття постанови; прізвище, ім`я, по батькові, посаду особи, яка прийняла постанову; 2) мотивувальної частини, яка повинна містити відомості про: зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу; 3) резолютивної частини, яка повинна містити відомості про: зміст прийнятого процесуального рішення; місце та час (строки) його виконання; особу, якій належить виконати постанову; можливість та порядок оскарження постанови.

Як встановлено під час розгляду скарги, 26.03.2020 року за заявою ОСОБА_3 та відповідно до ухвали слідчого судді Октябрського районного суду м.Полтави від 18.03.2020 року до ЄРДР з правовою кваліфікацією за ч.1 ст.364, ч.1 ст.366, ч.1 ст.367, ч.2 ст.382, ч.1 ст.384 КК України було внесено відомості щодо вчинення злочину начальником Новомосковського міськрайонного відділу кримінально-виконавчої інспекції УДПтСУ у Дніпропетровській області (кримінальне провадження №0000426).
Постановою слідчого Третього слідчого відділу (з дислокацією у м.Дніпрі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Полтаві, ОСОБА_4 , від 15.03.2021 року, вказане кримінальне провадження за ч.1 ст.364, ч.1 ст.366, ч.1 ст.367, ч.2 ст.382 КК України було закрито на підставі п.1 ч.1 ст.284 КПК України, за відсутністю події кримінального правопорушення.
В оскаржуваній постанові слідчий, посилаючись на норми КПК України та ст.62 Конституції України, зазначив, що з аналізу усіх зібраних в ході досудового розслідування матеріалів не встановлено та не здобуто даних, які б свідчили про вчинення начальником Новомосковського міськрайонного відділу кримінально-виконавчої інспекції УДПтСУ у Дніпропетровській області кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.364, ч.1 ст.366, ч.1 ст.367, ч.2 ст.382 КК України.
Поряд з цим, слідчий суддя враховує, що в рамках кримінального провадження заявник ОСОБА_3 щодо викладених в його заявах обставин не допитувався; постанова не містить посилань на конкретні докази, які були зібрані під час досудового розслідування, їх аналіз та мотивів за яких слідчий суддя прийшов до висновку про відсутність саме події кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.364, ч.1 ст.366, ч.1 ст.367, ч.2 ст.382 КК України.
Крім того, з матеріалів кримінального провадження №0000426, що з останнім в одне провадження було об`єднано кримінальне провадження №0000429, відкрите за заявою ОСОБА_3 за ч.1 ст.384 КК України.
Проте, оскаржувана постанова від 15.03.2021 року не містить жодних висновків щодо прийнятого рішення за фактом вчинення зазначеного вище кримінального правопорушення.
За вказаних обставин, слідчий суддя приходить до висновку, що постанова слідчого від 15.03.2021 року про закриття кримінального провадження на підставі п.1 ч.1 ст.284 КПК України прийнята передчасно, без всебічного та повного дослідження обставин кримінального провадження, належним чином не мотивована та необгрунтована, а тому не може бути залишена в силі та підлягає скасуванню, а скарга - задоволенню.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.2,9,91,93,94,110,303-307 КПК України, слідчий суддя -

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого про закриття кримінального провадження задовольнити.
Скасувати постанову слідчого Третього слідчого відділу (з дислокацією у м.Дніпрі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Полтаві, ОСОБА_4 , від 15 березня 2021 року, про закриття кримінального провадження кримінальне провадження №0000426.
Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1