Провадження № 1-кп/756/88/22
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2022 року Оболонський районний суд м. Києва

в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві об`єднане кримінальне провадження на підставі обвинувальних актів № 0010702 від 24.10.2016 року та № 0002606 від 17.04.2020 року відносно
ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України не судимого,
який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:
прокурорів - ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 ,
ОСОБА_16 , ОСОБА_17 ,
обвинуваченого - ОСОБА_11 ,

В С Т А Н О В И В:

23.10.2016 приблизно о 22 годині 20 хвилин у ОСОБА_11 , який перебував у підземному переході станції метро «Петрівка», що по вул. Вербова, 19 у м. Києві, виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, а саме мобільного телефону з кишені пальто громадянки ОСОБА_18 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_11 , впевнившись, що за його протиправними діями ніхто зі сторонніх осіб не спостерігає, бажаючи збагатитися за чужий рахунок, таємно, умисно, з корисливих мотивів підійшов ззаду до ОСОБА_19 та невеликим поштовхом у спину відволікши її увагу, швидко дістав своєю правою рукою з правої кишені пальто ОСОБА_19 мобільний телефон марки «Samsung GT-S5250» вартістю 200 гривень із сім-карткою оператора «Київстар» вартістю 30 гривень. Після цього ОСОБА_11 сховав викрадений мобільний телефон до кишені своїх штанів та почав швидко рухатися вглиб підземного переходу. Однак, ОСОБА_11 , вчинивши в повній мірі задумані ним дії, направлені на таємне викрадення чужого майна, свого злочинного умислу до кінця не довів з причин, що не залежали від його волі, оскільки був виявлений потерпілою та запідозрений нею у вчиненні кримінального правопорушення відносно неї. У подальшому ОСОБА_11 разом із наявним у нього викраденим майном був зупинений перехожими громадянами.

Внаслідок вчиненого кримінального правопорушення, в разі доведення його до кінця, ОСОБА_11 міг завдати потерпілій ОСОБА_19 майнову шкоду на загальну суму 230 гривень.

Таким чином, ОСОБА_11 своїми умисними діями вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст.15 ч. 1 ст. 185 КК України, а саме незакінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

Крім того, 17.04.2020 року приблизно о 01 год. 00 хв. знаходячись на 14 поверсі житлового будинку АДРЕСА_2 , ОСОБА_11 , вийшовши з квартири АДРЕСА_3 , в якій проживає його знайомий та в якого ОСОБА_11 на той час гостював, останній побачив на загальному коридорі велосипед марки «ТУРИСТ», «TOURIST», моделі «153-481», арт. С 302-2912, «ХВЗ», номер рами НОМЕР_1 , червоного кольору, вартість якого становила 3200 грн., та який належав ОСОБА_20 . В той момент у ОСОБА_11 виник злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, а саме вказаного велосипеда.

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), ОСОБА_11 підійшов до вказаного велосипеду, взяв його в руки, зайшов разом з велосипедом до ліфтової кабіни, ліфтом спустився на перший поверх, тримаючи в руках чужий вкрадений ним велосипед, після чого вийшов із житлового будинку АДРЕСА_2 , та пішов у невідомому напрямку, розпорядившись у подальшому викраденим чужим велосипедом на власний розсуд, тим самим спричинивши потерпілій ОСОБА_20 майнову шкоду на загальну суму 3200 грн.

Таким чином, ОСОБА_11 своїми умисними діями, які виразилися у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 185 КК України.

Допитаний в якості обвинуваченого в судовому засіданні ОСОБА_11 свою вину у вчиненні кожного з інкримінованих йому кримінальних правопорушень за викладених вище обставин визнав у повному обсязі, не оспорюючи ніякі фактичні обставини справи, що викладені у висунутих йому обвинуваченнях, повністю підтвердивши дату, час, місце, спосіб, спрямованість умислу та мету як у закінченому замаху на таємне викрадення ним чужого майна у потерпілої ОСОБА_21 , яке мало місце 23.10.2016 року, так і у таємному викрадені ним чужого майна, належного потерпілій ОСОБА_20 , яке мало місце 17.04.2020 року, не оспорюючи виду та вартості чужого майна, на яке він посягався.

Про вчинене обвинувачений шкодує, щиро кається, запевняє, що йому соромно за свої протиправні дії, просить його суворо не карати.
Крім того, ОСОБА_11 клопотав перед судом у зв`язку з закінченням строків давності, передбачених ст. 49 КК України, звільнити його від кримінальної відповідальності за кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 185 КК України, вчинене ним 23.10.2016 року, а кримінальне провадження в цій частині закрити.
Вищезазначене клопотання обвинуваченого прокурор вважає обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.
На підставі ч. 3 ст. 349 КПК України за згодою учасників судового провадження судом визнано недоцільним дослідження доказів у справі щодо тих обставин, які ніким з учасників процесу не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що всі учасники правильно розуміють зміст цих обставин, сумнівів у добровільності їх позиції немає; останнім роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Вислухавши прокурора та обвинуваченого в межах висунутого особі обвинувачення, суд вважає доведеним фактом вчинення ОСОБА_11 23.10.2016 року незакінченого замаху на таємне викрадення чужого майна, тобто кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 185 КК України (враховуючи правила зворотної дії закону про кримінальну відповідальність у часі, передбачені ст. 5 КК України).
Відтак, суд дійшов до висновку про те, що клопотання обвинуваченого слід задовольнити, оскільки особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.
Згідно з ч. 4 ст. 286 КПК України якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, то суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Відповідно до ч. 1 ст. 285 КПК України особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

За змістом п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули три роки у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років.

Матеріально-правовими підставами звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є закінчення встановлених ч.1 ст.49 КК України строків та відсутність обставин, що порушують їх перебіг (частини 2 ст.49 КК України).

Процесуально-правовими підставами звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є притягнення особи як обвинуваченого та згода обвинуваченого на таке звільнення від кримінальної відповідальності.

Згідно з ч.2 ст.12, п. 2 ч.1 ст. 49 КК України діяння, передбачені ч.1 ст.185 КК України, є кримінальним проступком, строк давності за який становить три роки.

Судом у цьому кримінальному провадженні не встановлено обставин, які б вказували на наявність підстав для зупинення або переривання трирічного строку давності, передбаченого ч. ч. 2, 3 ст. 49 КК України.

З огляду на зазначене, у даному кримінальному провадженні дійсно закінчився строк давності, передбачений п. 2 ч.1 ст. 49 КК України, щодо кримінального проступку, вчиненого ОСОБА_11 23.10.2016 року.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч.1 ст.185 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності.
При цьому, щодо іншого кримінального правопорушення, вчиненого обвинуваченим 17.04.2020 року, то суд кваліфікує його дії як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), тобто як кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 185 КК України.
При цьому суд не вбачає такої кваліфікуючої ознаки як повторність, оскільки вона не обґрунтована у висунутому особі обвинуваченні, та, крім того, не знайшла свого підтвердження і під час судового розгляду. Саме тому, кримінальне правопорушення, вчинене ОСОБА_11 17.04.2020 року, суд не може кваліфікувати за ч. 2 ст. 185 КК України.
Призначаючи покарання обвинуваченому за вчинене кримінальне правопорушення, у відповідності зі ст.ст. 65-67 КК України суд враховує ступінь тяжкості вчиненого особою діяння, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до кримінальних проступків, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.
Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає його щире каяття.
Обставин, що обтяжують покарання, відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.
Відповідно до ст. 89 КК України ОСОБА_11 вважається раніше не судимим, за місцем проживання він характеризується посередньо, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, офіційно не працевлаштований, не одружений, про наявність офіційних доходів не повідомляв, про наявність утриманців документальних підтверджень не надавав.
Суд дійшов висновку про те, що виправлення обвинуваченого можливе з призначенням йому покарання у виді обмеження волі в межах санкції, передбаченої ч. 1 ст. 185 КК України, а також з застосуванням ст.ст. 75-76 КК України, звільнивши обвинуваченого від відбування призначеного покарання з випробуванням та покладенням на винного ряду обов`язків на період іспитового строку. Саме таке покарання, на думку суду, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень.

Судові витрати відсутні. Цивільні позови не заявлені.

Питання про долю речових доказів судом не вирішується відповідно до ч. 9 ст.100 КПК України, оскільки вони суду не надавалися та судом не досліджувалися.

Керуючись ст. ст. 284 288, 370, 374, 376 КПК України, на підставі п.2 ч.1 ст.49 КК України з врахуванням ст. 5 КК України, суд

УХВАЛИВ:

Звільнити ОСОБА_11 від кримінальної відповідальності за кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 185 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, передбачених п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України, а кримінальне провадження відносно ОСОБА_11 за ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 185 КК України закрити з підстав п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.
ОСОБА_11 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у виді обмеження волі на строк один рік.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_11 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком на один рік, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушенняі виконає покладені на нього обов`язки, передбачені ст. 76 КК України:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи, навчання;
- виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Вирок може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Оболонський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Суддя ОСОБА_1