У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.10.2021 рокуСправа № 634/114/20 Провадження № 1-кп/634/94/21

Сахновщинський районний суд Харківської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Сахновщина кримінальне провадження за обвинуваченням:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Шевченкове Сахновщинського району Харківської області, громадянина України, не працюючого, одруженого, освіта вища, зареєстрованого та проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України, -

встановив:
У провадженні Сахновщинського районного суду Харківської області перебуває кримінальне провадження №0000241 від 11.07.2018 року за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України.
З обвинувального акту вбачається, що 28.06.2018 року о 10 год., ОСОБА_4 , діючи умисно, протиправно, маючи умисел на підроблення офіційних документів, з метою їх подальшого використання, а саме: протоколу №1 засідання загальних зборів членів сільськогосподарського виробничого кооперативу «Україна» (далі СВК «Україна») від 28.06.2018 року та додатку №1 до протоколу №1 засідання загальних зборів СВК «Україна» від 28.06.2018 року, знаходячись біля сільського будинку культури, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , провів збори місцевих жителів, які назвав загальними зборами членів СВК «Україна», вказавши в протоколі недостовірні відомості про кількість присутніх та голосуючих на даних зборах осіб, коли загальна кількість присутніх складала близько 50 осіб, які 28.06.2018 року ніяких рішень не ухвалювали та ніяких підписів про це не ставили.
ОСОБА_4 попередньо зібрав підписи членів СВК «Україна» та місцевих жителів, які не являються членами СВК «Україна», а саме: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_30 , ОСОБА_31 , ОСОБА_32 , ОСОБА_33 , ОСОБА_34 , ОСОБА_35 , ОСОБА_36 , ОСОБА_37 , ОСОБА_38 , ОСОБА_39 , ОСОБА_40 , ОСОБА_41 , ОСОБА_42 , ОСОБА_43 , ОСОБА_44 , ОСОБА_45 , ОСОБА_46 , ОСОБА_47 , ОСОБА_48 , ОСОБА_49 , ОСОБА_50 , ОСОБА_51 , ОСОБА_52 , ОСОБА_53 , ОСОБА_54 , ОСОБА_55 , ОСОБА_56 , ОСОБА_57 , ОСОБА_58 , ОСОБА_59 , ОСОБА_60 , ОСОБА_61 , ОСОБА_62 , ОСОБА_63 , ОСОБА_64 , ОСОБА_65 , ОСОБА_66 , ОСОБА_67 , ОСОБА_68 , ОСОБА_69 , ОСОБА_70 , ОСОБА_71 , ОСОБА_72 , ОСОБА_73 , ОСОБА_74 , ОСОБА_75 , ОСОБА_76 , ОСОБА_77 , ОСОБА_78 , ОСОБА_79 , ОСОБА_80 , ОСОБА_81 , ОСОБА_82 , ОСОБА_83 , ОСОБА_84 , ОСОБА_85 , ОСОБА_86 , ОСОБА_87 , ОСОБА_88 , ОСОБА_89 , ОСОБА_90 , ОСОБА_91 , ОСОБА_92 , ОСОБА_93 , ОСОБА_94 , ОСОБА_95 , ОСОБА_96 , ОСОБА_97 , ОСОБА_98 , ОСОБА_99 , ОСОБА_100 ОСОБА_101 , ОСОБА_41 , ОСОБА_102 , ОСОБА_103 , ОСОБА_104 , ОСОБА_105 , ОСОБА_106 , ОСОБА_107 , ОСОБА_108 , ОСОБА_109 , ОСОБА_110 , ОСОБА_111 , ОСОБА_112 , ОСОБА_113 , ОСОБА_114 , ОСОБА_115 , ОСОБА_116 , ОСОБА_117 , ОСОБА_118 , ОСОБА_119 , ОСОБА_120 , ОСОБА_121 , ОСОБА_122 , ОСОБА_123 , ОСОБА_124 , ОСОБА_125 , ОСОБА_126 , ОСОБА_127 , ОСОБА_128 , ОСОБА_129 , ОСОБА_130 , ОСОБА_131 , ОСОБА_132 , ОСОБА_133 , ОСОБА_134 , ОСОБА_135 , ОСОБА_136 , ОСОБА_137 , ОСОБА_138 , ОСОБА_139 , ОСОБА_140 , ОСОБА_141 , ОСОБА_142 , ОСОБА_143 , ОСОБА_144 , ОСОБА_145 , ОСОБА_146 , ОСОБА_147 , ОСОБА_148 , ОСОБА_149 , ОСОБА_150 , ОСОБА_151 , ОСОБА_152 , ОСОБА_153 , ОСОБА_154 , ОСОБА_155 , ОСОБА_156 , ОСОБА_4 , ОСОБА_157 , ОСОБА_158 , ОСОБА_159 , ОСОБА_160 , ОСОБА_161 , ОСОБА_162 , яких він повідомив про необхідність підпису щодо отримання інформації про дату, місце та час проведення загальних зборів членів СВК «Україна».
Згідно додатку № 1 до протоколу №1 засідання загальних зборів СВК «Україна» від 28.06.2018 року зареєстровані присутніми 217 осіб, однак особи, підписи яких є в додатку № 1 ставили свої підписи за те, що їх запрошено на засідання загальних зборів СВК «Україна», які відбудуться 28.06.2018 року та під №№ 1,3 - двічі зареєстрована одна особа ОСОБА_6 , №№ 20,22 - двічі зареєстрована одна особа ОСОБА_24 , №№ 39,40 - двічі зареєстрована одна особа ОСОБА_41 , №№ 53,54- двічі зареєстрована одна особа ОСОБА_53 , №№ 55,56 - двічі зареєстрована одна особа ОСОБА_54 , №№ 59,60 - двічі зареєстрована одна особа ОСОБА_163 , №№ 61,62,63,64 - чотири рази зареєстрована одна особа ОСОБА_164 ; №№ 68,69,80,81 - чотири рази зареєстрована одна особа ОСОБА_62 ; №№ НОМЕР_1 - тричі зареєстрована одна особа ОСОБА_67 ; №№ 90,92 - двічі зареєстрована одна особа ОСОБА_69 , №№ НОМЕР_2 двічі зареєстрована одна особа - ОСОБА_165 , №№ НОМЕР_3 - двічі зареєстрована одна особа ОСОБА_166 ; №№ НОМЕР_4 - двічі зареєстрована одна особа ОСОБА_86 ; №№ НОМЕР_5 - двічі зареєстрована одна особа ОСОБА_103 ; №№ НОМЕР_6 - тричі зареєстрована одна особа ОСОБА_104 ; №№ НОМЕР_7 - двічі зареєстрована одна особа ОСОБА_108 ; №№ НОМЕР_8 - двічі зареєстрована одна особа ОСОБА_110 ; №№ НОМЕР_9 - двічі зареєстрована одна особа ОСОБА_114 ; №№ НОМЕР_10 - тричі зареєстрована одна особа - ОСОБА_115 ; №№ НОМЕР_11 - двічі зареєстрована одна особа ОСОБА_118 ; №№ НОМЕР_12 - двічі зареєстрована одна особа ОСОБА_167 ,; №№ НОМЕР_13 - двічі зареєстрована одна особа ОСОБА_168 ; №№ НОМЕР_14 - тричі зареєстрована одна особа ОСОБА_169 , №№ НОМЕР_15 - двічі зареєстрована одна особа ОСОБА_131 , №№ НОМЕР_16 - двічі зареєстрована одна особа ОСОБА_132 ; №№ НОМЕР_17 - двічі зареєстрована одна особа ОСОБА_134 ; №№ НОМЕР_18 - двічі зареєстрована одна особа ОСОБА_135 , №№ НОМЕР_19 - тричі зареєстрована одна особа ОСОБА_170 , №№ НОМЕР_20 - двічі зареєстрована одна особа ОСОБА_149 : №№ НОМЕР_21 - двічі зареєстрована одна особа ОСОБА_150 ; №№ НОМЕР_22 - двічі зареєстрована одна особа ОСОБА_152 ; №№ НОМЕР_23 - двічі зареєстрована одна особа ОСОБА_157 , №№ НОМЕР_24 - двічі зареєстрована одна особа ОСОБА_161 , крім того, номери з 70 по 79 пропущено. Вказаний список фактично містить перелік 207 осіб, з яких 94 особи є членами СВК «Україна» та 113 осіб не являються членами СВК «Україна».
Таким чином, ОСОБА_4 , підписи вищезазначених місцевих жителів с. Огіївка, Сахновщинського району, Харківської області та сусідніх сіл, які є членами СВК «Україна» та якими не являються, використав для підроблення протоколу №1 засідання загальних зборів членів сільськогосподарського виробничого кооперативу «Україна» від 28.06.2018 року та додатку №1 до протоколу №1 засідання загальних зборів сільськогосподарського виробничого кооперативу «Україна» від 28.06.2018 року.
Своїми умисними діями ОСОБА_4 вчинив кримінальний проступок, передбачений ч. 1 ст. 358 КК України підроблення офіційного документа, який видається підприємством і який надає права, з метою використання його підроблювачем.
В подальшому, 09.07.2018 року, точного часу під час досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_4 , діючи умисно, протиправно, маючи умисел на використання завідомо підробленого офіційного документа, особисто звернувся до сектору державної реєстрації Кегичівської районної адміністрації Харківської області, розташованого за адресою: Харківська область, смт Кегичівка, вул. Волошина, 50, де повністю усвідомлюючи, що протокол №1 засідання загальних зборів членів СВК «Україна» від 28.06.2018 року та додаток №1 до протоколу №1 засідання загальних зборів СВК «Україна» від 28.06.2018 року, є підробленим, надав зазначений протокол та додаток працівникам сектору державної реєстрації Кегичівської районної адміністрації Харківської області, на підставі яких була проведена державна реєстрація змін до установчих документів юридичної особи сільськогосподарського виробничого кооперативу «Україна» № 4000016 від 10 липня 2018 року та реєстрація зміни керівника юридичної особи - сільськогосподарського виробничого кооперативу «Україна» на ОСОБА_4 .
Своїми умисними діями ОСОБА_4 вчинив кримінальний проступок, передбачений ч. 4 ст. 358 КК України використання завідомо підробленого документа.
В судовому засіданні захисником обвинуваченого подано клопотання, в якому він просить звільнити ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, провадження у справі закрити.
В обґрунтування клопотання зазначено, що будучи притягнутим до кримінальної відповідальності ОСОБА_4 в інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях вину не визнав. Санкція статей, за якими обвинувачується ОСОБА_4 передбачає покарання у виді обмеження волі на строк до двох років, тому відповідно до вимог ч.1 ст.12 КК України, п.1 ч.2 ст.284 КПК України суд вправі звільнити обвинуваченого від кримінальної відповідальності, а кримінальне провадження закрити з підстав, передбачених п.2 ч.1. ст.49 КК України
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 підтримав заявлене захисником клопотання.

На уточнююче запитання суду пояснив, що вину не визнає, але надає згоду на звільнення його від кримінальної відповідальності у зв`язку із спливом строків давності.

Судом було роз`яснено ОСОБА_4 , що вказана підстава звільнення від кримінальної відповідальності є нереабілітуючою (відповідний висновок міститься в Постанові Верховного Суду від 12.11.2019 по справі № 566/554/16-к), та обвинувачений, якщо він наполягає на своїй невинуватості, не позбавлений права вимагати проведення судового провадження в повному обсязі, дослідження доказів та ухвалення виправдувального вироку.

Отримавши вказані роз`яснення суду, обвинувачений пояснив, що заперечує проти продовження судового провадження та ухвалення вироку і наполягає на закритті кримінального провадження на підставі ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності.

Прокурор в підготовчому судовому засіданні зазначила, що не заперечує проти клопотання сторони захисту про закриття кримінального провадження у зв`язку із закінченням строків давності.

Потерпілий ОСОБА_171 в підготовче судове засідання не з`явився, надав заяву про проведення судового засідання, призначеного на 30.09.2021 року, за його відсутності та відсутності його представників адвокатів ОСОБА_172 та ОСОБА_173 .

Суд, заслухавши думку учасників судового засідання, дослідивши матеріали кримінального провадження, приходить наступного висновку.
Відповідно до ч. 1 ст. 285 КПК України особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України у разі звільнення особи від кримінальної відповідальності суд закриває кримінальне провадження.

За правилами ч. 8 ст. 284 КПК України закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 1 частини другої цієї статті, не допускається, якщо підозрюваний, обвинувачений проти цього заперечує. В цьому разі кримінальне провадження продовжується в загальному порядку, передбаченому цим Кодексом.

Положеннями ч. 4 ст. 286 КПК України визначено, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Правилами ч. 3 ст. 288 КПК України передбачено, що суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до ч. 1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули встановлені цією статтею строки.

Згідно ч. 2 ст. 12 КК України (в редакції, що набрала чинності з 01.07.2020 року на підставі Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» за № 2617-VIII від 22.11.2018 року) кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 358 КК України, є проступком, яке карається штрафом до однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або арештом на строк до шести місяців, або обмеженням волі на строк до двох років; кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 358 КК України, є кримінальним проступком, яке карається штрафом до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або арештом на строк до шести місяців, або обмеженням волі на строк до двох років.
Згідно ч. 3 ст. 288 КПК України, суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.
При цьому суд звертає увагу, що згідно з ч. 2 ст. 49 КК України, перебіг давності зупиняється, якщо особа, що вчинила кримінальне правопорушення, ухилилася від досудового розслідування або суду. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання, а з часу вчинення кримінального проступку - п`ять років. У цьому разі особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з часу вчинення кримінального правопорушення минуло п`ятнадцять років.
Відповідно до ч. 3 ст. 49 КК України, перебіг давності переривається, якщо до закінчення зазначених у частинах першій та другій цієї статті строків особа вчинила новий злочин, за винятком нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк не більше двох років.
Судом не встановлено обставин і не отримано об`єктивних доказів на підтвердження підстав для зупинення або переривання строків давності, передбачених ч. ч. 2, 3 ст. 49 КК України.
Щодо невизнання вини обвинуваченим суд зазначає наступне.

В Постанові Верховного Суду від 26.03.2020 року кримінальне провадження № 730/67/16-к викладено наступні висновки. За змістом статей 284 - 288 КПК України підставами для звільнення особи від кримінальної відповідальності при розгляді справи в суді є наявність відповідної норми кримінального закону, яка передбачає таке звільнення, клопотання сторони кримінального провадження про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності та згода обвинуваченого на закриття кримінального провадження на цих підставах.

Отже, наявність цих умов є правовою підставою для прийняття судом рішення про звільнення підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності. Визнання підозрюваним, обвинуваченим своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення як обов`язкової умови такого звільнення кримінальним процесуальним законом не передбачено.

Відповідно до положень ст. 63 Конституції України та ст. 18 КПК України жодну особу не може бути примушено визнати свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення або примушено давати пояснення, показання, які можуть стати підставою для її підозри, обвинувачення у вчиненні нею кримінального правопорушення.

Виходячи з цих положень закону, визнання винуватості є правом, а не обов`язком підозрюваного, обвинуваченого, а отже невизнання вказаними особами своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення за наявності їхньої згоди на звільнення від кримінальної відповідальності не може бути перешкодою в реалізації ними свого права на таке звільнення та правовою підставою для відмови судом у задоволенні заявленого клопотання. Передбачений законом (ст. 49 КК України) інститут звільнення підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності не пов`язує таке звільнення із визнанням ними своєї винуватості у вчиненні злочину.

Таким чином, невизнання підозрюваним, обвинуваченим вини у вчиненні кримінального правопорушення за наявності згоди на звільнення від кримінальної відповідальності у передбачених законом випадках за умови роз`яснення судом суті підозри чи обвинувачення, підстав звільнення від кримінальної відповідальності та права заперечувати проти закриття кримінального провадження не є правовою підставою для відмови в задоволенні клопотання сторони кримінального провадження про таке звільнення.

Аналогічні висновки щодо застосування норм права викладені в постанові Верховного Суду від 12.11.2019 по справі № 566/554/16-к, ухвалах Верховного Суду від 14.09.2020 по справі № 93/1843/16-к, від 20.08.2020 по справі № 661/4717/15-к, в яких також зазначено, що визнання винуватості не є умовою для звільнення особи від кримінально відповідальності на підставі статті 49 КК України. У зв`язку з цим, суд першої інстанції незалежно від визнання обвинуваченим вини має звільнити його від кримінальної відповідальності, а не від покарання.

В постанові Великої Палати Верховного Суду від 17.06.2020 по кримінальному провадженню №598/1781/17 зазначено, що звільнення від кримінальної відповідальності, застосування ст. 49 КК України (сплив строків давності) є безумовним і здійснюється судом незалежно від факту примирення з потерпілим, відшкодування обвинуваченим шкоди потерпілому, щирого каяття тощо.

Враховуючи наведене, невизнання ОСОБА_4 своєї вини в інкримінованих йому кримінальних проступках, не може бути підставою для відмови в задоволенні клопотання сторони захисту про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності.

В ухвалах Верховного Суду від 14.09.2020 по справі № 93/1843/16-к, від 20.08.2020 по справі № 661/4717/15-к, від 24.02.2020 по справі №466/5490/17 суд касаційної інстанції висловив наступні висновки щодо застосування норм права під час оцінки доводів касаційних скарг відносно того, що суди першої інстанції під час закриття кримінального провадження у зв`язку із спливом строків давності послались лише на обвинувачення, пред`явлене органом досудового розслідування, проте не навели висновків, що таке діяння дійсно мало місце, містить склад злочину та обвинувачений винний у його вчиненні.

Верховним Судом у вказаних вище ухвалах зазначено, що враховуючи положення ч.4 ст.286 КПК України, суд першої інстанції зобов`язаний невідкладно розглянути клопотання про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку із спливом строків давності, не з`ясовуючи при цьому обставини, установлені під час кримінального провадження, та не перевіряючи їх доказами у порядку статей 347 - 363 КПК України.

Враховуючи наведені вище висновки щодо застосування норм права та розглядаючи клопотання обвинуваченого, суд приходить до висновку щодо відсутності підстав для дослідження зібраних у кримінальному провадженні доказів, встановлення наявності або відсутності події і складу інкримінованих обвинуваченому кримінальних правопорушень та вини обвинуваченого у їх вчиненні.

Станом на час подачі клопотання закінчились строки давності, передбачені ст. 49 КК України, а саме минуло 3 роки з дня вчинення інкримінованих ОСОБА_4 кримінальних правопорушень.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку щодо наявності передбачених законодавством України підстав для звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження.

Щодо цивільного позову потерпілого ОСОБА_171 , суд зазначає наступне.

ОСОБА_171 пред`явлено цивільний позов, в якому він просить на стягнути з ОСОБА_4 моральну шкоду, заподіяну йому внаслідок кримінальних правопорушень в розмірі 50000 грн.

Згідно ст.129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок, постановляючи ухвалу про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, суд залежно від доведеності підстав і розміру цивільного позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому. У разі встановлення відсутності події кримінального правопорушення суд відмовляє в позові. У разі виправдання обвинуваченого за відсутності в його діях складу кримінального правопорушення або його непричетності до вчинення кримінального правопорушення, а також у випадках, передбачених частиною першою статті 326 цього Кодексу, суд залишає позов без розгляду.

Таким чином, КПК України не передбачено можливість вирішення по суті цивільного позову в разі постановлення ухвали про закриття кримінального провадження.

Крім того, суд враховує, що вирішення по суті цивільного позову передбачає необхідність встановлення судом обставин кримінального правопорушення та вирішення питання щодо винуватості обвинуваченого.

Між тим, вирішуючи питання про закриття кримінального провадження у зв`язку із закінченням строків давності, суд позбавлений можливості досліджувати докази та вирішувати питання щодо доведеності або недоведеності складу кримінального правопорушення в діях обвинуваченого.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку щодо відсутності підстав для вирішення по суті цивільного позову в разі постановлення ухвали про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності.

Аналогічні роз`яснення надані в п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1989 № 3 «Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином, і стягнення безпідставно нажитого майна», згідно яких у разі закриття справи з передбачених законом підстав цивільний позов не розглядається. Вимоги позивача про відшкодування матеріальної шкоди у цьому разі можуть бути вирішені в порядку цивільного судочинства.

КПК України не врегульовано питання щодо процесуального рішення з приводу цивільного позову, яке має право ухвалити суд в разі закриття кримінального провадження, зокрема у зв`язку із спливом строків давності.

При цьому КПК України передбачено два можливі процесуальні рішення за наслідками розгляду цивільного позову або вирішення його по суті, або залишення без розгляду.

За таких обставин суд вважає за необхідне керуватись висновками щодо застосування норм права, викладеними в ухвалі Великої Палати Верховного Суду від 02.09.2020 року по справі № 0306/7567/12, згідно яких коли нормами кримінально-процесуального закону відповідну ситуацію прямо не передбачено, є необхідним та можливим застосування аналогії права. Зазначена можливість встановлена частиною 6 статті 9 КПК, згідно з якою коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються встановлені частиною першою статті 7 КПК загальні засади кримінального провадження. Однією з таких засад є законність, що включає обов`язок суду, як і інших органів державної влади, неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу та інших актів законодавства.

Враховуючи наведене, суд застосує аналогію права та залишає цивільний позов ОСОБА_171 без розгляду.

Згідно ч. 7 ст. 128 КПК України особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства.

Враховуючи наведене, а також висновки щодо застосування норм права, викладені в Постанові Верховного Суду від 26.03.2020 року по справі № 730/67/16-к, звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності не позбавляє ОСОБА_174 можливості звернутися до суду з цивільним позовом про відшкодування заподіяної внаслідок кримінального правопорушення шкоди в порядку цивільного судочинства.

Питання про речові докази суд вирішує у відповідності до ст. 100 КПК.

Процесуальні витрати по кримінальному провадженні відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 49, 284, 286, 372 КПК України, суд, -

ухвалив:
Клопотання захисника ОСОБА_5 про звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності - задовольнити.
Звільнити ОСОБА_4 , від кримінальної відповідальності за вчиненні кримінальних проступків, передбачених ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України.

Кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000241 від 11.07.2018 року за обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України - закрити у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, на підставі ч.1 ст.49 КК України.

Цивільний позов ОСОБА_175 - залишити без розгляду. Роз`яснити ОСОБА_171 , що віна має право пред`явити цивільний позов в порядку цивільного судочинства.
Речові докази по кримінальному провадженні, а саме: оригінал протоколу №1 засідання загальних зборів членів СВК «Україна» від 28.06.2018 року та оригінал додатку №1 до протоколу №1 засідання загальних зборів СВК «Україна» від 28.06.2018 року долучено до матеріалів кримінального провадження - залишити в матеріалах кримінального провадження.
Ухвала суду може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Сахновщинський районний суд Харківської області протягом семи днів з дня її проголошення.
Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що ухвала суду не набрала законної сили.

Суддя: /підпис/
Копія вірна. Суддя: