Ленінський районний суд м.Полтави
Справа № 553/2614/21
Провадження № 1-в/553/36/2022
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2022 року м.Полтава

Ленінський районний суд м.Полтави у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , представника установи виконання покарань ОСОБА_4 , засудженого ОСОБА_5 , його захисника ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в режимі відеоконференції з ДУ «Полтавська виправна колонія (№64)» клопотання засудженого ОСОБА_5 про застосування заміни невідбутої частини покарання більш м`яким,

в с т а н о в и в:
ОСОБА_5 звернувся до Ленінського районного суду м.Полтави із згаданим клопотанням, в якому прохає застосувати до нього ст.82 КК України та замінити невідбуту частину покарання більш м`яким у виді виправних робіт.

Беручи участь у справі дистанційно, засуджений прохав задовольнити його клопотання та замінити йому покарання на виправні роботи. При цьому пояснив, що став на шлях виправлення, щиро розкаюється у вчиненому, бажає працювати, що дасть йому можливість допомагати родині. Зазначив, що на початку відбування покарання допускав порушення режиму, але змінив свою поведінку і виправився, тому заслуговує на пом`якшення.

Захисник обвинуваченого в суді клопотання ОСОБА_5 підтримав та просив його задовольнити. Зазначив, що на початку засуджений не зміг адаптуватись до перебування в місцях позбавлення волі, але почавши працювати, змінив свою поведінку та став на шлях виправлення, характеризується позитивно, має заохочення, всі стягнення наразі погашені. Засуджений працездатний, а ФОП ОСОБА_7 зобов`язався працевлаштувати ОСОБА_5 . Також захисником було звернуто увагу суду, що адміністрацією установи порушено питання щодо умовно-дострокового звільнення засудженого, однак ОСОБА_5 наполягає на розгляді його клопотання про заміну покарання, оскільки дійсно бажає працювати з відрахуванням на користь держави частини заробітку.

Представник ДУ «Полтавська виправна колонія (№64) беручи участь у справі в режимі відеоконференції, клопотання засудженого підтримав. Пояснив, що ОСОБА_5 мав стягнення за порушення режиму, але змінив поведінку, працевлаштований на виробництві установи, позитивно характеризується, тому адміністрація установи не заперечує проти застосування до засудженого заміни невідбутої частини покарання більш м`яким.

Заперечуючи проти задоволення клопотання, прокурор в судовому засіданні просив врахувати, що засуджений хоч і заохочувався адміністрацією установи, має п`ять стягнень, в тому числі двічі поміщувався до ДІЗО. Характеристики засудженого є посередніми і не свідчать про сталі зміни у його поведінці. Крім того, просив врахувати, що умови відбування покарання у виді виправних робіт, передбачають обов`язкове відрахування на корить держави певної частини заробітку.

Допитаний в судовому засіданні за клопотанням сторони захисту свідок ОСОБА_7 показав, що з 1996 року зареєстрований як фізична особа-підприємець, займається роботами, пов`язаними із завершенням будівництва. Особисто засудженого він не знає, але на прохання знайомого погодився працевлаштувати ОСОБА_5 на посаду муляра-штукатура. Як ФОП свідок має двох офіційно працевлаштованих працівників, але коли багато замовлень він приймає на роботу більше працівників, яких потім звільняє.

З`ясувавши позиції учасників судового розгляду, заслухавши показання свідка, дослідивши приєднані до подання матеріали та особову справу засудженого, оцінивши досліджені докази у їх сукупності, суд приходить до наступних висновків.

Згідно з вироком Апеляційного суду Полтавської області від 24.05.2018, вирок суду першої інстанції в частині призначення покарання ОСОБА_5 скасований та в цій частині ухвалено новий. ОСОБА_5 засуджено за ч.2 ст.185 КК України до 1 року позбавлення волі. Відповідно до ст.71 КК України шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Ленінського районного суду м.Полтави від 11.05.2016 остаточно ОСОБА_5 призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років 3 місяці з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю, пов`язаною з використанням комп`ютерно-обчислювальної техніки на строк 2 роки.

Строк відбування покарання за вказаним вироком відраховано з 24.05.2018, ОСОБА_5 взято під варту в залі суду.

Відповідно до розпорядження про виконання вироку, вирок Апеляційного суду Полтавської області від 24.05.2018 набрав законної сили 24.05.2018.

Відповідно до ч.2 ст.537 КПК України під час виконання вироків суд, в межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання, має право вирішувати питання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким.

Відповідно до положень ст. 82 КПК України особам, що відбувають покарання, зокрема, у виді позбавлення волі, невідбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням. У цих випадках більш м`яке покарання призначається в межах строків, установлених у Загальній частині цього Кодексу для даного виду покарання, і не повинне перевищувати невідбутого строку покарання, призначеного вироком.

Заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення та фактично відбув визначений ч.4 ст.82 КК України строк покарання.

Відповідно до роз`яснень, які викладено в п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 26.04.2002 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність при заміні невідбутої частини покарання більш м`яким - того, що засуджений став на шлях виправлення.

Положення про те, що засуджений став на шлях виправлення означає, що його сумлінна поведінка і ставлення до праці свідчать про успішність процесу виправлення і можливості ефективного продовження його при умові застосування до засудженого більш м`якого виду покарання.

Відповідно до ст.9 КВК України добросовісна поведінка засудженого під час відбування покарання є обов`язком засудженого.

Як убачається з приєднаних до справи матеріалів та матеріалів особової справи засудженого, ОСОБА_5 прибув до ДУ «Полтавська установа виконання покарань (№64)» 06.06.2018, початок строку відбування покарання відраховано з 24.05.2018, кінець строку покарання 24.08.2023.

В ДУ «Полтавська установа виконання покарань (№23)» ОСОБА_5 знаходився у період з 24.05.2018 до 06.06.2018, за вказаний час характеризувався посередньо, стягнень та заохочень не мав.

З 06.06.2018 засуджений відбуває покарання у виді позбавлення волі в ДУ «Полтавська виправна колонія (№64)».

Згідно з характеристиками засудженого, затвердженими начальником ДУ «Полтавська виправна колонія (№64)», останній за період відбування покарання в ДУ «Полтавська виправна колонія (№64)» допускав порушення установленого порядку відбування покарання, за що п`ять разів притягувався до дисциплінарної відповідальності, в тому числі два рази поміщався до ДІЗО, стягнення наразі погашені. Під впливом проведених виховних та профілактичних заходів, засуджений змінив поведінку, сім разів заохочувався за виконання покладених обов`язків та додержання правил поведінки, встановлених Кримінально-виконавчим кодексом України та Правилами внутрішнього розпорядку установи, дотримання правил трудового розпорядку та вимог безпеки праці. Засуджений працездатний, працевлаштований на виробництві установи в бригаді по обробці алюмінієвих виробів, до праці та до виконання покладених обов`язків ставиться задовільно, з поставленими завданнями справляється вчасно, до робіт по благоустрою відноситься з розумною ініціативою, зарахований до програми диференційованого впливу «Правова освіта», отримав професію автослюсаря, за характером спокійний, підтримує соціально-корисні зв`язки із дружиною, цивільного позову не має, провину у вчиненому визнав.

Виходячи із змісту характеристики від 01.12.2021, засудженому визначено низький рівень ймовірної небезпеки для суспільства та адміністрацією установи визначено, що сумлінною поведінкою і ставленням до праці засуджений довів своє виправлення.

Згідно з довідкою про заохочення та стягнення, складеною адміністрацією установи, ОСОБА_5 за період відбування покарання отримав вісім заохочень у виді подяк за сумлінну поведінку і ставлення до праці та за виконання покладених обов`язків, додержання правил поведінки, встановлених КВК України та правилами внутрішнього розпорядку колонії, дотримання правил трудового розпорядку та вимог безпеки праці, застосованих рішеннями дисциплінарної комісії у період з 16.12.2019. Водночас, згідно із вказаною довідкою, 15.06.2018, 20.06.2018, 13.02.2019, 26.02.2019, 12.06.2019 рішеннями дисциплінарної комісії до засудженого були застосовані стягнення за відмову виконувати обов`язки чергового, за невихід на перевірку, за невиконання команди відбій, в тому числі у виді поміщення до ДІЗО.

Отже, за матеріалами особової справи засудженого, відбуваючи покарання у Полтавській виправній колонії (№64) з 06.06.2018, у період до 16.12.2019 до ОСОБА_5 заходи заохочення не застосовувались, згідно з витягом з протоколу №5 від 02.03.2020 засідання комісії Полтавської виправної колонії (№64) у поданні матеріалів на засудженого щодо переведення до дільниці соціальної реабілітації було відмовлено, як такому, що не досяг необхідного ступеня виправлення, згідно з витягом з протоколу №2 від 16.01.2021 засідання комісії Полтавської виправної колонії (№64) у поданні матеріалів на засудженого щодо заміни покарання більш м`яким було відмовлено, як такому, що не досяг необхідного ступеня виправлення. Окрім того, матеріали особової справи не містять відомостей про працевлаштування засудженого у період до липня 2019 року.

Відповідно до довідок, засудженому нараховувалась заробітна плата за липень 2019 січень 2020 року (а.с.105 о/с), лютий-листопад 2020 року (а..с110,116,129,134).

Згідно із випискою №194 від 28.12.2021, посвідченою завідувачем медичної частини №64, засуджений ОСОБА_5 є працездатним та має задовільний стан здоров`я.

Згідно з листом ФОП ОСОБА_7 , останній зобов`язався працевлаштувати ОСОБА_5 на посаду муляра-штукатура.

Вирішуючи заявлене засудженим клопотання, суд вказує, що згідно з положеннями ч.4 ст.82 КК України наявні передумови для розгляду питання щодо застосування до нього заміни покарання більш м`яким, однак основним і вирішальним не є факт відбуття певної частини покарання, а факт доведеності того, що засуджений став та шлях виправлення, тобто того, що його сумлінна поведінка і ставлення до праці свідчать про успішність процесу виправлення і можливості ефективного продовження його при умові застосування більш м`якого виду покарання.

Основними засобами виправлення засуджених є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.
Разом з тим, сам факт правослухняної поведінки під час відбування покарання не є безумовною підставою заміни покарання більш м`яким і має оцінюватись судом у сукупності з іншими відомостями, в тому числі про поведінку за весь час відбуття покарання, даних, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину, ставлення засудженого до вчиненого злочину і особу засудженого в цілому.

Відповідно до ст.57 КК України, покарання у виді виправних робіт встановлюється на строк від шести місяців до двох років і відбувається за місцем роботи засудженого. Із суми заробітку засудженого до виправних робіт провадиться відрахування в доход держави у розмірі, встановленому вироком суду, в межах від десяти до двадцяти відсотків.

Як встановлено судом, ФОП ОСОБА_7 зобов`язався працевлаштувати засудженого, однак виходячи з пояснень, останній не може гарантувати надання постійної роботи. Так, будучи допитаним як свідок, ОСОБА_7 пояснив, що може запропонувати засудженому посаду муляра-штукатура, однак ствердив, що оплата проводиться за фактично виконані роботи, коли є замовлення. При цьому суд враховує, що наразі засуджений працює в бригаді по обробці алюмінієвих виробів, в Полтавському навчальному центрі №64 здобув спеціальність автослюсаря, та за вироком Апеляційного суду Полтавської області від 24.05.2018 до взяття під варту не працював, тобто відомості про фактичну можливість виконання засудженим робіт за посадою відсутні.

За таких обставин, беручи до уваги поведінку засудженого та його ставлення до праці за весь період відбування ним покарання, які не були стабільно позитивними, враховуючи, що протягом року поспіль засуджений послідовно нехтував правилами та порядком відбування покарань, не працював, суд вважає передчасним твердження того, що засуджений став на шлях виправлення, що є обов`язковим елементом підстави для заміни невідбутої частини покарання більш м`яким, згідно зазначених вище вимог ч.3 ст.82 КК України, з огляду на що клопотання ОСОБА_8 задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.82 КК України, ст.ст.537,539 КПК України, суд,

п о с т а н о в и в :
У задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 про застосування заміни невідбутої частини покарання більш м`яким відмовити
Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом 7 днів через Ленінський районний суд м.Полтави, а засудженим в той же строк з дня отримання ним копії ухвали.

Суддя
Ленінського районного суду м. Полтави ОСОБА_1