Справа № 464/5/21 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/858/21 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 вересня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Львові апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Сихівського районного суду м. Львова від 26 серпня 2021 року про продовження строку тримання під вартою у кримінальному провадженні про обвинувачення ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 345 КК України,

з участю захисника-адвоката - ОСОБА_7 ,

обвинуваченого - ОСОБА_6 ,

встановила:

вищевказаною ухвалою клопотання прокурора задоволено.

Продовжено обвинуваченому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Строк дії ухвали про застосування до ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою визначено до 24 жовтня 2021 року включно.

Визначено обвинуваченому ОСОБА_6 заставу у розмірі 30 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 68100 грн.

Обвинувачений або заставодавець (фізична або юридична особа) мають право у будь-який момент внести заставу на депозитний рахунок суду у розмірі визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою протягом дії ухвали.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави обвинувачений ОСОБА_6 вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

На підставі ч. 5 ст. 194 КПК України поставлено покласти на обвинуваченого ОСОБА_6 у разі внесення застави наступні обов`язки: прибувати за кожною вимогою до прокурора, суду; не відлучатись з населеного пункту, в якому він проживає без дозволу суду; повідомляти прокурора, суд в провадженні якого перебуває дане кримінальне провадження про зміну свого місця проживання та місця роботи; утримуватися від спілкування з особами, які виступають в якості свідків у даному кримінальному провадженні; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

У разі внесення застави та з моменту звільнення обвинуваченого з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, обвинувачений зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

Попереджено обвинуваченого ОСОБА_6 , що після внесення застави у разі невиконання покладених на нього обов`язків застава може бути звернута в дохід держави.

Термін дії обов`язків, покладених судом, у разі внесення застави визначити до 24 жовтня 2021 року.

Своє рішення суд мотивує тим, що суд прийшов до висновку про наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.345 КК України, відтак клопотання прокурора необхідно задовольнити, оскільки більш м`які запобіжні заходи, зазначені у ст. 176 КПК України, не зможуть забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків, а також запобігти спробам переховування від суду та вчиненням нових кримінальних правопорушень.

На дану ухвалу адвокат ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу Сихівського районного суду м. Львова від 26 серпня 2021 року скасувати, застосувати до обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_2 .

В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує, що оскаржувана ухвала є необґрунтованою, невмотивованою, такою, що не відповідає вимогам КПК України та підлягає скасуванню.

Зазначає, що незважаючи на те, що клопотання прокурора не відповідає вимогам ст.184 КПК України, судом не взято до уваги доводи сторони захисту та безпідставно і необґрунтовано задоволено вказане клопотання.

Наголошує, що обставиною, якою прокурор обґрунтовував продовження найсуворішого запобіжного заходу є те, що ОСОБА_6 був оголошений в розшук, проте дана обставина була підставою для обрання запобіжного заходу, однак з огляду на ряд рішень Європейського суду з прав людини, доцільність продовження строку тримання під вартою ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Всі інші доводи сторони обвинувачення, на думку захисника, побудовані лише на припущеннях та не підтверджені об`єктивними фактами чи доводами. Крім цього, прокурором не доведено обґрунтування неможливості застосування до ОСОБА_6 менш суворого запобіжного заходу, ніж тримання під ватою.

Звертає увагу, що не відповідають дійсним обставинам висновки суду щодо визначення суми застави, оскільки ОСОБА_6 обвинувачується лише в одному нетяжкому правопорушенні, а тому через помилкові висновки суд визначив розмір застави не лише завідомо непомірний, такий, що визначений п.2 ч.5 ст. 182 КПК України щодо особи, яка обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину.

Захисник покликається на те, що оскільки ОСОБА_6 утримується під вартою, можливості працювати не має, відтак на даний час перебуває у скрутному матеріальному становищі, а тому встановлення завідомо непомірного розміру застави є фактично неможливим для ОСОБА_6 та є своєрідною неподоланою перешкодою для звільнення його з під варти та свідчить про застосування до нього безальтернативного запобіжного заходу.

На переконання апелянта, безпідставне продовження та утримання раніше несудимої особи під вартою у справі про нетяжкий злочин перестало бути запобіжним заходом та на даний час в порушення презумпції невинуватості є фактично покаранням, яке відбуває ОСОБА_6 .

Апеляційний розгляд проведено без участі прокурора, який будучи належним чином повідомленим про дату та час розгляду справи, в передбаченому законом порядку, до суду апеляційної інстанції не з`явився та про причини неявки суду не повідомив.

Заслухавши доповідь судді, обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника адвоката ОСОБА_7 на підтримку апеляційної скарги, обговоривши наведені в апеляційній скарзі доводи, дослідивши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційну скарги слід задоволити частково з таких підстав.

Частина перша ст. 404 КПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Стаття 370 КПК передбачає, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. Незалежно від наявності клопотань, суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Як встановлено матеріалами кримінального провадження, в провадженні Сихівського районного суду м. Львова знаходиться кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 345 КК України.

Ухвалою слідчого судді Сихівського районного суду м. Львова м. Львова 03 червня 2021 року у даному кримінальному провадженні підозрюваному ОСОБА_6 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою із визначенням застави у розмірі 30 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 68 100 гривень строком на 60 днів, тобто до 01 серпня 2021 року, включно.

Ухвалою Сихівського районного суду м. Львова від 16 липня 2021 року ОСОБА_6 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою із визначенням застави у розмірі 30 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 68100 гривень строком на 60 днів, тобто до 13 вересня 2021 року, включно.

19 серпня 2021 року прокурором подано клопотання про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з визначенням розміру застави обвинуваченому ОСОБА_6 .

Розглядаючи вказане клопотання прокурора, для прийняття законного та обґрунтованого рішення в порядку ст. 199 КПК України, суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави та умови, за яких продовження строку тримання під вартою є можливим.

Апеляційний суд вважає, що розглядаючи питання доцільності продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 районний суд виконав вимоги ст.ст. 199, 331 КПК та в цілому дотримався вимог закону, які регламентують продовження запобіжного заходу.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про неможливість застосування до обвинуваченого ОСОБА_6 більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою, оскільки раніше існуючі та доведені ризики не знизились і не відпали, а також більш м`які запобіжні заходи, зазначені у ст. 176 КПК України, не зможуть забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків, а також запобігти спробам переховування від суду та вчиненням нових кримінальних правопорушень.

На переконання колегії суддів апеляційного суду, наведені обставини, в достатній мірі підтверджують існування ризику можливих спроб переховування обвинуваченого від суду, в тому числі і з урахуванням позиції ЄСПЛ у рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 року, в якій Суд зазначив, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що обвинувачений може ухилятись від слідства.

Рішенням ЄСПЛ у справі «Клоот проти Бельгії» визначено: «Серйозність обвинувачення може служити для суду підставою для постановлення рішення про поміщення та утримання обвинуваченого під вартою з метою запобігання спробі вчинення подальших правопорушень. Однак, необхідно, щоб небезпека була явною, а запобіжний захід - необхідним в світлі обставин справи і, зокрема, біографії та характеристики особи, про яку йдеться».

Колегія суддів вважає, що в даному кримінальному провадженні існує реальний ризик можливого ухилення обвинуваченого від суду та вчинення ним іншого кримінального правопорушення.

З огляду на наведене, апеляційний суд вважає непереконливими доводи захисника про відсутність ризиків, які обумовлюють продовження строку тримання обвинуваченого під вартою, оскільки тяжкість пред`явленого обвинувачення, дані про особу обвинуваченого, а також існування ризиків, на які послався районний суд, виправдовують продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, а тому колегія суддів щодо продовження строку дії запобіжного заходу погоджується з оскаржуваною ухвалою.

Обставин, передбачених ч.2 ст.183 КПК, які є перешкодою для застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою, як районним судом, так і колегією суддів апеляційного суду, встановлено не було.

Доводи, які викладені в апеляційній скарзі захисника обвинуваченого, не зменшують доведених стороною обвинувачення ризиків, і не є підставою для відмови у задоволенні клопотання прокурора та обрання щодо обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, аніж тримання під вартою.

За таких обставин апеляційний суд погоджується з висновком районного суду про необхідність продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 виходячи з вимог ст.ст. 177, 178, 183, 199 КПК, в тому числі і з огляду на правову кваліфікацію інкримінованого останньому злочину, а тому вважає, що зміна запобіжного заходу обвинуваченому на більш м`який, з великою вірогідністю, не зможе запобігти ризику можливого переховування обвинуваченого від суду, що унеможливить завершення судового розгляду кримінального провадження, що в свою чергу не буде слугувати виконанню завдань кримінального судочинства, передбачених ст. 2 КПК.

Твердження захисника щодо застосування домашнього арешту колегія суддів вважає необґрунтованим, оскільки колегією суддів не встановлено будь-яких підтверджень щодо наявності в обвинуваченого міцних соціальних зв`язків.

Оскільки доводи захисника про відсутність підстав для продовження строку тримання обвинуваченого під вартою не знайшли свого підтвердження, апеляційний суд не знаходить підстав для зміни запобіжного заходу на більш м`який.

Поряд з цим, апеляційним судом встановлені обставини, які відповідно до положень п.2 ч.3 ст.407 КПК, тягнуть за собою скасування ухвали суду та прийняття апеляційним судом нової ухвали.

Відповідно до ч.3 ст.183 КПК слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті. В ухвалі слідчого судді, суду зазначаються, які обов`язки з передбачених статтею 194 цього Кодексу будуть покладені на підозрюваного, обвинуваченого у разі внесення застави, наслідки їх невиконання, обґрунтовується обраний розмір застави, а також можливість її застосування, якщо таке рішення прийнято у кримінальному провадженні, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

Згідно вимог ч.ч. 4, 5 ст.182 КПК розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього. Розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину визначається від двадцяти вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. У виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

Разом з тим, приймаючи рішення про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою з визначенням розміру застави у розмірі 30 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 68100 грн, суд не врахував, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 345 КК України, та яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до нетяжкого злочину, за яке передбачено максимальне покарання у виді 3 років позбавлення волі.

Відповідно до п.1 ч.5 ст. 182 КПК, розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні нетяжкого злочину визначається у межах від одного до двадцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

З огляду на вищезазначені обставини, ухвала суду не відповідає вимогам закону та підлягає скасуванню, з прийняттям апеляційним судом нової ухвали.

Скасовуючи ухвалу суду та ухвалюючи нове рішення, при визначенні розміру застави, апеляційний суд керується вимогами ч.4, п.1 ч.5 ст. 182 КПК України.

Апеляційний суд вважає, що розмір застави повинен відповідати тяжкості кримінального правопорушення, у вчиненні якого на даному етапі досудового розслідування обвинувачується ОСОБА_6 та тим ступенем довіри щодо належної процесуальної поведінки обвинуваченого.

З урахуванням наведеного, апеляційний суд вважає за необхідне визначити розмір застави в межах вимог п.1 ч.5 ст. 182 КПК України у розмірі 10 (десяти) неоподаткованих прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 22 700 грн, який буде відповідним і достатнім у даному кримінальному провадженні, а також є достатнім і прийнятним з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, відповідно до якої розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

На думку апеляційного суду, саме такий розмір застави буде достатнім для забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, та не буде непомірним для обвинуваченого, членів його сім`ї та близьких родичів.

Відповідно до ч. 3 ст. 407 КПК, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу районного суду, суд апеляційної інстанції має право: 1) залишити ухвалу без змін; 2) скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

Аналізуючи вищевикладені обставини в їх сукупності, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково, оскаржувану ухвалу - скасувати, постановити нову, якою задовольнити клопотання прокурора частково та продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_6 до 24 жовтня 2021 року з визначенням розміру застави як альтернативного запобіжного заходу, достатнього для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених КПК України у розмірі 10 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 22 700 гривень, який на думку апеляційного суду достатньою мірою може гарантувати виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419, 422-1 КПК України, колегія суддів,

постановила:

апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 задоволити частково.

Ухвалу Сихівського районного суду м. Львова від 26 серпня 2021 року про продовження строку тримання під вартою на строк до 24 жовтня 2021 року включно із визначенням застави в розмірі 30 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 68100 грн., скасувати.

Клопотання прокурора задоволити частково.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Строк дії ухвали про застосування до ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою визначити до 24 жовтня 2021 року включно.

Визначити обвинуваченому ОСОБА_6 заставу у розмірі 10 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 22 700 (двадцять дві тисячі сімсот) гривень.

Обвинувачений або заставодавець (фізична або юридична особа) мають право у будь-який момент внести заставу на депозитний рахунок суду у розмірі визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою протягом дії ухвали.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави обвинувачений ОСОБА_6 вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

На підставі ч. 5 ст. 194 КПК України покласти на обвинуваченого ОСОБА_6 у разі внесення застави наступні обов`язки:

- прибувати за кожною вимогою до прокурора, суду;
- не відлучатись з населеного пункту, в якому він проживає без дозволу суду;
- повідомляти прокурора, суд в провадженні якого перебуває дане кримінальне провадження про зміну свого місця проживання та місця роботи;
- утримуватися від спілкування з особами, які виступають в якості свідків у даному кримінальному провадженні;
- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.
У разі внесення застави та з моменту звільнення обвинуваченого з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, обвинувачений зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

Попередити обвинуваченого ОСОБА_6 , що після внесення застави у разі невиконання покладених на нього обов`язків застава може бути звернута в дохід держави.

Термін дії обов`язків, покладених судом, у разі внесення застави визначити до 24 жовтня 2021 року.

У разі невиконання даних обов`язків, а також якщо обвинувачений, будучи належним чином повідомлений, не з`явиться за викликом до суду без поважних причин чи не повідомить про причини своєї неявки, застава звертається в дохід держави.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді