Справа 303/2662/20
№ 1-кп/303/147/21
В И Р О К

23 вересня 2021 року м. Мукачево

Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області
у складі: головуючого - судді ОСОБА_1
секретар судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду, в м. Мукачеві, кримінальне провадженя № 0000468 внесене до ЄРДР 25.04.2020 року за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , без освіти, не працюючого, не одруженого, раніше судимого 21.10.2019 року Мукачівським міськрайонним судуом Закарпатської облсастіза ч. 1 ст. 186 КК України, до покарання у виді штрафу в розмірі 1275,00 гривень, яке у зв`язку з несплатою штрафу, ухвалою Мукачівського міськрайонного суду від 27.01.2020 року замінено на 75 годин громадських робіт. Відбув покарання 18.03.2020 року,

- у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст.185 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:
сторони обвинувачення - прокурора ОСОБА_4
сторони захисту - обвинуваченого ОСОБА_3
- захисника адвоката ОСОБА_5
потерпілої - ОСОБА_6
представника потерпілої - ОСОБА_7

в с т а н о в и в:

Обвинувачений, ОСОБА_3 02 квітня 2020 року близько 10:00 години в АДРЕСА_2 , без номеру, діючи умисно, повторно, з корисливих спонукань, з метою незаконного заволодіння чужим майном, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, їх караність та настання суспільно-небезпечних наслідків, перебуваючи на території непрацюючого дворядного корівника який належить потерпілій ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та рухаючись територією, шляхом вільного доступу та демонтажу цегли із фрагменту зовнішньої частини стіни непрацюючого корівника, таємно викрав цеглини червоного кольору типу М-100 розміром: 250 мм х 120 мм х 65 мм в загальній кількості 240 штук, загальна вартість якої згідно висновку експерта від 28.04.2020 року із розрахунку 3 гривні за 1 цеглину, становить - 720 гривень і на вказану суму завдав матеріальної шкоди потерпілій ОСОБА_6 . Не зупиняючись на цьому та продовжуючи свої злочинні дії ОСОБА_3 , 04 квітня 2020 року близько 10:00 години в АДРЕСА_2 , без номеру, діючи умисно, повторно, з корисливих спонукань, з метою незаконного заволодіння чужим майном, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, їх караність та настання суспільно-небезпечних наслідків, перебуваючи на території непрацюючого дворядного корівника, який належить потерпілій ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та рухаючись територією; шляхом вільного доступу та демонтажу цегли із фрагменту зовнішньої частини стіни непрацюючого корівника, таємно викрав цеглини червоного кольору, типу М-100 розміром: 250 мм х 120 мм х 65 мм в загальній кількості 240 штук, загальна вартість яких згідно висновку експерта від 28.04.2020 року із розрахунку 3 гривні за 1 цеглину, становить - 720 гривень і на вказану суму завдав матеріальної шкоди потерпілій ОСОБА_6 . Таким чином, ОСОБА_3 , в два етапи таємно викрав цеглу в загальній кількості 480 штук, чим в сукупності завдав потерпілій ОСОБА_6 матеріальної шкоди на загальну суму 1440,00 гривень.
Таким чином ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.185 КК України, крадіжка, тобто таємне викрадення чужого майна, вчинена повторно.
Обвинувачений ОСОБА_3 , свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст.185 КК України не визнав та показав, що близько року тому він домовився зі своїм знайомим ОСОБА_8 , що привезе йому близько 500 цегол. Після чого, два рази на возі разом з ОСОБА_9 привозив додому ОСОБА_8 цеглу, всього привіз близько 400 штук. Цеглу віз з дому, вона в нього була, бо хотів будувати кухню, але потрібні були гроші, тому вирішив її продати. Цеглу він не крав, а придбав у чоловіка на ім`я ОСОБА_10 , який також проживає у с. Домбоки. За 1500 цегол заплатив 1000,00 гривень. ОСОБА_8 заплатив йому за цеглу 400,00 гривень, дав вино та картоплю.
Потерпіла ОСОБА_6 в судовому засіданні показала, що території непрацюючого дворядного корівника належить їй - ОСОБА_6 на праві спадкування за законом. Це було суцільне майно її батько там займався підприємницькою діяльністю. Однак приміщення ферми для здійснення підприємницької діяльності тривалий час не використовувалося, а тому прийшло в занепад та почало розкрадатися сторонніми особами. Вона написала до поліції заяву про крадіжку цегли з території корівника. Якось у березні 2020 року їй повідомили з поліції, що встановлена особа, яка вчинила крадіжку цегли з корівника ферми. Також їй повідомили, що знайшли чоловіка, який придбав цеглу, а через нього вийшли на викрадача. Коли їй показали цеглу, то вона її впізнала.
Свідок ОСОБА_11 показав, що на початку квітня 2020 року до нього зайшов обвинувачений ОСОБА_3 та запитав чи не треба йому цеглу, бо не має чим годувати дітей. Пожалівши чоловіка, погодився придбати цеглу. Через день ОСОБА_3 привіз на возі до нього додому близько 200 цегол, наступного дня перед обідом ОСОБА_3 привіз йому ще 250 цегол. Розрахувався за цеглу двома відрами картоплі, 2-ма шматками сала та 600,00 гривень. На запитання звідки цегла, ОСОБА_3 відповів, що то його. За кілька днів, йому зателефонувала дружина та повідомила, що прийшли два поліцейські та повідомили, що цегла крадена. Показали фото ОСОБА_3 і питали чи він привіз цеглу. Власника воза, на якому привезли цеглу він також упізнав його звали ОСОБА_12 .
Свідок ОСОБА_13 показав, що він особисто знає батька обвинуваченого ОСОБА_3 . У нього є кінь та віз. Якось він пішов додому до ОСОБА_14 зустрітися з його батьком. Там обвинувачений ОСОБА_3 попросив його з двора повезти на возі цеглу у с. Ракошино. Золтан завантажив 500-600 цеглин до воза, сіли та поїхали в с. Ракошино до одного чоловіка, який виявив бажання купити цеглу. При цьому свідок повідомив, що на досудовому розслідуванні «оговорив» ОСОБА_3 повідомивши поліції, що ОСОБА_15 украв цеглу на фермі з корівника. Під час слідчого експерименту, його повезли на ферму там він показував, як йому казали. Що показував не знає. Тепер каже правду, бо йому не відомо звідки у ОСОБА_3 у дворі будинку взялася цегла.
Свідок ОСОБА_16 показав, що на початку квітня 2020 року він йшов біля ферми по АДРЕСА_2 . На дорозі він побачив віз на якому їхав ОСОБА_15 та ще один чоловік ОСОБА_17 . ОСОБА_15 запропонував його підвезти і він погодився. Сівши на віз побачив на возі цеглу, однак не питав звідки вона і куди вони ідуть. У центрі с. Ракошино він зліз з воза, а ОСОБА_15 та ОСОБА_18 поїхали далі. Звідки ОСОБА_15 взяв цеглу, яка була на возі, не питав. Крім того, він раніше бачив у дворі будинку в с. Домбоки де мешкає ОСОБА_15 схожу цеглу. Її видно з вулиці, бо вона складена вздовж фундаменту будинку.
Свідок ОСОБА_19 показав, що 28.04.2020 року був в якості понятого при проведенні слідчого експерименту в с. Ракошино, Мукачівського району, по вулиці Кайдацівська, на території якоїсь ферми. Там була підвода та старший чоловік ромської народності. Той чоловік показуючи щось руками розповідав про якусь подію. Слідчий експеримент продовжувався близько 20 хвилин. Жодного тиску на того чоловіка з боку інших учасників не чинилося.
Крім наведенного, обставини і спосіб вчинення ОСОБА_3 інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, тобто крадіжці, таємному викраденні чужого майна, вчиненому повторно, його вина в повній мірі доведена зібраними та дослідженими судом наступними доказами:
Протоколом огляду місця події від 25.04.2020 року, з фото таблицями, проведеного слідчим в присутності понятих за письмої згоди власника ОСОБА_6 , згідно якого проведено огляд території корівника (ферми) в АДРЕСА_2 , яка є неогородженою, стіни ферми з червоної цегли є частково розібраними в механічний спосіб. Протокол огляду підписано всіма учасниками слідчої дії без зауважень.
Протоколом огляду місця події від 25.04.2020 року з фото таблицями, складеного слідчим в присутності понятих та власника дворогосподарства ОСОБА_11 , згідно якого, в ході огляду дворогосподарства АДРЕСА_3 було виявлено та вилучено 480 цегол червоного кольору. Протокол підписано всіма учасниками слідчої дії без зауважень.
Згідно з Висновком експерта про вартість об`єкта оцінки ринкова вартість цегли рядового типу М-100, розміром 250ммх120ммх65мм 1 штука 3,0 гривні.
Протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 25.04.2020 року з додатком № 1, проведеного за участю свідка ОСОБА_11 за участю понятих, згідно якого свідок ОСОБА_11 по формі обличчя, виразу очей та зачісці впізнав під № 1 особу, яка 02.04.2020 року нього у дворі в АДРЕСА_3 , розвантажила червону цеглу. Під фото № 1 значиться ОСОБА_3 . Протокол підписаний всіма учасниками слідчої дії без зауважень.
Протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 28.04.2020 року, проведеного за участю свідка ОСОБА_11 в присутності адвоката ОСОБА_20 за участю понятих, згідно якого свідок ОСОБА_11 по формі обличчя та виразу очей впізнав під № 2 особу, яка 02.04.2020 року була присутня у нього у дворі в АДРЕСА_3 , під час розвантажування цегли ОСОБА_3 .. Під фото № 2 значиться ОСОБА_13 . Протокол підписаний всіми учасниками слідчої дії без зауважень.
Протоколом проведення слідчого експерименту від 28.04.2020 року з фото таблицями, проведеного слідчим за участю свідка ОСОБА_13 в присутності понятих із застосування фотографування, згідно якого свідок ОСОБА_13 показав, як на території корівника (ферми) в АДРЕСА_2 , незнайомий йому циган вантажив 02.04.2020 року червону цеглу на його віз. Також свідок показав місце біля стіни корівника з якого невідомий циган забирав червоні цеглини та зносив на польову дорогу, а потім вантажив до його воза. В ході слідчого експерименту свідок вказав свій віз з конем та підтвердив, що саме на його возі цеглу віз в АДРЕСА_3 . Протокол підписаний всіма учасниками слідчої дії без зауважень.
Захисником обвинуваченого заявлено клопотання про визнання протоколу слідчого експерименту від 28.04.2020 року зі свідком ОСОБА_13 недопустимим доказом з тих підстав, що такий не містить всіх важливих складових, передбачених ст. 104 КПК України. Оскільки в протоколі слідчого експерименту відображені покази свідка ОСОБА_13 , які повинні були б фіксуватися в протоколі допиту свідка. Крім того, слідчим не проводилося відео фіксації, що є невід`ємною частиною слідчої дії.
Суд вважає, що клопотання захисника про «неналежність» доказу, не підлягає до задоволення, виходячи з наступного: Так, відповідно до ч. 2 ст. 240 КПК України, під час слідчого експерименту можуть проводитися вимірювання, фотографування, звуко- чи відеозапис, які додаються до протоколу. Словосполучення «можуть проводитися, дає уповноваженій особі (слідчому), що складає протокол слідчої дії, альтернативу вибору щодо способу фіксування слідчої дії. Разом з цим, відповідно до ч. 2 ст. 104 КПК України, відеозапис є невід`ємним додатком до протоколу тільки під час проведення слідчим, прокурором слідчої дії - обшуку, або в порядку ч. 1 ст. 107 КПК України, тобто заклопотанням учасників процесуальної дії.
«Заперечення обвинуваченим у судовому засіданні відомостей, які слідчий, прокурор перевіряв або уточнював за його участю під час слідчого експерименту, не може автоматично свідчити про недопустимість як доказу протоколу слідчого експерименту.» - такий висновок зробила Об`єднана палата Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду, розглянувши справу № 740/3597/17 (провадження № 51-6070кмо19).

Така позиція ОПККС в сладі ВС, дає можливість суду провести паралель та прийти до висновку, що заперечення свідком ОСОБА_13 у судовому засіданні відомостей, які слідчий, прокурор перевіряв або уточнював за його участю під час слідчого експерименту, не може автоматично свідчити про недопустимість як доказу протоколу слідчого експерименту за участю цього свідка.

Відомості, які надаються під час слідчого експерименту, не є самостійним процесуальним джерелом доказів, оскільки таким джерелом виступає протокол цієї слідчої (розшукової) дії, що в розумінні ч. 2 ст. 84 та п. 3 ч. 2 ст. 99 КПК України є документом. (ВС/ККС у справі № 740/3597/17 від 14.09.2020). При цьому показання є самостійним процесуальним джерелом доказів лише в тому випадку, коли вони надаються під час допиту.
Отже, приписи ч. 4 ст. 95 КПК України про те, що суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або які отримано в порядку, передбаченому ст. 225 цього Кодексу, мають застосовуватися лише до відомостей, що відповідають ознакам показань як самостійного процесуального джерела доказів згідно зі ст. 95 КПК України. Показання необхідно розмежовувати з іншим самостійним процесуальним джерелом доказів - протоколом слідчого експерименту. Касаційний кримінальний суд зауважив, що відомості повідомлені підозрюваним, обвинуваченим, свідком під час проведення процесуальних дій, - є складовим компонентом змісту документа, як окремого процесуального джерела доказів.
Той факт, що в судовому засіданні свідок ОСОБА_13 змінив показання, не є підставою для визнання протоколу слідчого експерименту недопустимим доказом. Адже слідчий експеримент та показання є окремими процесуальними джерелами доказів для встановлення обставин, що підлягають доказуванню в кримінальному провадженні відповідно до ст.91 КПК.
Матеріали кримінального провадження містять достатні підстави для висновку про те, що протокол слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_13 від 28.04.2020 року, відповідає вимогам кримінального процесуального закону, зокрема статей 104, 105 КПК, а саму слідчу дію проведено за правилами та в порядку, передбаченими ст. 240 цього Кодексу, з дотриманням встановленої кримінальним процесуальним законом процедури проведення слідчого експерименту за участю свідка та процесуальних гарантій, що виключає обґрунтовані сумніви щодо правомірного отримання відомостей від свідка у ході слідчого експерименту.
Доказ, отриманий у порядку, встановленому кримінальним процесуальним законом, відповідно до ст. 86 КПК є допустимим. У той же час у матеріалах провадження відсутні підстави, визначені ст. 87 цього Кодексу, для визнання протоколу слідчого експерименту недопустимим доказом.
Оцінюючи зібрані у справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що дії обвинуваченого ОСОБА_3 , правильно кваліфіковані за ч. 2 ст. 185 КК України, як крадіжка, тобто таємне викрадення чужого майна, вчинена повторно, а вина його доведена, хоч ним не визнана.
Кримінальне процесуальне законодавство не закріплює чітких стандартів доказування, проте із положень чинного КПК України прослідковується їх зміст.
Як зазначено в постанові ККС ВС №754/17019/17, при вирішенні питання щодо достатності встановлених під час змагального судового розгляду доказів для визнання особи винуватою суди мають керуватися стандартом доведення (стандартом переконання), визначеним частинами 2 та 4 ст. 17 КПК України. Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був вчинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину.
Разом з цим, із частини другої статті 17 КПК України вбачається стандарт доказування «поза розумним сумнівом», перед застосовуванням якого cуд вважає за необхідне зазначити, що не будь-який сумнів можна констатувати як розумний, існування сумнівів при прийнятті рішення є природним та не означає, що в разі наявності таких сумнівів рішення є неправильним. Поняття «поза розумним сумнівом» не тотожне поняттю «абсолютна впевненість», яке передбачає непохитність і відсутність будь-яких вагань».
Так, аналізуючи показання обвинуваченого ОСОБА_3 , суд приходить до висновку, що такі, хоча й містять у собі заперечення скоєння крадіжки, тобто таємного викрадення чужого майна, а саме: червоної цегли з території корівника (ферми) в АДРЕСА_2 , що мала місце 02.04.2020 року, з мотивів що він придбав вказану цеглу у якогось громадянина на ім`я ОСОБА_10 , проте, не дозволяють суду взяти їх за основу правдивих показань, оскільки спростовуються матеріалами справи та встановленими в судовому засіданні фактичними обставинами подій, що мали місце, які в сукупності підтверджують факт крадіжки. Такі показання обвинуваченого суд вважає, - обраним ним способом захисту з метою уникнення покарання за ч.2 ст. 185 КК України.
Твердження обвинуваченого про те, що він не був на території корівника (ферми) в АДРЕСА_2 , 02.04.2020 року, спростовуються показами свідка ОСОБА_16 , який показав, що на початку квітня 2020 року він йшов біля ферми по
АДРЕСА_2 . На дорозі він побачив віз на якому їхав ОСОБА_15 та ще один чоловік ОСОБА_17 . ОСОБА_15 запропонував його підвезти і він погодився. Сівши на віз побачив на возі цеглу, однак не питав звідки вона і куди вони ідуть. Крім того, спростовуються протоколом проведення слідчого експерименту від 28.04.2020 року з фото таблицями, проведеного слідчим за участю свідка ОСОБА_13 в присутності понятих, згідно якого свідок ОСОБА_13 показав, як на території корівника (ферми) в АДРЕСА_2 , незнайомий йому циган вантажив 02.04.2020 року червону цеглу на його віз. Також свідок показав місце біля стіни корівника з якого невідомий циган забирав червоні цеглини та зносив на польову дорогу, а потім вантажив до його воза. Крім того, озвучена обвинуваченим «версія» походження цегли, яку обвинувачений ОСОБА_3 разом з свідком ОСОБА_18 привезли для продажу свідку ОСОБА_11 в АДРЕСА_3 , не знайшла свого підтвердження.
Суд не бере до уваги покази свідка ОСОБА_13 , дані ним в судовому засіданні, про те, що він, «під час досудового розслідування обмовив ОСОБА_3 у крадіжці цегли з території ферми», оскільки такі спростовуються іншими доказами, які в сукупності доводять вину ОСОБА_3 у вчиненні карадіжки. Судом встановлено істотне протиріччя між його показами наданими суду та об`єктивністю досліджених судом належних та допустимих доказів. Так, ОСОБА_13 показав: «…обвинувачений ОСОБА_3 попросив його з двора повезти на возі ценлу у с. Ракошино. Золтан завантажив 500-600 цеглин до воза, сіли та поїхали в с. Ракошино до одного чоловіка, який виявив бажання купити цеглу.», що не узгоджується з показами самого обвинуваченого ОСОБА_3 та свідка ОСОБА_11 , які показали, що цеглу везли за два рази - по 200 з гаком штук за раз. Покази свідка ОСОБА_13 щодо тиску на нього під час слідчого експерименту за його участю, спростовуються показами свідка ОСОБА_19 , який брав участь у слідчій дії в якості понятого. Крім того, свідок ОСОБА_13 не зміг пояснити суду, ким та у який спосіб, на нього здійснювався тиск під час слідчого експерименту. Зазначені обставини надають суду достатньо підстав згідно до вимог ст. 96 КПК України, вважати покази зазначеного свідка дані ним в судовому засіданні, - не достовірними.
Верховний Суд колегією Першої судової палати Касаційного кримінального суду у постанові від 20.03.2018 в справі № 753/11828/13-к указав, що у змагальному процесі повинні розглядатися не лише докази, які безпосередньо стосуються фактів справи, а й інші докази, які можуть стосуватися допустимості, достовірності та повноти останніх. Адже, обставини, що підтверджуються показаннями свідка повинні узгоджуватись з іншими доказами у справі, тоді вони можуть бути визнані судом достовірними та достатніми для висновку про винуватість особи.
Обираючи вид і міру покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд враховує характер і ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним кримінального правопорушення, всі обставини справ в їх сукупності, дані про особу винного, керуючись законом.
Так, ОСОБА_3 , раніше судимий за корисний злочин, 21.10.2019 року Мукачівським міськрайонним судуом Закарпатської області за ч. 1 ст. 186 КК України, до покарання у виді штрафу в розмірі 1275,00 гривень, яке у зв`язку з несплатою штрафу, ухвалою Мукачівського міськрайонного суду від 27.01.2020 року замінено на 75 годин громадських робіт. Відбув покарання 18.03.2020 року. Повторно вчинив корисливий злочин, згідно характеристики Ракошинської сільської ради, ОСОБА_3 ніде не працює, зловживає алкоголем, вступає суперечки та бійки, сусідами та односельчанами характеризується негативно, оселя та територія навколо занедбані, на обліку у психіатра, фтизіатра та нарколога не перебуває, має постійне місце проживання. Згідно досудової доповіді: ОСОБА_3 має «дуже високий» ризик вчинення повторного кримінального правопорушення та «дуже високий» ризик небезпеки для суспільства.
Обставин, що пом`якшують чи обтяжують покарання обвинуваченого суд не знаходить.
Враховуючи викладене, керуючись принципами гуманності, необхідності і достатності покарання для виправлення обвинуваченого та запобігання новим злочинам, суд приходить до висновку, що виправлення обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства і відбування покарання, оскільки такі за даних обставин справи були б надмірно суворим покаранням, а обвинуваченому ОСОБА_3 слід призначити покарання в межах санкції ч.2 ст.185 КК України, із застосуванням іспитового строку (ст. 75 КК України) та покладенням на нього обов`язків, передбачених ч.1 ст. 76 КК України.
Цивільний позов у справі потерпілою ОСОБА_6 не заявлено. Розмір матеріальної шкоди, спричиненої потерпілій крадіжкою, складає 1440,00 гривень, викрадене повернуто потерілій.
Речові докази: 480 штук цегол розміром 250ммх120ммх65мм, що належать потерпілій ОСОБА_6 , 25.04.2020 року передано на відповідальне зберігання потерпілій, до вирішення справи по суті.
Процесуальні витрати відсутні.
Керуючись ст.ст. 368- 374, 376 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст.185 КК України, призначивши покарання у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік.
На підставі ст. 75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_3 від відбування призначеного цим вироком покарання з випробовуванням, якщо він протягом 1(одного) року іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення та виконає покладені на нього обов`язки, передбачені ч.1 ст. 76 КК України: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.
Речові докази: 480 штук цегол розміром 250ммх120ммх65мм, що належать потерпілій ОСОБА_6 , 25.04.2020 року передано на відповідальне зберігання потерпілій, до вирішення справи по суті - передати за належністю.
Запобіжний захід щодо ОСОБА_3 не застосовувався.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до Закарпатського апеляційного суду через цей суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Головуючий ОСОБА_1