ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1701/21 Справа № 208/1931/19 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 жовтня 2021 року м. Дніпро
Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження № 0001342 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 17 березня 2021 року щодо
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м. Дніпродзержинськ Дніпропетровської області, громадянин України, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 просить вирок суду скасувати в частині призначеного додаткового покарання, та виключити додатковий вид покарання позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Вимоги апеляційної скарги обгрунтовує тим, що він частково визнає свою вину, оскільки водій автомобіля ЗАЗ «Ланос» міг уникнути ДТП.

Вказує на те, що з початку кримінального провадження він не ухилявся від слідства та суду, намагається примиритися з потерпілою, відшкодувати їй моральну шкоду, попросив вибачення, розкаюється.

Зазначає, що він є інвалідом ІІ робочої групи, від його будинку до зупинки загального транспорту немала відстань, а тому в користуванні йому потрібен автомобіль.

Стверджує, що він раніше не судимий, в нього великий водійський стаж, до цього випадку не порушував Правила дорожнього руху, має постійне місце проживання, позитивно характеризується, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.

Вироком Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 17 березня 2021 року ОСОБА_8 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, та призначено покарання у виді штрафу в розмірі 500 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 8500 грн з позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 рік; також вирішено питання щодо судових витрат та речових доказів.
Цим же вироком з ОСОБА_8 стягнуто на користь ОСОБА_9 в рахунок відшкодування моральної шкоди 20 000 грн.
Також з ТОВ «Страхова компанія «Альфа Гарант» стягнуто на користь ОСОБА_9 в рахунок відшкодування майнової шкоди - 17 202,95 грн, в рахунок відшкодування моральної шкоди - 860,15 грн.

За обставин, викладених у вироку, ОСОБА_8 , 21.08.2018 року, приблизно о 07.45 годині, керуючи технічно справним легковим автомобілем «Опель Омега» номерний знак НОМЕР_1 , що належить на праві приватної власності ОСОБА_10 , здійснював рух по другорядній дорозі по провулку Залізничному в напрямку вулиці Сурської в м. Кам`янському.
При наближенні до не рівнозначного перехрестя Залізничного провулку з вулицею Сурською, водій ОСОБА_11 , виконуючи вимоги дорожнього знаку 2.1. «Поступитися дорогою» встановленого перед вищевказаним перехрестям за напрямком руху автомобіля, зупинив транспортний засіб перед перехрестям доріг. При подальшому русі через перехрестя нерівнозначних доріг, ОСОБА_11 повинен був переконатися, що це буде безпечним, і він своїми діями не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, а при виявленні транспортних засобів, які наближалися до перехрестя по головній дорозі необхідно було дати їм дорогу, тобто діяти у відповідності з вимогами п.16.11 «Правил дорожнього руху» України:
- п.16.11 «На перехресті нерівнозначних доріг водій транспортного засобу, що рухається по другорядній дорозі, повинен дати дорогу транспортним засобам, що наближаються до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі, незалежно від напрямку їх подальшого руху».
Діючи в порушення вимог вищевказаного пункту даних «Правил ...», ОСОБА_11 керуючи механічним транспортним засобом, при відсутності перешкод механічного або технічного характеру, здійснюючи рух по другорядній автодорозі Залізничного провулку в напрямку вулиці Сурської, на сухому асфальтобетонному покриттю, після зупинки керованого автомобіля перед перехрестям доріг, поновив свій рух та почав виконувати маневр повороту ліворуч. В цей момент двигун автомобіля «Опель Омега» вимкнувся, після чого, водій ОСОБА_11 , перебуваючи на смузі руху вул. Сурської з боку проспекту Свободи, ввімкнувши двигун автомобіля, відновив рух керованого ним транспортного засобу, та виїжджаючи на смугу руху вулиці Сурської з боку вулиці М.Грушевського, допустив зіткнення з автомобілем «ЗАЗ Ланос» номерний знак НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_12 , який рухався по головній дорозі - вулиці Сурської, з боку вул. М.Грушевського в напрямку пр. Свободи в м. Кам`янському зі швидкістю 50 км/год.
Дії водія автомобіля «Опель Омега» Горпинюка не відповідали вимогам п. 10.1, п.16.11 і дорожнього знаку 2.1 додатка №1 Правил дорожнього руху, що, з технічної точки зору, знаходяться в причинному зв`язку з настанням події дорожньо-транспортної пригоди.
Внаслідок даної ДТП, пасажиру автомобіля «ЗАЗ Ланос» ОСОБА_9 , спричинено тілесні пошкодження у вигляді закритого перелому правої плечової кістки в середній третині; синець на лівій гомілці, які відносяться до середнього ступеню тяжкості тілесних ушкоджень, як викликавши тривалий розлад здоров`я терміном більше 21 дня.
У прямому причинному зв`язку з вчиненням вказаної дорожньо-транспортної пригоди, що спричинило настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді заподіяння потерпілій ОСОБА_9 тілесних пошкоджень середньої тяжкості, знаходиться грубе порушення водієм ОСОБА_8 вимог п. 16.11 і дорожнього знаку 2.1 додатка №1 Правил дорожнього руху, оскільки зазначене порушення безпосередньо спричинило настання даної події.
Заслухавши суддю-доповідача, обвинуваченого та його захисника, які підтримали вимоги апеляційної скарги обвинуваченого та просили її задовольнити, прокурора, який заперечував щодо задоволення апеляційної скарги обвинуваченого та просив вирок суду залишити без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого не підлягає задоволенню з таких підстав.
У відповідності до вимог ст. 404 КПК України вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.
Висновок суду щодо фактичних обставин кримінального провадження, правильність кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_8 за кримінальним законом та доведеність його вини в апеляційній скарзі не оспорюється, а тому апеляційним судом не перевіряється.
Відповідно до положень ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами, а також не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.
Як витікає з вимог ст. 65 КК України, суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи винного та обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.
Що стосується виду та розміру призначеного обвинуваченому ОСОБА_8 покарання, то при його призначенні судом першої інстанції були враховані: тяжкість вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до нетяжкого злочину; дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, визнав вину частково, позитивно характеризується за місцем проживання, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває; обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання судом не встановлено.
Також судом було враховано досудову доповідь органу пробації, відповідно до якого, ризик вчинення обвинуваченим повторного кримінального правопорушення, ризик його небезпеки для суспільства та окремих осіб, визначено як низький. Виправлення ОСОБА_8 без призначення покарання у вигляді позбавлення волі, є можливим.
У сукупності наведених обставин, колегія суддів вважає обґрунтованим призначення судом першої інстанції покарання ОСОБА_8 за ч. 1 ст. 286 КК України у виді штрафу в розмірі 500 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 8500 грн, що не оскаржується обвинуваченим.
Також, санкцією частини ч. 1 ст. 286 КК України передбачено альтернативне застосування додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами на певний строк.
Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції обгрунтовано було позбавлено обвинуваченого права керування транспортними засобами, оскільки ОСОБА_8 своїми діями грубо порушив вимоги Правил дорожнього руху України у нескладній дорожній ситуації, внаслідок чого потерпілій ОСОБА_9 було спричинено середнього ступеню тяжкості тілесні ушкодження, які викликали тривалий розлад здоров`я терміном більше 21 дня.

Посилання захисника на те, що він частково визнає свою вину, оскільки водій автомобіля ЗАЗ «Ланос» міг перешкодити ДТП є необгрунтованим, оскільки відповідно до висновку судово-автотехнічної експертизи № 11/10.1/137 від 19.02.2019 року, технічна можливість уникнути дорожньо-транспортної пригоди для водія ОСОБА_8 встановлювалася виконанням ним вимог п.10.1, п.16.11 і дорожнього знаку 2.1 додатка №1 Правил дорожнього руху, для чого не було яких-небудь перешкод технічного характеру, які не дозволяли би йому їх виконати, а тому дії водія ОСОБА_8 з технічної точки зору знаходяться у причинному зв`язку з даним ДТП.
Окрім того, матеріали провадження не містять даних щодо порушення водієм автомобіля ЗАЗ «Ланос» Правил дорожнього руху, однак, навіть якщо б такі дані були, це не спростовує вини обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення.
Твердження обвинуваченого про те, що він є інвалідом ІІ групи, та йому в користуванні потрібен автомобіль, колегія суддів вважає таким, що не є обставиною для не призначення обвинуваченому додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, окрім того, судом першої інстанції при вирішенні вказаного питання обгрунтовано враховано те, що ОСОБА_8 частково визнав свою вину, що свідчить про відсутність щирого жалю з приводу скоєного та осудження своєї протиправної поведінки, відсутність критичного ставлення до своїх неправомірних дій, встановленого під час судового розгляду справи порушення ПДР України, що потягло наслідки у вигляді травмування потерпілої.
Посилання обвинуваченого на те, що він не ухилявся від слідства та суду, намагається примиритися з потерпілою, відшкодувати їй моральну шкоду, попросив вибачення, раніше не судимий, в нього великий водійський стаж, до цього випадку не порушував Правила дорожнього руху, має постійне місце проживання, позитивно характеризується, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває не є обставинами, які можуть бути підставами для не застосування додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, оскільки обвинуваченому ОСОБА_8 покарання було призначено судом з урахуванням всіх обставин, передбачених ст.65 КК України, та наслідків вчиненого кримінального правопорушення.
З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції обґрунтовано призначено обвинуваченому основне покарання у виді позбавлення волі із застосуванням ст.75 КК України, та додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами на певний строк.
Вимоги щодо закриття кримінального провадження на підставі ст.46 КК України, у зв`язку з примиренням винного з потерпілою, оскільки він відшкодував потерпілій визначену судом моральну шкоду та вибачився перед нею є безпідставними, так як відповідно до положень закону України про кримінальну відповідальність примирення винного з потерпілим означає досягнення між ними угоди, в якій зафіксовано, що потерпілий примирився з винним, задоволений вжитими останнім заходами з відшкодування завданих збитків або усунення заподіяної шкоди і внаслідок цього не заперечує проти звільнення винного від кримінальної відповідальності (чи просить про таке звільнення), разом з тим, потерпіла не зверталась до суду апеляційної інстанції із заявою щодо можливого звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку з їх примиренням та стороною захисту, на підтвердження цього факту, також не надано будь-яких документів.
Істотних порушень норм кримінального процесуального законодавства, які є безумовною підставою для скасування або зміни вироку в матеріалах кримінального провадження не встановлено.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 17 березня 2021 року залишити без задоволення.
Вирок Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 17 березня 2021 року щодо ОСОБА_8 - залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Кримінального касаційного суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.
Судді:

_____________ _________ __________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4