Справа № 484/2496/20
Провадження № 1-кп/484/118/21 р.
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17.09.2021 року Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1
секретарів судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5
за участю прокурора ОСОБА_6
обвинуваченої ОСОБА_7
потерпілого ОСОБА_8
представника потерпілого ОСОБА_9
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Первомайську кримінальну справу по обвинуваченню ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , народилася в м. Ужур-4, Красноярського краю, Російської Федерації, громадянка України, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , та проживаюча за адресою: АДРЕСА_2 , не працює, з середньою освітою, не одружена, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, раніше не судима,

у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ч.1 ст.185, ч. 3 ст. 357 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ч.1 ст.185, ч. 3 ст. 357 КК України за наступних обставин.

В обвинувальному акті зазначено, що ОСОБА_7 з 2018 по 2020 рік проживала в будинку потерпілого ОСОБА_10 за його власною згодою.

27.12.2019 року близько 07:52 год перебувала за адресою: АДРЕСА_3 , пересвідчившись, що за її діями ніхто не спостерігає та не може ніяким чином перешкодити її злочинним діям ОСОБА_7 шляхом вільного доступу за допомогою банкомата №6099 з видачі грошей таємно викрала грошові кошти в сумі 1000 (одна тисяча) гривень з кредитної картки «ПриватБанку» за номером НОМЕР_1 .

Продовжуючи свою злочинну діяльність, ОСОБА_7 27.12.2019 року близько 12:34 год перебувала за адресою: АДРЕСА_3 , пересвідчившись, що за її діями ніхто не спостерігає та не може ніяким чином перешкодити її злочинним діям ОСОБА_7 шляхом вільного доступу за допомогою банкомата №7548 з видачі грошей таємно викрала грошові кошти в сумі 1000 (одна тисяча) гривень з кредитної картки «ПриватБанку» за номером НОМЕР_1 .

Продовжуючи свою злочинну діяльність, ОСОБА_7 03.01.2020 року близько 11:28 год перебувала за адресою: АДРЕСА_3 , пересвідчившись, що за її діями ніхто не спостерігає та не може ніяким чином перешкодити її злочинним діям ОСОБА_7 шляхом вільного доступу за допомогою банкомата №6099 з видачі грошей таємно викрала грошові кошти в сумі 1000 (одна тисяча) гривень з кредитної картки «ПриватБанку» за номером НОМЕР_1 .

Продовжуючи свою злочинну діяльність, ОСОБА_7 09.01.2020 року близько 10:22 год перебувала за адресою: АДРЕСА_4 , пересвідчившись, що за її діями ніхто не спостерігає та не може ніяким чином перешкодити її злочинним діям ОСОБА_7 шляхом вільного доступу за допомогою банкомата №0532 з видачі грошей таємно викрала грошові кошти в сумі 2000 (дві тисячі) гривень з кредитної картки «ПриватБанку» за номером НОМЕР_1 .

Продовжуючи свою злочинну діяльність, ОСОБА_7 15.01.2020 року близько 15:41 год перебувала за адресою: АДРЕСА_3 , пересвідчившись, що за її діями ніхто не спостерігає та не може ніяким чином перешкодити її злочинним діям ОСОБА_7 шляхом вільного доступу за допомогою банкомата № 6099 з видачі грошей таємно викрала грошові кошти в сумі 1000 (одну тисячу) гривень з кредитної картки «ПриватБанку» за номером НОМЕР_1 .

Продовжуючи свою злочинну діяльність, ОСОБА_7 22.01.2020 року близько 09:29 год перебувала за адресою: АДРЕСА_4 , пересвідчившись, що за її діями ніхто не спостерігає та не може ніяким чином перешкодити її злочинним діям ОСОБА_7 шляхом вільного доступу за допомогою банкомата №0532 з видачі грошей таємно викрала грошові кошти в сумі 1000 (одну тисячу) гривень з кредитної картки «ПриватБанку» за номером НОМЕР_1 .

Продовжуючи свою злочинну діяльність, ОСОБА_7 30.01.2020 року близько 15:53 год перебувала за адресою: АДРЕСА_3 , пересвідчившись, що за її діями ніхто не спостерігає та не може ніяким чином перешкодити її злочинним діям ОСОБА_7 шляхом вільного доступу за допомогою терміналу самообслуговування №205243 перевела грошові кошти в сумі 7000 (сім тисяч) гривень та в цей же день о 15:58 год за допомогою банкомата №6099 з видачі грошей таємно викрала грошові кошти в сумі 7000 (сім тисяч) гривень з кредитної картки «ПриватБанку» за номером НОМЕР_1 .

Продовжуючи свою злочинну діяльність, ОСОБА_7 30.01.2020 року близько 15:59 год перебувала за адресою: АДРЕСА_3 , пересвідчившись, що за її діями ніхто не спостерігає та не може ніяким чином перешкодити її злочинним діям ОСОБА_7 шляхом вільного доступу за допомогою банкомата №6099 з видачі грошей таємно викрала грошові кошти в сумі 600 (шістсот) гривень з кредитної картки «ПриватБанку» за номером НОМЕР_1 .

Після чого ОСОБА_7 з місця події зникла та викраденим розпорядилася на власний розсуд, спричинивши тим самим потерпілому ОСОБА_10 матеріальний збиток на загальну суму 7600 ( сім тисяч шістсот) гривень.

Дії ОСОБА_7 кваліфіковано за ч. 1 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

Крім того, досудовим розслідуванням встановлено, що 27.12.2019 року за адресою: АДРЕСА_5 , ОСОБА_7 , перебувала в будинку потерпілого ОСОБА_10 .

Виконуючи задумане ОСОБА_7 , переслідуючи корисливу мету, маючи прямий умисел на незаконне заволодіння будь-яким способом важливим особистим документом, розуміючи протиправний характер своїх дій, користавшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає та не зможе завадити її злочинній діяльності, шляхом вільного доступу заволоділа кредитною карткою «ПриватБанку» за номером НОМЕР_1 , яка належить потерпілому ОСОБА_10 .

Після чого ОСОБА_7 з місця події зникла та викраденою кредитною карткою «ПриватБанку» розпорядилася на власний розсуд.

Дії ОСОБА_7 в цій частині кваліфіковано за ч. 3 ст. 357 КК України, як незаконне заволодіння будь-яким способом важливим особистим документом.

Заслухавши пояснення сторін кримінального провадження, дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що пред`явлене ОСОБА_7 обвинувачення не знайшло свого підтвердження в судовому засіданні виходячи з наступного.

Згідно ст.9 Конституції України та ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини суди застосовують при розгляді справ Конвенцію (Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод) та практику Суду (Європейського суду з прав людини) як джерело права.

У відповідності до положень ст. 62 Конституції України, винуватість особи повинна бути доведена у встановленому законом порядку. Обвинувачення не може ґрунтуватись на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно вимог ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 КПК України, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, покладається на слідчого, прокурора.

Як зазначено у рішенні Європейського Суду з прав людини у справі № 4291498 «Капо проти Бельгії» від 13.01.2005 року, тягар доказування винуватості лежить на стороні обвинувачення.

У п. 146 справи «Барбера, Мессегуэ та Джабардо проти Іспанії» від 06.12.1998 року, Європейський Суд з прав людини зазначив, що принцип презумпції невинуватості вимагає, серед іншого, щоб, виконуючи свої обовязки, судді не розпочинали розгляд справи з упередженої думки, що підсудний вчинив злочин, який йому ставиться в вину; обовязок доказування лежить на обвинуваченні, і будь-який сумнів має тлумачитися на користь підсудного.

За змістом п.1, 2 ч.1 ст.91 КПК України, якою встановлено перелік обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, зокрема, подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.

Згідно ч.1 стаття 94 КПК України слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Згідно ч.3 ст.62 Конституції України, ч.4 ст.17 КПК України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачать на її користь.

Так, судом встановлено, що обвинувачена ОСОБА_7 та потерпілий

ОСОБА_10 з 2018 по 2020 рік спільно проживали в будинку потерпілого ОСОБА_10 , вели спільний побут. Деякий час проживали як чоловік та дружина без офіційного оформлення відносин. ОСОБА_7 проживала в будинку разом із двома своїми неповнолітніми дітьми.

Обвинувачена пояснила в судовому засіданні, що вони з потерпілим фактично вели спільне господарство, проте кожен сам розпоряджався власними грошовими коштами.

При цьому потерпілий ОСОБА_10 часто доручав ОСОБА_7 протягом всього часу спільного проживання знімати грошові кошти з його банківських карток, як з дебетової картки, на яку він отримував пенсію так і з кредитної картки. Для цього він повідомляв їй пін код карток та доручав знімати гроші з них за потребою.

Таке продовжувалось понад півтора року.

Наприкінці 2019 та на початку 2020 років вони все ще проживали спільно, проте жили лише як співмешканці. В цей час ОСОБА_10 , який зловживав алкогольними напоями протягом тривалого часу, на думку обвинуваченої переніс інсульт, але до лікарів не звертався. В цей період часу він неодноразово доручав ОСОБА_7 знімати кошти з його кредитної картки, для чого повідомляв пін код.

ОСОБА_11 підтвердила, що дійсно вона знімала гроші з кредитної картки потерпілого в тих сумах в ті дні та час, про які зазначено в обвинувальному акті, проте робила це зі згоди та за дорученням потерпілого, який сам давав їй для цього кредитну картку, і всі зняті гроші приносила йому особисто. Наприкінці січня 2020 року, ОСОБА_11 винайшла інше житло та з`їхала від ОСОБА_10 .

Вважає, що ОСОБА_10 був невдоволений тим, що вона переїхала від нього до іншого житла, а тому звернувся до поліції із заявою про те, що начебто вона заволоділа його коштами без його згоди.

Вже після надходження обвинувального акту до суду, який надійшов 05.08.2020 року, а саме ІНФОРМАЦІЯ_2 потерпілий ОСОБА_10 помер, а тому допитаний судом не був.

16.11.2020 року до суду із заявою про визнання потерпілим звернувся син померлого ОСОБА_8 . 23.12.2020 р. ОСОБА_8 було визнано потерпілим у даній кримінальній справі.

13.04.2021 року потерпілий подав до суду цивільний позов, в якому просив стягнути з обвинуваченої на його користь матеріальну шкоду в сумі 7600 грн. та моральну шкоду в сумі 5000 грн.

Потерпілий ОСОБА_8 був допитаний судом в режимі відео конференції з Дзержинським районним судом м. Харкова.

Під час допиту потерпілий пояснив, що він протягом 2018 2020 років рідко спілкувався з батьком, про те по телефону дізнався від нього, що батько проживає із співмешканкою на ім`я ОСОБА_12 , яку він називав своєю жінкою. Також за тиждень до смерті батько повідомив йому, що вже колишня співмешканка забрала у нього паспорт та банківську картку. Через деякий час після смерті батька він приїздив до м. Первомайська та дізнався про існування даного кримінального провадження. Потерпілий повідомив, що будь яких коштів на погашення заборгованості по кредитній картці батька він не сплачував. Чи сплатив їх батько або будь яка інша особа йому не відомо.

В даному випадку суд має сумнів в наявності вини обвинуваченої у вигляді умислу на таємне заволодіння грошовими коштами потерпілого та наявності об`єктивної сторони у вигляді заволодіння та розпорядження цими коштами.

Так, з матеріалів справи вбачається, що 27.12.2019 року близько 07:52 год та 12:34 год за адресою: АДРЕСА_3 , ОСОБА_7 з банкомата №6099 отримала грошові кошти в сумі 2000 грн. ( по 1000 за кожен раз) з кредитної картки «ПриватБанку» за номером НОМЕР_1 , яка належала потерпілому ОСОБА_10 .

Потім 27.12.2019 р. близько 12:34 год за адресою: Миколаївська обл., м.Первомайськ, вул.Корабельна, 30, з банкомата №7548 ОСОБА_7 зняла ще 1000 грн. з тої ж кредитної картки.

03.01.2020 р. близько 11:28 год за адресою: Миколаївська обл., м.Первомайськ, вул.Корабельна, 30, з банкомата № 6099 ОСОБА_7 зняла ще 1000 грн. з тої ж кредитної картки.

09.01.2020 року близько 10:22 год за адресою: Миколаївська обл., м.Первомайськ, вул.Грушевського,26, з банкомата №0532 зняла 2000 грн з тої ж кредитної картки.

15.01.2020 р. близько 15:41 год за адресою: Миколаївська обл., м.Первомайськ, вул. Корабельна, 30, з банкомата №6099 ОСОБА_7 зняла ще 1000 грн. з тої ж кредитної картки.

22.01.2020 р. близько 09:29 год за адресою: Миколаївська обл., м.Первомайськ, вул. Грушевського,26, з банкомата №0532 ОСОБА_7 зняла ще 1000 грн. з тої ж кредитної картки. В той же день поповнила картку на суму 300 грн.

30.01.2020 р. близько 15:53 год за адресою: Миколаївська обл., м.Первомайськ, вул. Корабельна, 30, ОСОБА_7 за допомогою терміналу самообслуговування №205243 поповнила рахунок на вказаній вище картці на суму 7000 гривень та в цей же день о 15:58 год за допомогою банкомата №6099 зняла 7000 гривень з вказаної кредитної картки.

30.01.2020 р. близько 15:59 год за адресою: Миколаївська обл., м.Первомайськ, вул. Корабельна,30, з банкомата №6099 обвинувачена зняла ще 600 грн. з кредитної картки «ПриватБанку» за номером НОМЕР_1 .

Таким чином ОСОБА_7 користувалась належною ОСОБА_10 кредитною карткою здійснюючи як зняття з неї коштів так і поповнення карткового рахунку, проте доказів того, що обвинувачена таємно, без відома потерпілого, заволоділа його кредитною карткою і користувалась кредитними коштами на свій розсуд а не за дорученням потерпілого, стороною обвинувачення суду надано не було.

Під час досудового розслідування взагалі не було встановлено, чи існує або існувала у потерпілого кредитна заборгованість перед ПАТ «Приват Банк» у зв`язку із вказаними у обвинувальному акті транзакціями, чи погашав він (потерпілий) цю заборгованість, якщо вона існує, чи можливо вона була погашена іншими особами.

Жодних доказів на підтвердження пред`явленого ОСОБА_7 обвинувачення, в частині умислу на таємне заволодіння грошовими коштами потерпілого, фактом заволодіння та розпорядження на власний розсуд цими коштами, а так само і в частині незаконного заволодіння будь-яким способом важливим особистим документом, кредитною карткою, прокурор суду не надав, а допитати самого потерпілого щодо вказаних обставин, який помер, неможливо.

Отже, з огляду на викладене суд вважає своїм обов`язком тлумачити сумніви щодо доведеності вини обвинуваченої на її користь.

Згідно п.3 ч.1 ст.373 КПК України виправдувальний вирок ухвалюється у разі, якщо не доведено, що в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення.

Таким чином, суд дійшов висновку про необхідність виправдання ОСОБА_7 у вчинені кримінальних проступків, передбачених ч.1 ст.185, ч. 3 ст. 357 КК України у зв`язку із тим, що не доведено, що в діянні обвинуваченої є склад кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 3 ст. 129 КПК України цивільний позов потерпілого слід залишити без розгляду.

Керуючись ст.ст. 368, 369, 373, 374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_7 визнати невинуватою у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ч.1 ст.185, ч. 3 ст. 357 КК України та виправдати на підставі п. 3 ч. 1 ст. 373 КПК України, у зв`язку із тим, що не доведено, що в діянні обвинуваченої є склад кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 3 ст. 129 КПК України цивільний позов потерпілого ОСОБА_8 залишити без розгляду.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на його оскарження, а у разі оскарження, після перегляду справи судом апеляційної інстанції, якщо вирок не буде скасовано.

Вирок може бути оскаржений до Миколаївського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копія вироку може бути отримана всіма учасниками судового провадження в Первомайському міськрайонному суді Миколаївської області. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя: