Житомирський апеляційний суд
Справа №295/2034/20 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія в порядку КПК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

15 листопада 2021 року Житомирський апеляційний суд
в складі: головуючого ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю: секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду в м. Житомирі клопотання прокурора ОСОБА_6 про продовження строку тримання під вартою по кримінальному провадженню №0005350 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , на вирок Богунського районного суду м.Житомира від 15 червня 2021 року, щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт Черняхів Житомирської області, громадянина України, освіта середня спеціальна, одруженого, має на утриманні одну малолітню дитину, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:
-29.01.2008 року Черняхівським районним судом Житомирської області за ч.2 ст.186, ч.2 ст.15 ч.2 ст.186, ч.2 ст.187, 69, 70, 75, 76 КК України на 5 років позбавлення волі з іспитовим строком 2 роки;
-04.02.2010 року Черняхівським районним судом Житомирської області за ч.2 ст.296, 71 КК України на 5 років 6 місяців позбавлення волі. Ухвалою Богунського районного суду м.Житомира від 02.02.2015 року звільнений умовно-достроково від відбування покарання на 7 місяців 9 днів,-

обвинуваченого за ч.2 ст. 187 КК України, -

в с т а н о в и в:

В провадженні Житомирського апеляційного суду перебуває кримінальне провадження №0005350 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , на вирок Богунського районного суду м.Житомира від 15 червня 2021 року, яким ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 187 КК України і призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 8 (вісім) років з конфіскацією частини належного йому майна.
Ухвалою Житомирського апеляційного суду від 20 вересня 2021 року продовжено обвинуваченому ОСОБА_8 строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою до 18 листопада 2021 року без визначення розміру застави.
В судовому засіданні прокурор ОСОБА_6 заявила клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою на 60 днів, без визначення розміру застави. В обґрунтування клопотання прокурор послалася на те, що розгляд даного кримінального провадження в апеляційній інстанції не може бути завершений до спливу строків тримання під вартою, проте, залишаються ризики того, що перебуваючи на волі ОСОБА_8 матиме можливість переховуватися від суду з метою уникнення покарання за інкримінований йому злочин, вчинити інший злочин.
Заслухавши клопотання прокурора, думку обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_7 , які заперечували проти задоволення клопотання прокурора та вважали можливим застосувати до обвинуваченого домашній арешт, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_8 , колегія суддів вважає, що клопотання прокурора підлягає задоволенню з наступних підстав.

Статтею 199 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про продовження тримання під вартою судом має бути перевірено, чи наявні обставини, які свідчать про те, що заявлений при обранні такого запобіжного заходу ризик не зменшився або з`явились нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.
Відповідно до ч. 2, 3 ст.331 КПК України вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 187 КК України, яке є тяжким злочином та за вчинення якого, передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 10 років з конфіскацією майна, офіційно не працює, раніше неодноразово судимий.

Вироком Богунського районного суду м.Житомира від 15 червня 2021 року, який оскаржується в апеляційній інстанції, ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 187 КК України і призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 8 (вісім) років з конфіскацією частини належного йому майна.

На думку колегії суддів, наявність у обвинуваченого ОСОБА_8 постійного місця проживання та на утриманні двох малолітніх дітей, не свідчить про наявність стримуючих факторів, які б могли мінімізувати існуючи ризики.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку про те, що обвинувачений ОСОБА_8 у разі зміни щодо нього запобіжного заходу на більш м`який може переховуватися від суду чи вчиняти нові кримінальні правопорушення, враховуючи тяжкість покарання, яке йому загрожує та відсутність офіційного джерела доходів.

Вказані обставини свідчать про наявність ризиків, передбачених п.1 та п.5 ч.1 ст. 177 КПК України, які на даний час не зменшилися.

Колегія суддів звертає увагу, що відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.

Також, слід зазначити, що у розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшують ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. Так, у справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року Європейським судом з прав людини зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

Крім того, для розгляду апеляційної скарги захисника ОСОБА_7 на вирок Богунського районного суду м.Житомира від 15 червня 2021 року, апеляційному суду потрібен певний час та завершити апеляційний розгляд даного кримінального провадження до спливу строку дії попередньої ухвали про продовження обвинуваченому ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою не представляється можливим.

За таких обставин, апеляційний суд вважає доцільним продовжити обвинуваченому ОСОБА_8 строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою до 11 січня 2022 року без визначення розміру застави відповідно до ч.4 ст.183 КПК України.

Керуючись ст.ст. 197, 199, 405 КПК України, апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в :

Клопотання прокурора Житомирської обласної прокуратури ОСОБА_6 задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_8 строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою до 11 січня 2022 року без визначення розміру застави.

Строк дії ухвали до 11 січня 2022 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: