Справа № 629/622/17
Номер провадження 1-в/629/47/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 вересня 2021 року Лозівський міськрайонний суд Харківської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

представника органу з питань пробації ОСОБА_4 ,

засудженого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Лозова Харківської області подання начальника Лозівського міськрайонного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області про звільнення від відбування покарання по закінченню іспитового строку засудженого:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Лозова Харківської області, громадянина України, з повною середньою освітою, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у с т а н о в и в:
Вироком Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 23.02.2018, з урахуванням ухвали Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 28.09.2020, ОСОБА_5 підданий покаранню за ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 296, ч. 1 ст. 70 КК України у вигляді позбавлення волі строком на чотири роки. На підставі ст. 75 КК України засуджений від відбування покарання звільнений з іспитовим строком на три роки з покладенням обов`язків: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Орган виконання покарання, який здійснює контроль за поведінкою засудженого звернувся до суду з поданням про звільнення засудженого від покарання, посилаючись на те, що в період іспитового строку відносно ОСОБА_5 до ЄРДР було зареєстровано декілька кримінальних правопорушень, а саме: кримінальне правопорушення зареєстровано в ЄРДР № 0001454 від 02.08.2018 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 317, ч. 1 ст. 309 КК України та кримінальне провадження зареєстроване в ЄРДР № 0002018 від 13.11.2018 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 190, ч. 2 ст. 186 КК України. Згідно повідомлення Лозівського міськрайонного суду Харківської області 29.01.2018 року в провадження судді ОСОБА_6 надійшло кримінальне провадження №0002018 від 13.11.2018 року за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 187, ч. 2 ст. 190, ч. 1 ст. 317, ч. 1 ст. 309 КК України. На даний час справа знаходиться на стадій судового розгляду. 21.11.2018 року ОСОБА_5 обрано міра запобіжного заходу тримання під вартою. Іспитовий строк засудженого закінчився 23.02.2021 року.

В судовому засіданні представник органу виконання покарання, засуджений подання підтримали, прокурор вказував на наявність підстав для звільнення від покарання по закінченню іспитового строку.

При вирішенні подання суд виходить з наступного.

У відповідності до п. 9 ч. 1 ст. 537 КПК України, під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про звільнення від призначеного покарання з випробовуванням після закінчення іспитового строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 539 КПК України, питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Судом встановлено, що вироком Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 23.02.2018, з урахуванням ухвали Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 28.09.2020, ОСОБА_5 підданий покаранню за ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 296, ч. 1 ст. 70 КК України у вигляді позбавлення волі строком на чотири роки. На підставі ст. 75 КК України засуджений від відбування покарання звільнений з іспитовим строком на три роки з покладенням обов`язків: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

На протязі іспитового строку ОСОБА_5 до адміністративної відповідальності не притягувався.

Під час іспитового строку відносно ОСОБА_5 до ЄРДР було зареєстровано декілька кримінальних правопорушень, а саме: кримінальне правопорушення зареєстровано в ЄРДР № 0001454 від 02.08.2018 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 317, ч. 1 ст. 309 КК України та кримінальне провадження зареєстроване в ЄРДР № 0002018 від 13.11.2018 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 190, ч. 2 ст. 186 КК України, які об`єднані в одне провадження за № 0002018. Вказане кримінальне провадження перебуває на розгляді у Лозівському міськрайонному суді Харківської області.

У відповідності до ч. 3 ст. 75 КК України іспитовий строк визначається судом.

Згідно ст. 165 КВК України іспитовий строк обчислюється з моменту проголошення вироку суду.

Вирок суду стосовно ОСОБА_5 було проголошено 23.02.2018, і йому встановлено іспитовий строк три роки.

Таким чином, іспитовий строк закінчився 23.02.2021.

Згідно ч. 1 ст. 78 КК України, після закінчення іспитового строку засуджений, який виконав покладені на нього обов`язки та не вчинив нового злочину, звільняється судом від призначеного йому покарання.

Лозівським міськрайонним судом Харківської області розглядається обвинувальний акт відносно ОСОБА_5 , обвинувальний акт у відношенні останнього у справі відсутній.

Принцип презумпції невинуватості закріплений ч. 1 ст. 62 Конституції України, ч. 1ст. 17 КПК України, згідно яких особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

ЄСПЛ зазначив, що п. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод вимагає, щоб при здійсненні своїх повноважень судді відійшли від упередженої думки, що обвинувачений вчинив злочинне діяння, оскільки, обов`язок доведення цього лежить на обвинуваченні та будь-який сумнів трактується на користь обвинуваченого.

Згідно позиції Конституційного Суду України, сам факт порушення кримінальної справи щодо конкретної особи, затримання, взяття під варту, пред`явлення їй обвинувачення не можна визнати як кримінальну відповідальність, оскільки особа не несе кримінальної відповідальності, доки її не буде визнано судом винною у вчиненні злочину і вирок суду не набере законної сили /Рішення від 27 жовтня 1999 року у справі № 1-15/99/.

Крім того, ЄСПЛ у своєму рішенні від 22 квітня 2010 року у справі «Фатуллаєв проти Азербайджану» зазначив, що презумпція невинуватості, втілена в п. 2 ст. 6 Конвенції, є одним із елементів справедливого кримінального судочинства, що забороняє передчасне висловлювання як самим судом, так і представниками інших органів влади думки, що особа, яка «обвинувачується у кримінальному злочині», є невинною до того, як це доведено в законному порядку.

Оскільки відносно ОСОБА_5 на даний час відсутній обвинувальний вирок, що набрав законної сили, а також враховуючи, що термін іспитового строку за вироком Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 23.02.2018 закінчився, суд доходить висновку про задоволення подання.

Щодо наявності у суді нерозглянутого обвинуваченого акту, то звільнення засудженого від відбування покарання за вироком суду від 23.02.2018 у зв`язку з закінченням іспитового строку, не впливає на існування моменту вчинення нового злочину у разі доведення його вини в законному порядку.

Якщо вину особи буде доведено у вчиненні кримінального правопорушення у певні дату та час, то саме це буде свідчити про вчинення особою кримінального правопорушення до спливу іспитового строку за попереднім вироком, тобто до постановлення ухвали про звільнення від відбування покарання за попереднім вироком у зв`язку з закінченням іспитового строку, а отже і про існування у особи на момент вчинення нового злочину судимості за попереднім вироком. Наявність ухвали про звільнення особи від відбування покарання за попереднім вироком в зв`язку з закінченням іспитового строку буде лише перешкодою до застосування судом при ухваленні нового вироку ст. 71 КК України.

Таким чином, у цілях кваліфікації злочину наявність чи відсутність кваліфікуючої ознаки повторності необхідно встановлювати, виходячи з тих обставин, які існували на час вчинення злочину, а не на час постановлення вироку чи судового рішення (постанова ВС колегії суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду від 15.05.2019 року, справа № 484/3214/17).

Керуючись ст.ст. 369-372, 392, 393, 395, 537, 539 КПК України, суд

у х в а л и в:
Подання Лозівського міськрайонного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області задовольнити.

Звільнити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування покарання, призначеного вироком Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 23.02.2018 року, в зв`язку з закінченням іспитового строку.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення.

Суддя: ОСОБА_1