Справа № 708/1092/21
Номер провадження № 1-о/708/1/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2021 року

Суддя Чигиринського районного суду Черкаської області ОСОБА_1 вирішуючи питання про відкриття кримінального провадження за заявою засудженого ОСОБА_2 про перегляд за виключними обставинами вироку Апеляційного суду Черкаської області від 23.10.2009 року, -

ВСТАНОВИВ:

26 жовтня 2021 року ОСОБА_2 , будучи засудженим згідно вироку Апеляційного суду Черкаської області від 23.10.2009 року за п. 13 ч. 2 ст. 115 КК України до довічного позбавлення волі, направив до Черкаського апеляційного суду заяву про перегляд даного вироку за виключними обставинами, у якій просить суд скасувати вирок Апеляційного суду Черкаської області від 23.10.2009 року в частині призначеного йому покарання у виді довічного позбавлення волі та ухвалити новий вирок, яким обмежетись строком /з урахуванням перерахунку по закону савченао на сьогоднішній день строк його преребування у місцях позбавлення воліперевищує 15 років/ та звільнити із зали суду. При цьому, винятковими обставинами зазначив визнання рішенням Конституційного Суду України за № 6-р(ІІ)/2021 від 16.09.2021 неконституційними ч.1 ст. 81, ч.1 ст. 82 КК України.
Ухвалою Черкаського апеляційного суду від 09.11.2021 року вищезазначена заява засудженого направлена до Чигиринського районного суду Черкаської області для розгляду.
Суд, виконуючи вимоги ч.2 ст.464 КПК України, вирішуючи питання про можливість відкриття провадження, встановив.
Кримінальне провадження за виключними обставинами здійснюється з підстав, визначених пунктами 1, 3 частини третьої статті 459 КПК України, судом, який ухвалив рішення, що переглядається.
Відповідно до п.1 ч.3 ст. 459 КПК України встановлена Конституційним Судом України неконституційність, конституційність закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого судом при вирішенні справи визнаються виключними обставинами.
Заява ОСОБА_2 вмотивана тим, що рішенням Конституційного Суду України за № 6-р(ІІ)/2021 від 16.09.2021 року визнано є неконституційними ч.1 ст. 81, ч.1 ст. 82 КК України.
Так, Рішенням Другого сенату Конституційного Суду України від 16 вересня 2021 року № 6-р(II)/2021, на яке ОСОБА_2 посилається як на підставу своїх вимог, не констатовано невідповідності Основному Закону тих кримінально-правових норм, що встановлюють довічне позбавлення волі як вид покарання.
Згаданим рішенням визнано неконституційними положення частини 1 статті 81 і частини 1 статті 82 КК у зв`язку з неможливістю умовно-дострокового звільнення від відбування цього заходу примусу і заміни невідбутої його частини більш м`яким. Наведених норм кримінального права суди в оскаржуваних рішеннях не застосовували, адже відповідні питання вирішуються на стадії виконання вироку, а не його постановлення і перегляду.
Конституційний Суд України у пункті 4.1 рішення зобов`язав Верховну Раду України усунути невідповідність окремих положень КК Основному Закону шляхом запровадження правового механізму, здатного забезпечити засудженим до довічного позбавлення волі реалістичну перспективу звільнення.
Зважаючи на викладене, приписи органу конституційної юрисдикції підлягають виконанню насамперед шляхом унесення Верховною Радою України змін до законодавчих норм, що регулюють умовно-дострокове звільнення від відбування покарання та заміну його невідбутої частини більш м`яким, з метою поширення цих кримінально-правових інститутів на осіб, засуджених до довічного позбавлення волі.
Окрім того, відповідно до статей 537, 539 КПК питання про умовно-дострокове звільнення осіб від відбування призначеного покарання та заміну його невідбутої частини більш м`яким вирішуються під час виконання вироку місцевим судом, у межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання.
Відповідно до пункту 9 частини 1 статті 129 Конституції України однією з основних конституційних засад судочинства є обов`язковість судових рішень, що включає недопустимість їх перегляду за межами встановлених законом процедур. Цей конституційний принцип є відображенням засади юридичної визначеності (res judicata), яка за практикою ЄСПЛ є одним із фундаментальних аспектів верховенства права (рішення у справах «Брумареску проти Румунії» від 28 листопада 1999 року, заява № 28342/95, пункти 61-62; «Пономарьов проти України» від 03 квітня 2008 року, заява № 3236/03, пункт 40; «Устименко проти України» від 29 жовтня 2015 року, заява № 32053/13, пункт 46). Зміст цієї засади полягає в тому, що жодна зі сторін не має права вимагати перегляду остаточного й обов`язкового рішення суду лише тому, що вона має на меті домогтися нового слухання справи та нового її вирішення.
За таких обставин підстави для відкриття провадження за заявою ОСОБА_2 за виключними обставинами відсутні.
Аналогічна правова позиція викладена в ухвалах Великої палати Верховного Суду від 05.10.2021 у справі № 1-1/2004, від 25.10.2021 у справі № 13-216зво21.
Керуючись ст.459, 460, 462, 464 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 відмовити у відкритті кримінального провадження за заявою про перегляд за виключними обставинами вироку Апеляційного суду Черкаської області від 23.10.2009 року.

Копію даної ухвали разом із заявою про перегляд судового рішення за виключними обставинами невідкладно надіслати особі, яка її подала.

Ухвала може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду протягом семи днів з дня її винесення, засудженим - з дня отримання копії.

Суддя ОСОБА_1