ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/893/22 Справа № 175/4590/20 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2022 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 01 лютого 2022 року про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0000660 стосовно
ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий,
обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 135, ч. 2 ст. 286 КК України,
за участю:
прокурора ОСОБА_8
обвинуваченого ОСОБА_7
захисника ОСОБА_6

ВСТАНОВИВ :
Обставини, встановлені рішенням суду першої інстанції та короткий зміст оскарженого рішення.
Ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 01 лютого 2022 року клопотання прокурора задоволено та продовжено обвинуваченому ОСОБА_7 строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 01 квітня 2022 року.
В обґрунтування прийнятого рішення суд першої інстанції, зазначив, що ОСОБА_9 обвинувачується у вчиненні декількох кримінальних правопорушень, в тому числі й тяжкого та за яке законом України про кримінальну відповідальність передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк до 8 років.
Крім того, судом враховано також й наявність доведених ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які не зменшились, що не дає достатніх правових підстав суду для зміни запобіжного заходу з тримання під вартою на інший, більш м`який.
Короткий зміст вимог апеляційної скарги і узагальненні доводи особи, яка її подала.
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 просить ухвалу суду першої інстанції скасувати у зв`язку з істотними порушеннями вимог КПК України, невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи та обрати обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту цілодобово.
В обґрунтування своїх апеляційних вимог зазначає, що пред`явлене ОСОБА_7 обвинувачення не обґрунтоване та не доводиться жодним доказом, прокурором подаються аналогічні клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без наведення обґрунтованих підстав, які підтверджуються доказами, що ризики, які були враховані при обранні запобіжного заходу протягом тривалого часу утримання ОСОБА_7 під вартою не зменшились або з`явились нові ризики, які унеможливлюють застосування альтернативного запобіжного заходу, що залишилось поза увагою суду першої інстанції. Відтак, вважає, що в межах даного кримінального провадження прокурором не доведено, а судом належним чином не встановлено та не обґрунтовано, існування будь-якого з ризику, передбаченого ст. 177 КПК України.
Крім того, вказує, що в супереч прецедентної практики ЄСПЛ, продовження тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 відбувається з одних й тих же підстав, а також з посиланням на попередні судові рішення, якими продовжено строк дії такого, виключного, запобіжного заходу, що, на його думку, вказує, що єдиною підставою для тримання ОСОБА_7 під вартою є тяжкість можливого покарання, що також не узгоджується з рішеннями ЄСПЛ та свідчить про порушення розумного строку тримання його під вартою.
Зазначає, що висновки суду першої інстанції про наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, спростовується відомостями про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, має стійкі соціальні зв`язки, а саме дружину та двох дітей, 2006 та 2015 років народження, має постійне місце проживання та реєстрації, був офіційно працевлаштований, що у своїй сукупності вказує на можливість застосування альтернативного запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою.
Позиції учасників судового провадження.
Обвинувачений та його захисник підтримали апеляційну скаргу захисника та з підстав, викладених у скарзі, просили її задовольнити, ухвалу суду скасувати та обрати обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.
Прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника, вважав ухвалу суду першої інстанції законною та обґрунтованою у зв`язку з чим просив залишити її без змін.
Мотиви апеляційного суду.
Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Згідно зі ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.
Дослідивши матеріали провадження, перевіривши ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд доходить висновку, що суд першої інстанції належним чином дотримався вказаних вимог кримінального процесуального закону, а доводи захисника ОСОБА_6 про відсутність підстав для продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 , апеляційний суд вважає безпідставними з огляду на наступне.
Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.
Частина 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 р. проголошує, що кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім випадків, зокрема, законного арешту для забезпечення виконання будь-якого обов`язку встановленого законом (п. b), або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення (п. с) і відповідно до процедури, встановленої законом.
Так, відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
За положеннями ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований до раніше не судимої особи, окрім підозрюваної або обвинувачуваної у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
Як слідує з матеріалів справи, в провадженні Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області знаходиться кримінальне провадження №0000660 за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених за ч. 1 ст. 135, ч. 2 ст. 286 КК України, розгляд якого наразі триває.
Прокурором в судовому засіданні суду першої інстанції заявлено клопотання про продовження стосовно обвинуваченого ОСОБА_7 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з підстав наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.
Для прийняття законного та обґрунтованого рішення в порядку ст. ст. 199, 331 КПК України, суд повинен був з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави та умови, за яких продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є можливим.
Перевіривши матеріали провадження на предмет наявності ризиків, апеляційний суд дійшов висновку, що суд першої інстанції правильно встановив наявність ризиків того, що обвинувачений ОСОБА_7 може переховуватись від суду, з метою уникнути покарання за інкриміновані йому злочини, здійснювати незаконний вплив на свідків та потерпілих у даному кримінальному провадженні.
Так, ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України підтверджується тим, що обвинуваченому ОСОБА_7 інкримінується вчинення декількох кримінальних правопорушень, в тому числі й тяжкого та за які законом України про кримінальну відповідальність передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 8 років з позбавленням права керування транспортними засобами. Крім того, апеляційний суд враховує ступінь суспільної небезпеки інкримінованого ОСОБА_7 кримінального правопорушення та наслідки від його вчинення у вигляді смерті людини, а також поведінку обвинуваченого, який безпосередньо після вчинення кримінального правопорушення зник з місця дорожньо-транспортної пригоди.
При цьому, апеляційний суд, як і суд першої інстанції, враховує тяжкість кримінальних правопорушень, в яких обвинувачується ОСОБА_7 , які є нетяжким та тяжким злочинами. Разом з цим, тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у випадку визнання його винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування (справа «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року).
При встановленні наявності ризику впливу на свідків у кримінальному провадженні слід враховувати встановлену Кримінальним процесуальним кодексом України процедуру отримання показань у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК України).
Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК України).
За таких обставин ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й продовжує існувати на усій стадії досудового розслідування та судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від таких осіб та дослідження їх судом.
З огляду на те, що судовий розгляд даного кримінального провадження ще не завершено, апеляційний суд вважає, що обвинувачений ОСОБА_7 потенційно може здійснювати незаконний вплив на свідків та потерпілих, а тому вказаний ризик наразі продовжує існувати.
В той же час, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги захисника щодо відсутності ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки обвинувачений ОСОБА_7 раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, має певні соціальні зв`язки, а саме дружину та двох неповнолітніх дітей. Крім того, апеляційний суд враховує, що інкриміноване обвинуваченому кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 286 КК України хоча і є тяжким злочином, однак вчинений з необережності, що у своїй сукупності не може свідчити про схильність ОСОБА_7 до протиправної поведінки та вчинення нових злочинів.
Апеляційний суд не входить в обговорення доводів апеляційної скарги захисника щодо недоведеності пред`явленого обвинуваченому ОСОБА_7 обвинувачення, оскільки це питання відноситься до виключної компетенції суду першої інстанції, який встановлює наявність чи відсутність складу кримінального правопорушення в діях обвинуваченого в нарадчій кімнаті під час ухвалення вироку.
Доводи апеляційної скарги захисника про неврахування відомостей про особу обвинуваченого, його сімейний стан, а також про відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України такого ступеню, яким неможливо запобігти, окрім як тримання під вартою, є необґрунтованими, оскільки зазначені обставини хоча і враховуються апеляційним судом, проте ризики встановлені в ухвалі суду, підтверджується наданими судом першої інстанції матеріалами і для їх запобігання та для забезпечення належної процесуальної поведінки, даних про особу обвинуваченого є недостатньо.
Отже, приймаючи рішення про продовження стосовно обвинуваченого ОСОБА_7 строку тримання під вартою, суд першої інстанції повно та об`єктивно дослідив усі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження такого, виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, врахував ступінь тяжкості інкримінованих обвинуваченому кримінальних правопорушень, наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, дані про особу обвинуваченого, при цьому дослідив належним чином матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.
Перевіряючи інші доводи апеляційної скарги захисника суд апеляційної інстанції вважає їх неприйнятними, оскільки їх зміст зводиться до цитування певних пунктів з рішень Європейського суду з прав людини, проте без їх належного аналізу та співставлення з обставинами даного кримінального провадження, у зв`язку з чим такі доводи не можуть бути визнані обґрунтованими підставами для скасування ухвали суду першої інстанції.
За змістом ст. 28 КПК України під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Розумними вважаються строки, що є об`єктивно необхідними для виконання процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень. Розумні строки не можуть перевищувати передбачені цим Кодексом строки виконання окремих процесуальних дій або прийняття окремих процесуальних рішень.
Критеріями для визначення розумності строків кримінального провадження є, зокрема складність кримінального провадження, яка визначається з урахуванням кількості обвинувачуваних та кримінальних правопорушень, щодо яких здійснюється провадження, обсягу та специфіки процесуальних дій, необхідних для здійснення досудового розслідування тощо, поведінка учасників кримінального провадження тощо.
Як слідує з реєстру матеріалів досудового розслідування ОСОБА_7 перебуває під вартою, з урахуванням досудового розслідування та судового розгляду з 07 вересня 2020 року, а в грудні 2020 року обвинувальний акт скерований до суду, тобто строк тримання останнього під вартою та строк судового розгляду не є надмірним, враховуючи характер, об`єм висунутого обвинувачення.
Будь-яких порушень КПК України при постановленні оскарженої ухвали судом апеляційної інстанції не встановлено, а тому за наслідками апеляційного розгляду колегія суддів вважає необхідним ухвалу суду залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника залишити без задоволення.
Керуючись ст. ст. 183, 194, 331, 405, 407, 419, 422-1 КПК України, апеляційний суд,
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 залишити без задоволення.
Ухвалу Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 01 лютого 2022 року про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 135, ч. 2 ст. 286 КК України залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

____________________ ____________________ ____________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4