Провадження № 1-кп/947/755/21
УХВАЛА

28.12.2021 року

Київський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2

прокурора: ОСОБА_3

захисника: ОСОБА_4

обвинуваченого: ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001692 від 12.05.2018 року, відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеси, громадянина України, поляка, з середньою освітою, одруженого, офіційно не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого;

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 4 ст. 358 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
Згідно обвинувального акту, у 2016 році, у ОСОБА_5 виник злочинний умисел, направлений на заволодіння шахрайським шляхом об`єктом нерухомого майна у вигляді нежитлового приміщення № 101 за адресою: АДРЕСА_3 , право власності на яке належить територіальній громаді м. Одеси в особі Одеської міської ради, з використанням завідомо підробленого документу та у подальшому реєстрації права власності на вищевказані нежитлові приміщення, з метою їх подальшого відчуження.

Так, ОСОБА_5 , діючи умисно, з корисливих мотивів, розуміючи протиправний характер своїх дій, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на заволодіння шахрайським шляхом об`єктом нерухомості у вигляді нежитлових приміщень № 101 за адресою: АДРЕСА_3 , використовуючи завідомо підроблений документ, усвідомлюючи, що державна реєстрація права власності та інших речових прав, крім державної реєстрації права власності на об`єкт незавершеного будівництва, проводиться на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого до 1 січня 2013 року органом місцевого самоврядування або місцевою державною адміністрацією, чи його дубліката, вжив заходів, направлених на отримання завідомо підроблених документів, які нібито посвідчують право власності на вищевказаний об`єкт нерухомості за ОСОБА_5 .

Отримавши, завідомо підроблений офіційний документ, Свідоцтво про право власності серії НОМЕР_1 , нібито видане Виконавчим комітетом Одеської міської ради від 22.09.2011, відповідно до якого об`єкт нерухомості у вигляді нежитлових приміщень № 101 за адресою: АДРЕСА_3 в цілому належить ОСОБА_5 на праві приватної власності, останній, діючи умисно, з корисливих мотивів, 26.05.2016 року звернувся з відповідною заявою про державну реєстрацію права власності до Одеської філії Державного підприємства «Державний інститут судових економіко-правових та технічних експертних досліджень», що розташований за адресою: 65039, м. Одеса, просп. Гагаріна, 12А, до якої серед інших документів долучив вищезазначене Свідоцтво про право власності серії НОМЕР_1 , нібито видане Виконавчим комітетом Одеської міської ради від 22.09.2011 року.

На підставі наданих ОСОБА_5 документів, серед яких було завідомо підроблене Свідоцтво про право власності серії НОМЕР_1 , державним реєстратором Одеської філії Державного підприємства «Державний інститут судових економіко-правових та технічних експертних досліджень» ОСОБА_6 прийнято рішення про державну реєстрацію права власності (з відкриттям розділу) на нежитлові приміщення № 101 за адресою: АДРЕСА_3 загальною площею 998,5 кв.м. за ОСОБА_5 .

Враховуючи викладене, 26.05.2016 року ОСОБА_5 , діючи умисно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, використовуючи завідомо підроблений документ, розуміючи, що у останнього відсутні будь-які офіційні, отримані в установленому чинним законодавством порядку документи, які б посвідчували право власності на вищезазначений об`єкт нерухомості, діючи через органи державної реєстрації здійснив державну реєстрацію права власності на нежитлові приміщення № 101 за адресою: АДРЕСА_3 загальною площею 998,5 кв.м., чим завдав майнової шкоди власнику об`єкту нерухомого майна - територіальній громаді м. Одеси в особі Одеської міської ради на загальну суму 553 870, 00 (п`ятсот п`ятдесят три тисячі вісімсот сімдесят) гривень.

Таким чином, дії ОСОБА_5 кваліфіковано за ч. 4 ст. 190 КК України заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене в особливо великих розмірах; ч. 4 ст. 358 КК України.

У зв`язку із тим, що за кримінальний проступок передбачений ч.4 ст.358 КК України сплили строки давності, в судовому засіданні, суд, роз`яснив обвинуваченому ОСОБА_5 положення законодавства щодо звільнення від кримінальної відмовідальності у зв`язку із закінченням строків давності у кримінальному провадженні, відповідно до ч. 1 ст. 285 КПК України, тобто про те, що особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених Законом України про кримінальну відповідальність.

Крім того, відповідно до ст. 44 КК України передбачено, що особа, яка вчинила злочин, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом.

Положеннями ст. 49 КК України визначено строки давності з огляду на тяжкість вчиненого злочину, після закінчення яких особа звільняється від кримінальної відповідальності; підстави такого звільнення від кримінальної відповідальності; обчислення перебігу строків давності, його відновлення, зупинення та переривання.

Строк давності - це передбачений ст. 49 КК України певний проміжок часу з дня вчинення злочину і до дня набрання вироком законної сили, закінчення якого є підставою звільнення особи, яка вчинила злочин, від кримінальної відповідальності.

Матеріально-правовими підставами звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є: закінчення встановлених ч. 1 ст. 49 та ст. 106 КК строків; відсутність обставин, що порушують їх перебіг (частини 2-4 ст. 49 КК).

Процесуально-правовими підставами звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є: притягнення особи як обвинуваченого; згода обвинуваченого на таке звільнення від кримінальної відповідальності (статті 284-288 Кримінального процесуального кодексу України).

Відповідно до ч. 2 ст. 12 КК України, це кримінальне правопорушення є кримінальним проступком, за вчинення якого передбачено покарання у виді штрафу до двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або арештом на строк до шести місяців, або обмеженням волі на строк до чотирьох років.

Згідно з п.2 ч.1 ст.49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минуло три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачене покарання у виді обмеження волі.

Відповідно до ч. 2,3 ст. 285 КПК України обвинуваченому ОСОБА_5 суд роз`яснив про можливість звільнення від кримінальної відповідальності з підстав, передбачених п. 2 ч.1 ст. 49 КК України, було роз`яснено суть обвинувачення, право заперечувати проти закриття кримінального провадження з цих підстав та можливість проведення судового провадження в повному обсязі в загальному порядку, а також наслідки закриття кримінального провадження з вказаних підстав.

Захисником ОСОБА_4 заявлено клопотання про звільнення обвинуваченого ОСОБА_7 у зв`язку із закінченням строків давності.

Обвинувачений надав згоду на звільнення від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження.

Прокурор просила звільнити ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності та закрити кримінальне провадження за ч.4 ст.358 КК України у зв`язку із закінченням строків строків давності.

Вислухавши думку учасників провадження, суд приходить до висновку, що наявні правові підстави для звільнення обвинуваченого ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності за ч.4 ст.358 КК України у зв`язку із закінченням строків давності та закриття кримінального провадження виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінального проступку, яке мало місце 2016 року, а строк давності для притягнення ОСОБА_7 до кримінальної відповідальності, передбачений п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України, минув.

Судом не встановлено обставин і не отримано об`єктивних доказів на підтвердження підстав для зупинення або переривання строків давності, передбачених ч.ч. 2,3 ст. 49 КК України.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності. Закриття кримінального провадження з цієї підстави не допускається, якщо обвинувачений проти цього заперечує (ч. 8 ст. 284 КПК України).

Також суд зазначає, що дотримання умов, передбачених частинами 1-3 ст. 49 КК України є безумовною і звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі закінчення строків давності є обов`язковим.

Тобто суд, встановивши наявність усіх передбачених законом обставин, зобов`язаний звільнити особу від кримінальної відповідальності за цією підставою, незалежно від того, на якій стадії перебуває кримінальне провадження (справа) - досудове розслідування, попередній розгляд справи суддею, підготовче судове засідання, судовий розгляд справи судом першої інстанції, на стадії провадження в суді апеляційної інстанції, але до набрання вироком суду законної сили.

Суд за наявності підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, передбачених ст. 49 КК України, та за згодою підозрюваного, обвинуваченого, підсудного ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого, підсудного від кримінальної відповідальності.

Також суд зазначає, що відмова суду у звільненні обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку з закінченням строків давності буде порушенням прав обвинуваченого, що є недопустимим. Крім цього, така відмова може призвести до порушення ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, щодо розгляду справи упродовж розумного строку, що є також неприйнятним.

Відтак, ОСОБА_7 підлягає звільненню від кримінальної відповідальності за ч.4 ст.358 КК України, а кримінальне провадження стосовно нього підлягає закриттю в данній частині.

При цьому, обвинуваченому роз`яснено суть обвинувачення, підставу звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, право заперечувати проти закриття кримінального провадження з цієї підстави, обвинувачений ОСОБА_7 надав свою згоду на звільнення його від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження.

Таким чином, клопотання про звільнення від кримінальної відмовідальності у зв`язку з закінченням строків давності у кримінальному провадженні відносно обвинуваченого ОСОБА_7 є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 284, 288, 369-372 КПК України, ст. 49 КК України, суд -,

ПОСТАНОВИВ:

Звільнити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального проступку, передбаченого ч.4 ст. 358 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності.

Закрити кримінальне провадження №0001692 від 12.05.2018 року за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.4 ст.358 КК України.

Продовжити кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 передбачене ч.4 ст.190 КК України.

Ухвала, якщо інше не передбачено КПК України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга може бути подана протягом семи днів з дня її проголошення. Якщо ухвалу проголошено без виклику особи, яка її оскаржує, строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення. Апеляційна скарга подається до Одеського апеляційного суду через Київський районний суд м.Одеси.

Суддя ОСОБА_1