1Справа № 335/358/22 1-кс/335/221/2022
УХВАЛА
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 січня 2022 року м. Запоріжжя

Слідчий суддя Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , потерпілої ОСОБА_3 , її представника адвоката ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу адвоката ОСОБА_4 , подану в інтересах ОСОБА_3 , на постанову старшого слідчого СВ ВП № 1 Запорізького районного управління поліції ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_6 від 30.12.2021 про закриття кримінального провадження №0003769 від 29.12.2017, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 140 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Адвокат ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя зі скаргою на постанову старшого слідчого СВ ВП № 1 Запорізького районного управління поліції ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_6 від 30.12.2021 про закриття кримінального провадження №0003769 від 29.12.2017, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 140 КК України.

В обґрунтування скарги зазначено, що відділом поліції № 1 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області проведено досудове розслідування у кримінальному провадженні №0003769 від 29.12.2017, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 140 КК України, за результатами якого винесено постанову про закриття кримінального провадження на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Як зазначає заявник, досудове слідство у кримінальному провадженні проведено не повно та не об`єктивно, а зміст постанови слідчого не відповідає встановленим обставинам. Слідчим ОСОБА_6 не встановлено у повному обсязі фактичних обставин кримінального правопорушення, не вжито заходів щодо всебічного, повного і неупередженого дослідження обставин кримінального провадження, не вжито заходів для отримання інших доказів, для підтвердження або спростування обставин кримінального правопорушення, а тому постанова слідчого про закриття кримінального провадження є необґрунтованою, протиправною, незаконною та такою, що не відповідає завданню кримінального провадження, передбаченого ст. 2 КПК України.

Посилаючись на вказані обставини, заявник у скарзі просить скасувати постанову старшого слідчого СВ ВП № 1 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області від 30.12.2021 про закриття кримінального провадження №0003769 від 29.12.2017, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 140 КК України, а кримінальне провадження направити начальнику ВП № 1 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області для організації подальшого досудового розслідування.

У судовому засіданні адвокат ОСОБА_4 скаргу підтримав та просив її задовольнити з підстав, які викладені у ній. Зазначив, що на його думку, слідчий ВП № 1 принаймні повинен був допитати потерпілу у даному кримінальному провадженні ОСОБА_3 .
Потерпіла ОСОБА_3 підтримала свого представника та просила скаргу задовольнити.
Прокурор ОСОБА_5 у судовому засіданні проти скарги заперечила, зазначивши, що постанова слідчого про закриття кримінального провадження є обґрунтованою. Слідчим у ході досудового розслідування здійснені всі слідчі дії для встановлення обставин кримінального провадження, і його рішення ґрунтується на зібраних у ході досудового розслідування доказах.
Заслухавши пояснення ОСОБА_3 , її представника адвоката ОСОБА_4 , прокурора, вивчивши доводи скарги, дослідивши матеріали кримінального провадження № 0003769 від 29.12.2017, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 140 КК України, слідчий суддя дійшла висновку, що у задоволенні скарги слід відмовити, виходячи з наступного.
Як встановлено слідчим суддею з матеріалів кримінального провадження, у провадженні ВП № 1 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області перебувало кримінальне провадження, відомості про яке внесені до ЄРДР за № 0003769 від 29.12.2017, за заявою ОСОБА_3 , за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 140 КК України. Постановою слідчого від 30.12.2021 кримінальне провадження закрито у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 140 КК України.

Згідно заяви ОСОБА_3 про вчинення кримінального правопорушення, її син ОСОБА_7 при житті мав психічне захворювання «Шизофренія» та проходив лікування у КУ «Обласна клінічна психіатрична лікарня» ЗОР. 15.05.2017 вона разом із сином перебували на прийомі у лікаря-психіатра дільничного диспансерно-поліклінічного відділення ОСОБА_8 , який некоректно виражався в адресу сина. Після відвідування лікаря син був дуже засмучений, що свідчило про суттєву зміну психічного стану та настрою, а наступного дня її син вчинив самогубство. На думку потерпілої, лікар ОСОБА_8 допустив неналежне виконання своїх професійних обов`язків внаслідок недбалого та несумлінного ставлення до них, що потягло тяжкі наслідки для її хворого сина, і між цим є причинно-наслідковий зв`язок, зокрема лікар-психіатр порушив правила, як нормативного, так і деонтологічного (професійного) характеру.
Кримінальна відповідальність за ч. 1 ст. 140 КК України настає за невиконання чи неналежне виконання медичним або фармацевтичним працівником своїх професійних обов`язків внаслідок недбалого чи несумлінного до них ставлення, якщо це спричинило тяжкі наслідки для хворого.

Закриваючи кримінальне провадження на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, слідчий виходив із того, що тяжкі наслідки для потерпілого ОСОБА_7 настали у результаті його хвороби, та не перебувають у причинно-наслідковому зв`язку з діями медичних та/або фармацевтичних працівників КУ «ОКПЛ» ЗОР м. Запоріжжя, що виключає склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 140 КК України.

У ході проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні слідчим здійснено ряд слідчих та процесуальних дій, спрямованих на виконання завдань, визначених ст. 2 КПК України.

У ході досудового розслідування неодноразово допитувалась потерпіла ОСОБА_3 з приводу хвороби її сина - ОСОБА_7 , звернення її із сином до КУ «ОКПЛ» ЗОР м. Запоріжжя для отримання медичної допомоги, його лікування та обставин вчинення самогубства ОСОБА_7 .

Органом досудового розслідування отримано медичну документацію відносно ОСОБА_7 із встановленими йому за життя діагнозами, яка отримана на підставі ухвали слідчого судді про надання тимчасового доступу до медичних документів, які перебувають у володінні КУ «Запорізька обласна психіатрична лікарня» ЗОР.
У порядку ст. 93 КПК України, слідчим отримано довідку комісійної перевірки фактів, викладених у зверненні ОСОБА_3 щодо неналежного (на думку заявниці) надання медичної допомоги сину ОСОБА_7 медичними працівниками КУ «Обласна клінічна психіатрична лікарня» ЗОР м. Запоріжжя, яка складена комісією, що створена наказом Департаменту охорони здоров`я Запорізької облдержадміністрації від 31.07.2017 № 693.

Згідно висновків вказаної перевірки, комісією встановлено, що направлення ОСОБА_7 на стаціонарне лікування дільничним лікарем-психіатром ОСОБА_8 написане нерозбірливо, формально, з шифром F20, без вказівки форми розладу, течії, синдрому, мети госпіталізації, без написання психічного статусу та вказівок на суїцидальні форми поведінки в анамнезі. Комісією встановлено факт неналежного виконання своїх функціональних обов`язків лікарем-психіатром дільничним диспансерно-поліклінічного відділення ОСОБА_8 у частині дотримання вимог ст. 11 Закону України «Про психіатричну допомогу», а саме визначення патологічного стану, який слугував госпіталізації. Вказані порушення не могли вплинути на терапевтичну тактику надання психіатричної допомоги ОСОБА_7 у стаціонарному відділенні КУ «Обласна клінічна психіатрична лікарня» ЗОР під час його первинного огляду.

Факти неповаги та грубості до сина заявниці - ОСОБА_7 з боку дільничного лікаря-психіатра диспансерно-поліклінічного відділення ОСОБА_8 , який зі слів матері змінив психічний стан пацієнта, комісія ні підтвердити, ні спростувати не може у зв`язку з відсутністю доказів.
Крім того, слідчим призначено комплексну судово-медичну експертизу, проведення якої доручено експертам КУ «Запорізьке обласне бюро судово-медичної експертизи» Запорізької обласної ради.
Згідно висновків експерта від 10.09.2020, визначені діагнози, на які страждав ОСОБА_7 , встановлено, що діагнози, зазначені у медичних картах ОСОБА_7 не містять протиріч та розбіжностей за групою встановлених діагнозів між собою. Встановити невідповідність у діагнозах після виписки 02.03.2017 без надання медичних даних і лише за наданими даними не є можливим. Питання чи можливо було запобігти настанню несприятливих наслідків для пацієнта при своєчасному наданні медичної допомоги у повному обсязі, у тому числі, направлення ОСОБА_7 на стаціонарне лікування 14.05.2017, не може бути вирішено методами судово-медичної експертизи. Будь-які відомості про звернення 14.05.2017 ОСОБА_7 відсутні, за наданими даними 15.05.2017 після звернення ОСОБА_7 було госпіталізовано. Виділити технічні недоліки у вигляді невідповідності, несвоєчасності, неповноти надання медичної допомоги за наданими даними не виявилось можливим.
Як передбачено п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається в разі, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.

Відповідно до ст. 94 КПК України, слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Аналізуючи зібрані органом досудового розслідування докази, слідчий суддя доходить до висновку, що рішення слідчого про закриття даного кримінального провадження, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, є законним та обґрунтованим, оскільки у ході досудового розслідування кримінального провадження об`єктивними даними, належними та допустимими доказами не підтверджено факти, викладені у заяві ОСОБА_3 та у її показаннях, які зводяться до того, що внаслідок непрофесійних дій лікаря ОСОБА_8 , який не надав її сину належної медичної допомоги, ОСОБА_7 вчинив суїцид.
Сам факт порушення лікарем ОСОБА_8 вимог ст. 11 Закону України «Про психіатричну допомогу», у частині визначення патологічного стану, який слугував госпіталізації, за що його було притягнуто до дисциплінарної відповідальності та оголошено догану, не свідчить про наявність у його діях складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 140 КК України, а наявність причинно-наслідкового зв`язку між діями лікаря-психіатра та наслідками, що настали, а саме смерті потерпілого ОСОБА_7 зібраними доказами не встановлено.

У судовому засіданні представник заявника зазначив, що слідчим ВП № 1 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області не було допитано потерпілу ОСОБА_3 , а відтак досудове розслідування проведено не повно, є неспроможними, оскільки із матеріалів кримінального провадження встановлено, що потерпіла неодноразово, 12.01.2018, 19.09.2018, 18.05.2019, допитувалася у рамках даного кримінального провадження слідчими Олександрівського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області, до зміни територіальної підслідності кримінального провадження.
За таких обставин, слідчий суддя доходить до висновку, що у задоволенні скарги адвоката ОСОБА_4 , яка подана в інтересах ОСОБА_3 , на постанову слідчого про закриття кримінального провадження №0003769 від 29.12.2017, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 140 КК України, слід відмовити.
Керуючись ст. ст. 303, 306, 307, 309 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні скарги адвоката ОСОБА_4 , подану в інтересах ОСОБА_3 , на постанову старшого слідчого СВ ВП № 1 Запорізького районного управління поліції ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_6 від 30.12.2021 про закриття кримінального провадження №0003769 від 29.12.2017, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 140 КК України відмовити.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1