Дата документу 01.09.2021 Справа № 321/176/15-к
ЗАПОРІЗЬКИЙ Апеляційний суд
Провадження №11-кп/807/620/21Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний №321/176/15-кСуддя-доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
Категорія: ч.3 ст.185 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 вересня 2021 року м.Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участі секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Великобілозерського районного суду Запорізької області від 24 грудня 2020 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.П`ятигорськ (Російська Федерація), зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винуватим і засуджено за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України,

ВСТАНОВИЛА
Вказаним вироком районного суду ОСОБА_8 визнано винуватим і засуджено за вчинення кримінального правопорушення за наступних обставин.

18 листопада 2014 року, перебуваючи в гостях у ОСОБА_9 , в квартирі де він проживає, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 , виявив в одній із кімнат ноутбук, модем та комп`ютерну мишку, які вирішив вкрасти, після чого з посудини в серванті викрав запасні ключі від вхідних дверей вказаної квартири. Далі, наступного дня 19 листопада 2014 року приблизно о 15 годині 50 хвилин ОСОБА_8 , реалізуючи свій злочинний умисел до кінця, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, шляхом відкриття замка вхідних дверей ключами, які раніше ним були викрадені, відкрив квартиру за адресою АДРЕСА_2 , та проник до її приміщення, яке належить ОСОБА_10 , звідки таємно умисно повторно викрав майно ОСОБА_10 , чим заподіяв їй майнову шкоду на загальну суму 5632 грн. 26 коп.

Дії ОСОБА_8 кваліфіковано за ч.3 ст.185 КК, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, поєднане з проникненням у житло. Йому призначено покарання у виді 3 років позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.71, п.п.б) п.1) ч.1 ст.72 КК шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Василівського районного суду Запорізької області від 28.08.2014 року остаточно призначено покарання у виді 3 років 1 місяця позбавлення волі.

Вирішено питання про початок строку відбування покарання, запобіжний захід, процесуальні витрати та речові докази.

В апеляційній скарзі обвинувачений просив вирок в частині обчислення строку відбування покарання змінити та зарахувати строк попереднього ув`язнення з 13.10.2020 року по дату набрання вироком законної сили включно на підставі ч.5 ст.72 КК в редакції Закону України №838-VIII від 26.11.2015 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. Свої вимоги мотивував тим, що кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст.185 КК, він вчинив 18.11.2014 року, а затриманий в порядку ст.208 КПК 13.10.2020 року. В період часу з 18.11.2014 року до 13.10.2020 року діяв закон «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» №838-VIII від 26.11.2015 року. Закон України від 18.05.2017 року №2046-VIII, який скасував вищевказаний закон, погіршує його становище і тому він не має зворотної дії у часі і не може бути застосований при обрахуванні судом строку попереднього ув`язнення.

Заслухавши доповідь судді, захисника, який повністю підтримав доводи та вимоги апеляційної скарги та просив її задовольнити; прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги; перевіривши матеріали кримінального провадження і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Подія кримінального правопорушення, доведеність винуватості ОСОБА_8 у його вчиненні, кримінально-правова оцінка його діянь, вид та розмір призначеного йому покарання в апеляційному порядку не оскаржені. У зв`язку з чим, з огляду на положення ч.1 ст.404 КПК вирок суду в цій частині не переглядався.

З цих же підстав судова колегія вважає встановленим скоєння кримінального правопорушення обвинуваченим ОСОБА_8 за обставин, зазначених в оскарженому вироку суду.

Що стосується доводів апеляційної скарги обвинуваченого про безпідставне незарахування йому в строк покарання строку попереднього ув`язнення на підставі ч.5 ст.72 КК (в редакції Закону №838-VIII від 26 листопада 2015 року), то вони є слушними виходячи з такого.

Статтею 58 Конституції України встановлено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Відповідно до ч.2 ст.4 КК України, злочинність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.

Положення ч.5 ст.72 КК щодо правил зарахування попереднього ув`язнення до строку позбавлення волі чи інших видів покарань, передбачених у ч.1 ст.72 КК, визначають «інші кримінально-правові наслідки діяння» у розумінні ч.2 ст.4 КК.

Відповідно до вимог ч.1 ст.5 КК закон про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Відтак, якщо особа вчинила злочин в період до 23 грудня 2015 року включно, то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч.5 ст.72 КК в редакції Закону №838-VIII від 26 листопада 2015 року, яким передбачено зарахування строку попереднього ув`язнення у строк відбування покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, що в розумінні ч.1 ст.5 КК є зворотною дією закону, який «іншим чином поліпшує становище особи».

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що злочин, за який ОСОБА_8 засуджено оскаржуваним вироком, було вчинено ним 18.11.2014 року, тобто до 23.12.2015 року, з подальшим обранням щодо нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Проте суд першої інстанції зазначені обставини не врахував та в порушення вимог кримінального закону не зарахував обвинуваченому в строк покарання строк його попереднього ув`язнення у даному кримінальному провадженні з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, що має бути виправлено за наслідками апеляційного розгляду.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.407, 418, 419 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 задовольнити.

Вирок Великобілозерського районного суду Запорізької області від 24 грудня 2020 року щодо ОСОБА_8 в цій справі змінити.

На підставі ч.5 ст.72 КК України (в редакції Закону України №838-VIII від 26.11.2015 року) зарахувати ОСОБА_8 в строк покарання за даним вироком строк його попереднього ув`язнення з 13.10.2020 року до 01.09.2021 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

В решті вирок суду залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з часу її проголошення, а особою, яка тримається під вартою, - в той самий строк з моменту вручення їй копії даної ухвали.

Головуючий суддяСуддяСуддя
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4