Справа №639/6006/21
Провадження №1-в/639/36/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 січня 2022 року м. Харків

Жовтневий районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

засудженого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Харкова клопотання про зняття судимості засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, не одруженого, з середньою освітою, не працюючого, раніше судимого: 04.01.2008 року Жовтневим районним судом м. Харкова за ч. 1 ст. 187, ч. 5 ст. 185 КК України до 7 років позбавлення волі з конфіскацією майна, 30.12.2013 року умовно достроково звільнено на невідбутий строк 3 місяці 10 днів,-

ВСТАНОВИВ:
До Жовтневого районного суду м. Харкова з клопотанням про зняття судимості звернувся засуджений ОСОБА_4 .

В поданому клопотанні засуджений просить зняти судимість за вироком Жовтневого районного суду м. Харкова від 04.01.2008 року.

В судовому засіданні засуджений ОСОБА_4 та захисник ОСОБА_5 підтримали подане клопотання та просили його задовольнити.

Прокурор ОСОБА_3 вважав необхідним відмовити у задоволенні клопотання, посилаючись на те, що засудженим не надано доказів, які б повною мірою підтверджували його виправлення та слугували б підставами для дострокового зняття з нього судимості.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши думки учасників процесу, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст. 538 КПК України, після відбуття покарання у виді позбавлення волі або обмеження волі суд, який ухвалив вирок, має право розглянути питання про зняття судимості з цієї особи за її клопотанням.
Згідно з положеннями п. 9 ст. 89 КК України, такими, що не мають судимості визнаються особи, засуджені до позбавлення волі або основного покарання у виді штрафу за особливо тяжкий злочин, якщо вони протягом восьми років з дня відбуття покарання (основного та додаткового) не вчинять нового кримінального правопорушення.
Відповідно до ч.ч. 3, 5 ст. 90 КК України, якщо особу було достроково звільнено від відбування покарання, то строк погашення судимості обчислюється з дня дострокового звільнення її від відбування покарання (основного та додаткового). Якщо особа, що відбула покарання, до закінчення строку погашення судимості знову вчинить злочин, перебіг строку погашення судимості переривається і обчислюється заново. У цих випадках строки погашення судимості обчислюються окремо за кожний злочин після фактичного відбуття покарання (основного і додаткового) за останній злочин.
Відповідно до ч. 1 ст. 91 КК України, якщо особа після відбуття покарання у виді обмеження волі або позбавлення волі зразковою поведінкою і сумлінним ставленням до праці довела своє виправлення, то суд може зняти з неї судимість до закінчення строків, зазначених у ст. 89 цього Кодексу.
Згідно ч. 3 ст. 91 КК України зняття судимості допускається лише після закінчення не менш як половини строку погашення судимості, зазначеного у статті 89 цього Кодексу.
Відповідно до п. 9 постанови Пленуму Верховного суду України №16 від 26.12.2003 року «Про практику застосування судами України законодавства про погашення і зняття судимості», дострокове зняття судимості відповідно до ст. 91 чи ч. 3 ст. 108 КК з повнолітньої особи, яка відбула покарання у виді обмеження або позбавлення волі, та з особи, що вчинила тяжкий або особливо тяжкий злочин у віці до 18 років і відбула за нього покарання у виді позбавлення волі, можливе тільки після закінчення не менше ніж половини строку погашення судимості, передбаченого ст. 89 КК, і лише за умови, що судом буде встановлено, що ця особа зразковою поведінкою і сумлінним ставленням до праці довела своє виправлення. У такому випадку суддя виносить мотивовану постанову про дострокове зняття судимості з дотриманням порядку, встановленого ст. 414 КПК.
Згідно з положеннями ст. 12 КК України злочини, за які був засуджений ОСОБА_4 , відносяться до тяжких та особливо тяжких.
Частиною 2 статті 91 КК України передбачено, що зняття судимості до закінчення строків, зазначених у статті 89 цього Кодексу, не допускається у випадках засудження за умисні тяжкі та особливо тяжкі, а також корупційні злочини.
Разом з тим, відповідно до положень ст. 91 КК України у редакції від 05.04.2001 № 2341-III, яка діяла на час вчинення ОСОБА_4 злочинів та звільнення його з місць позбавлення волі, якщо особа після відбуття покарання у виді обмеження волі або позбавлення волі зразковою поведінкою і сумлінним ставленням до праці довела своє виправлення, то суд може зняти з неї судимість до закінчення строків, зазначених у ст. 89 цього Кодексу. Зняття судимості допускається лише після закінчення не менш, як половини строку погашення судимості, зазначеного у ст. 89 цього Кодексу. Порядок зняття судимості встановлюється КПК України.
Законом України «Про Національне антикорупційне бюро України», № 1698-VII від 14.10.2014, який набрав чинності 25.01.2015, ст. 91 КК України після частини першої доповнено новою частиною такого змісту: «Зняття судимості до закінчення строків, зазначених у статті 89 цього Кодексу, не допускається у випадках засудження за умисні тяжкі та особливо тяжкі, а також корупційні злочини».
Порівняльний аналіз зазначених правових норм дає підстави вважати, що внесені Законом України «Про Національне антикорупційне бюро України», № 1698-VII від 14.10.2014 зміни до ст. 91 КК України погіршують становище засудженого, оскільки ними введено заборону на зняття судимості у випадках засудження особи за умисні тяжкі та особливо тяжкі, а також корупційні злочини.
Відповідно до ч. 2 ст. 4 КК України злочинність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.
Положеннями ст. 5 КК України визначено низку умов, за яких допускається надання зворотної дії закону про кримінальну відповідальність у часі.
Згідно з ч. 2 ст. 5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що встановлює злочинність діяння, посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, не має зворотної дії в часі.
Враховуючи, що ОСОБА_4 вчинив злочини та відбув за них покарання до набрання чинності редакцією ст. 91 КК України, зміненої Законом України «Про Національне антикорупційне бюро України», № 1698-VII від 14 жовтня 2014 року, з урахуванням положень ч. 2 ст. 5 КК України, вказаний закон не має зворотної дії в часі, оскільки він погіршує становище засудженого у частині заборони зняття судимості після закінчення не менш як половини строку погашення судимості, зазначеного у статті 89 цього Кодексу.
Судовим розглядом встановлено, що 04.01.2008 року ОСОБА_4 засуджено Жовтневим районним судом м. Харкова за ч. 1 ст. 187, ч. 5 ст. 185, ст.70 КК України до 7 років позбавлення волі з конфіскацією майна, які відповідно до ст. 12 КК України є умисними тяжким та особливо тяжким злочинами.
Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 30.12.2013 року ОСОБА_4 умовно достроково звільнено від подальшого відбування покарання на підставі ст. 81 КК України на невідбутий строк 3 місяці 10 днів.
Суд зазначає, що обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 КПК України, покладається на сторону, яка звернулася з відповідним клопотанням.
Так, засудженим ОСОБА_4 не надано жодних доказів, які б повною мірою підтверджували його виправлення та слугували б підставами для дострокового зняття з нього судимості. Надані ним пояснення в судовому засіданні, на переконання суду, не доводять виправлення засудженого.
Крім того, судом встановлено той факт, що 28.09.2021 року ОСОБА_4 засуджено Жовтневим районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ст.70 КК України до 5 років позбавлення волі. Вирок не набрав законної сили через його апеляційне оскарження. ОСОБА_4 був засуджений за вчинення злочинів, передбачених ч.2 ст. 185, ч.2 ст. 186 КК України, які було вчинено 01.01.2021 року, тобто до закінчення строків погашення судимості за попереднім вироком.

У пункті 9 постанови Пленуму Верховного Суду України №16 від 23.12.2003 р. «Про практику застосування судами України законодавства про погашення і зняття судимості» (далі - Постанова) визначено, що зняття судимості є правом, а не обов`язком суду. Тому, якщо з урахуванням обставин справи суд дійде висновку, що особа не довела свого виправлення, він вправі відмовити у достроковому знятті судимості.
Таким чином, з огляду на вищезазначене, враховуючи особу засудженого, зокрема той факт, що він засуджений 28.09.2021 року Жовтневим районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України, в матеріалах справи відсутні будь-які відомості, які б повною мірою підтверджували виправлення ОСОБА_4 та слугували б підставами для дострокового зняття з нього судимості, суд приходить до висновку, що клопотання ОСОБА_4 про зняття судимості не підлягає задоволенню, оскільки останній не довів своє виправлення зразковою поведінкою та сумлінним ставленням до праці.
Керуючись вимогами ст.ст.88-91 КК України, ст.ст.370-372, 538 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:
У задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_4 про зняття судимості відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом 7 (семи) днів з дня її проголошення, шляхом подачі апеляційної скарги через Жовтневий районний суд м. Харкова, а для засудженого, який тримається під вартою, з моменту вручення копії судового рішення.

Суддя ОСОБА_1