Справа № 155/644/21 Провадження №11-кп/802/78/22 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ч. 2 ст. 185 КК України. Доповідач: ОСОБА_2
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 січня 2022 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Горохівського районного суду Волинської області від 27 травня 2021, яким -

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Ковель Волинської області, що проживає та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий: вироком Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 11 березня 2014 року за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 (трьох) років позбавлення волі, встановлений іспитовий строк 2 роки; вироком Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 26 липня 2015 року ч. 2 ст. 185 ст. 71 КК України до 4 (чотирьох) років позбавлення волі, 26 липня 2019 року звільнений з місця позбавлення волі, по відбуттю покарання, не одружений, офіційно не працює, з базовою загальною середньою освітою, українець, громадянин України, на утриманні має одну неповнолітню та двох малолітніх дітей;

визнаний винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, та йому призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік.

Строк відбуття покарання ОСОБА_8 визначено рахувати з моменту затримання в порядку виконання вироку.

Вироком вирішено питання про речові докази та арешт майна.

В С Т А Н О В И В

Згідно вироку суду, ОСОБА_8 визнаний винним в тому, що він 03 квітня 2021 року близько 12:15год., будучи в стані алкогольного сп`яніння, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , в приміщенні магазину «Чоловічий», шляхом вільного доступу, керуючись прямим умислом на заволодіння чужим майном, з корисливих мотивів, користуючись тим, що його дії не помічені іншими особами, усвідомлюючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, таємно, повторно викрав чоловічі спортивні штани чорного кольору 42 розміру, належні ФОП ОСОБА_9 , вартість яких становить 330 гривень, чим заподіяв потерпілому майнової шкоди на вказану суму.
У поданій апеляційній скарзі обвинувачений, не оспорюючи фактичних обставин справи та кваліфікацію дій, вважає вирок суду незаконним у зв`язку з неправильним застосуванням кримінального закону та невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості злочину і особі обвинуваченого, безпідставного та невмотивованого призначення надто суворого покарання. Зазначає, що судом при постановлені вироку та обрані виду і міри покарання порушено вимоги ст.65 КК України. Посилається на те, що судом не в повній мірі враховано його особу, оскільки на його утриманні перебуває троє малолітніх дітей, мама пенсіонерка, він неофіційно працює. Крім того, суд не вправі був послатись на повторність як обставину, що обтяжує покарання, оскільки це кваліфікуюча ознака ч.2 ст. 185 КК України та мав врахувати лише одну непогашену судимість. Просить вирок суду першої інстанції в частині призначеного покарання змінити, призначити менш суворе покарання без реального позбавлення волі.

Заслухавши доповідача який виклав суть вироку суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, міркування обвинуваченого та його захисника, які, кожен зокрема, підтримали апеляційну скаргу з викладених у ній підстав, прокурора, який апеляційну скаргу заперечив та просив залишити вирок без змін, перевіривши матеріали провадження, суд приходить до наступного висновку.

Висновок про винуватість ОСОБА_8 у вчинені злочину, за який його засуджено, обґрунтовано зроблений судом в порядку ст.349 КПК України, що по суті в апеляційній скарзі не заперечується.

Кваліфікація злочинних дій обвинуваченого ОСОБА_8 за ч.2 ст.185 КК України є правильною і також не оскаржується.

Твердження обвинуваченого в апеляційній скарзі про те, що призначене покарання не відповідає ступеню тяжкості вчиненого злочину та особі обвинуваченого через тяжкість покарання є частково підставними.

Відповідно до вимог ст.65 КК України, суд, призначаючи покарання, повинен урахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання. Визначаючи ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, суд повинен виходити із сукупності всіх обставин справи, зокрема, форми вини, мотиву і цілі, способу, обстановки і стадії вчинення злочину, тяжкості наслідків, що настали.

Як убачається з вироку, призначаючи обвинуваченому покарання, суд першої інстанції не в повній мірі врахував характер і ступінь тяжкості вчиненого злочину, який згідно ст.12 КК України відноситься до нетяжкого злочину, дані про особу винного, а саме, те, що останній хоча і раніше судимий, та відбував реальну міру покарання, не працює, посередньо характеризується, однак, має на утриманні одну неповнолітню та двох малолітніх дітей, позицію потерпілого, який претензій майнового характеру немає, та незначну вартість викраденого.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_8 , суд визнав щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, а обтяжуючою обставиною вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння, з чим погоджується і апеляційний суд.

Доводи апеляційної скарги щодо визнання обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченого вчинення злочину повторно та посилання на неодноразове притягнення до кримінальної відповідальності, з огляду на відсутність такої обтяжуючої покарання обставини у вироку суду, та наявність двох непогашених та не знятих судимостей (згідно вироків Ковельського міськрайонного суду від 11.03.2014 та 09.04.2015), є необґрунтованими.

Таким чином, з огляду на обставини, які пом`якшують покарання, конкретні обставини справи, зокрема один епізод крадіжки та незначну вартість викраденого 330 грн., характеризуючі дані особи обвинуваченого, та позицію потерпілого, суд апеляційної інстанції вважає за можливе призначити ОСОБА_8 за вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, мінімальне покарання, передбачене санкцією даної статті у виді арешту.

На думку суду, саме таке покарання, відповідатиме вимогам ст.ст. 50, 65 КК України, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових злочинів, як самим обвинуваченим, так і іншими особами.

У відповідності до ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

На підставі наведеного і керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, Волинський апеляційний суд,

У Х В А Л И В

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 задовольнити частково.

Вирок Горохівського районного суду Волинської області від 27 травня 2021 року щодо ОСОБА_8 в частині призначеного покарання змінити.

Призначити ОСОБА_8 покарання за ч.2 ст.185 КК України у виді арешту на строк 3 (три) місяці.

В решті вирок суду залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Касаційна скарга на ухвалу може бути подана безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий

Судді