УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 січня 2022 року
м. Київ
справа № 243/5813/16-к
провадження № 51-2016ск20
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати
Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянув касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на ухвалу Донецького апеляційного суду від 30 листопада 2021 року,
Суть питання
Як убачається з долученої до касаційної скарги копії судового рішення, ухвалою Донецького апеляційного суду від 30 листопада 2021 року залишено без задоволення заяву засудженого ОСОБА_4 про перегляд вироку Донецького апеляційного суду від 01 квітня 2020 року за виключними обставинами.
ОСОБА_4 не погодився з ухвалою Донецького апеляційного суду від 30 листопада 2021 року і звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, у якій просить скасувати цю ухвалу і призначити новий судовий розгляд.
Встановлені обставини та мотиви Верховного Суду
Відповідно до ст. 370 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК) судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Указаних вимог закону судом апеляційної інстанції дотримано в повному обсязі.
Порядок здійснення провадження за виключними обставинами врегульований главою 34 КПК, у якій наведений вичерпний перелік виключних обставин, за наявності яких можуть бути переглянуті судові рішення, що набрали законної сили.
Так, відповідно до частини 3 статті 459 КПК виключними обставинами визнаються: 1) встановлена Конституційним Судом України неконституційність, конституційність закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого судом при вирішенні справи; 2) встановлення міжнародною судовою установою, юрисдикція якої визнана Україною, порушення Україною міжнародних зобов`язань при вирішенні даної справи судом; 3) встановлення вини судді у вчиненні кримінального правопорушення або зловживання слідчого, прокурора, слідчого судді чи суду під час кримінального провадження, внаслідок якого було ухвалено судове рішення.
Як убачається з копії оскаржуваного судового рішення, ОСОБА_4 звернувся до Донецького апеляційного суду з заявою про перегляд вироку цього ж суду від 01 квітня 2020 року за виключними обставинами.
За наслідками розгляду указаної заяви апеляційним судом було відмовлено в її задоволенні.
Своє рішення суд апеляційної інстанції обґрунтував тим, що рішенням Конституційного Суду України № 6-р(II)/2021 від 16 вересня 2021 року, зокрема визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), частину першу статті 81, частину першу статті 82 Кримінального кодексу України в тім, що вони унеможливлюють їх застосування до осіб, яких засуджено до відбування покарання у вигляді довічного позбавлення волі. Крім того, цим же рішенням зобов`язано Верховну Раду України невідкладно привести нормативне регулювання, установлене статтями 81, 82 Кримінального кодексу України, у відповідність до Конституції України та вказаного Рішення.
На підставі аналізу рішення Конституційного Суду України апеляційний суд дійшов висновку, що його зміст свідчить про те, що такими, що не відповідають Конституції України були визнані виключно положення частин 1 статей 81, 82 КК, які унеможливлювали їх застосування до осіб, яких засуджено до відбування покарання у виді довічного позбавлення волі. Тобто саме по собі покарання у виді довічного позбавлення волі не було визнано неконституційним, а доводи засудженого про протилежне визнані апеляційним судом надуманими.
Крім того, судом апеляційної інстанції зауважено, що відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 459 КПК виключними обставинами визнається встановлена Конституційним Судом України неконституційність, конституційність закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого судом при вирішенні справи. Натомість, положення статей 81, 82 КК при постановленні вироку відносно засудженого апеляційним судом не застосовувались.
Також Донецький апеляційний суд у своєму рішенні вказав, що положення закону, зокрема статті 51, 64, 115 КК, якими врегульовано порядок та умови застосування покарання у виді довічного позбавлення волі, не були визнані такими, що не відповідають Конституції України.
Верховний Суд погоджується з висновком апеляційного суду про відсутність підстав для задоволення заяви засудженого про перегляд судового рішення за виключними обставинами та додатково вважає за необхідне зазначити таке.
Виконання приписів Конституційного Суду України, відображених у рішенні, на яке посилається засуджений, насамперед повинно бути здійснено шляхом внесення Верховною Радою України змін до норм права, котрі регулюють умовно-дострокове звільнення від відбування покарання та заміну його невідбутої частини більш м`яким, з метою поширення їх дії на такий вид покарання, як довічне позбавлення волі.
Удосконалення нормативно-правових актів є прерогативою законодавчої влади і не належить до повноважень суду будь-якої інстанції. Єдиним органом законодавчої влади в Україні є Верховна Рада України, повноваженнями якої охоплюється, зокрема і прийняття законів.
З урахуванням наведеного Верховний Суд дійшов висновку, що ухвала апеляційного суду постановлена відповідно до вимог кримінального процесуального закону.
Касаційна скарга ОСОБА_4 не спростовує висновків апеляційного суду, наведених в ухвалі цього суду на обґрунтування прийнятого рішення.
Положеннями п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК передбачено, що суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів убачається, що підстав для задоволення скарги немає.
З касаційної скарги та наданих до неї копій судових рішень Верховний Суд не вбачає підстав для задоволення скарги, а тому вважає за необхідне на виконання п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК відмовити у відкритті касаційного провадження.
На цих підставах Верховний Суд постановив:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою засудженого ОСОБА_4 на ухвалу Донецького апеляційного суду від 30 листопада 2021 року.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3