Справа № 466/7780/21
У Х В А Л А

вересня 2021 року Шевченківський районний суд міста Львова

у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі с/з ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

представника ЛВК № 30 ОСОБА_4

засудженого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові в режимі відео конференції клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, звільнення від покарання за хворобою, а також про вирішення інших питань про сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку, засудженого державної установи Личаківської виправної колонії № 30 , -
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, з неповною середньою освітою, не одруженого, не працюючого, уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, а саме:

- 25.10.2010 Виноградівським районним судом Закарпатської області за ст.ст. 185 ч.1, 70,75, КК України до 2 років позбавлення волі з іспитовим терміном на 1 рік. Звільнений 16.06.2011 по відбутті іспитового терміну;

- 12.04.2012 Хустсысим районним судом Закарпатської області за ст.ст. 185 ч.1, 75 КК України до 3 років позбавлення волі з іспитовим строком на 2 роки. Звільнений 25.04.2014 по відбутті іспитового терміну;

- 23.06.2015 Виноградівським районним судом Закарпатської області за ст.ст. 185 ч.1, 75 КК України до 1 року позбавлення волі з іспитовим терміном на 1 рік;

- 02.11.2015 Мукачівським міськрайонним судом Закарпатської області за ст.ст. 186 ч.2, 71 КК України до 4 років 1 місяця позбавлення волі. Ухвалою Апеляційного суду Закарпатської області від 27.01.2016 року призначено покарання у виді 2 років 1 місяця позбавлення волі, з іспитовим терміном на 1 рік. На підставі ст. 72 ч.5 КК України зараховано у строк попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі з 09.09.2015 по 27.01.2016 р. Звільнений 09.03.2017 року за ст.82 КК України. Обмеження волі. Ухвалою Шепетівського районного суду Хмельницької області від

01.03.2017 замінено невідбутний строк покарання на 240 год. громадських робіт;

- 31.05.2018 Хустським районним судом Закарпатської області за ст.ст. 185 ч.2, 185 ч.3 70, 71 ч.1 КК України до 4 років 30 днів позбавлення волі. Звільнений 31.05.2018 по відбутті терміну покарання. Ухвалою Апеляційного суду Закарпатської області від 27.12.2018 року вирок від 31.05.2018 року змінено та Ухвалою Апеляційного суду Закарпатської області від

01.03.2017 за ст.ст. 185 ч.2, 185.ч. З, 70 ч.1,71 КК України до 3 років 30 днів позбавлення волі, призначено покарання у виді 2 років 1 місяця позбавлення волі;

- 15.11.2018 Хустським районним судом Закарпатської області за ст.185 ч.2, КК України до 1 року позбавлення волі, -

встановив:

ОСОБА_5 засуджений 25.03.2019р. Тячівським районним судом Закарпатської області за ст.ст. 185 ч.2, 70 ч.4 КК України до 4 років 30 днів позбавлення волі. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 08.09.2021 приведено вирок Тячівського районного суду Закарпатської області від 25.03.2021 у відповідність до КК України. На підставі ч.4 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання за вироком від 15.11.2018 більш суворим, призначеним за вироком Тячівського районного суду Закарпатської області від 25.03.2021, та призначено ОСОБА_5 остаточну міру покарання у виді 4 років 30 днів позбавлення волі. Початок терміну покарання - 06.02.2018, кінець терміну - 08.03.2022р.

Засуджений ОСОБА_5 у своєму клопотанні просить його звільнити за хворобою на підставі п.6 ч.1 ст. 537 КПК України, оскільки у нього цироз печінки та захворювання стравоходу, що унеможливлює його подальше відбування покарання в умовах виправної колонії. Також просив розглянути питання про звільнення його умовно-достроково на підставі п. 2 ч.1 ст. 537 КПК України. Зазначає, що кримінальне правопорушення вчинене ним в силу збігу важких сімейних та особистих обставин. При цьому він свою вину у скоєному злочині визнав, допомагав слідству, відшкодував матеріальну шкоду потерпілим, вважає що довів своє виправлення. Окрім того, на підставі ч.2 ст. 122 КПК України, просить скасувати в резолютивній частині вироку Тячівського районного суду Закарпатської області від 25.03.2019р. стягнення з нього на користь держави процесуальних витрат.

В судовому засіданні в режимі відеоконференції, ОСОБА_5 просив клопотання задовольнити.

Прокурор та представник колонії в судовому засіданні клопотання засудженого ОСОБА_5 заперечили.

Перевіривши подані матеріали, оглянувши матеріали особової справи, заслухавши пояснення учасників процесу, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч.2 ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Згідно з роз`ясненнями постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року №2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», рішення про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого та доведеності того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, став на шлях виправлення.

Висновок щодо виправлення засудженого повинен базуватися на врахуванні даних про його поведінку в цілому та ставленню до праці за весь період знаходження у виправній установі, а не час, що безпосередньо передує розгляду подання.

З поданих матеріалів вбачається, що у засудженого ОСОБА_5 це вже сьома судимість, після звільнення з місць позбавлення волі він на шлях виправлення не став, належних висновків для себе не зробив та вчинив новий умисний злочин. За час перебування в місцях позбавлення волі ОСОБА_5 допустив одне порушення режиму, за що притягувався до дисциплінарної відповідальності. Не заохочувався. А належне виконання засудженим законних вимог представників адміністрації виправної колонії під час відбуття покарання, його належна поведінка є для нього обов`язком впродовж всього строку відбування покарання.

Відтак, суд вважає, що засудженим не надано достатніх доказів того, що він своєю поведінкою в період відбування покарання засвідчив успішність процесу виправлення, що дає підстави для відмови останньому в умовно-достроковому звільнені.

Що стосується клопотання про звільнення від відбування покарання за хворобою, суд зазначає наступне.

Пунктом 6 ч. 1 ст. 537 КПК України передбачено, що під час виконання вироків суд, визначений частиною другою ст. 539 КПК України, має право вирішувати зокрема питання про звільнення від покарання за хворобою.

Згідно з ст. 84 КК України, особа, яка після вчинення злочину або постановлення вироку захворіла на іншу тяжку хворобу, що перешкоджає відбуванню покарання, може бути звільнена від покарання або від подальшого його відбування. При вирішенні цього питання суд враховує тяжкість вчиненого злочину, характер захворювання, особу засудженого та інші обставини справи.

Відповідно до ч. 5 ст. 154 КВК України подання про звільнення від відбування покарання внаслідок іншої тяжкої хвороби надсилається до суду начальником органу або установи виконання покарань. Одночасно з поданням до суду надсилається висновок спеціальної лікарської комісії й особова справа засудженого. У поданні вказуються дані, які характеризують поведінку засудженого під час відбування покарання.

Таким чином, суд вважає, що безпосереднім суб`єктом звернення з даних питань є Державна установа «Личаківська виправна колонія №30» та за умови наявності висновку лікарсько-консультативної комісії.

У матеріалах справи відсутній висновок лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я.

Також, суд звертає увагу, що відповідно до ст. 539 КПК України, питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням, у тому числі засудженого. Проте, вказана норма є загальною, вона не вказує безпосередньо на клопотання про звільнення у зв`язку із хворобою, а спеціальна норма, яка передбачена КВК України, вказує на безпосереднього суб`єкта, який має право звертатися до суду із відповідним клопотанням.

Відтак, враховуючи, що відсутні відомості про стан здоров`я засудженого, а також дані про особу засудженого, відсутність висновку лікарсько-консультативної комісії, з метою досягнення мети кримінального покарання, виправлення засудженого, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання засудженого про звільнення від відбування покарання за хворобою.

Що стосується клопотання засудженого ОСОБА_5 про скасування в резолютивній частині вироку Тячівського районного суду Закарпатської області від 25.03.2019р. стягнення з нього на користь держави процесуальних витрат, суд не бере таке до уваги, оскільки вказаний вирок суду набрав законної сили, а обов`язковість рішень суду є конституційним принципом правосуддя, що знайшов закріплення в статті 129 Конституції України.

Керуючись ст.81 КК України, ст. ст. 376, 537, 539 КПК України, суд-

постановив :

у задоволенні клопотань засудженого державної установи Личаківської виправної колонії №30 - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, звільнення від покарання за хворобою, а також про вирішення інших питань про сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку відмовити за безпідставністю.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Львівської області протягом семи діб з моменту її проголошення через Шевченківський районний суд м. Львова, а засудженим в той же строк з моменту отримання копії ухвали.

Суддя ОСОБА_1