Справа № 991/6510/21
Провадження № 1-кс/991/6609/21
УХВАЛА

21 вересня 2021 року місто Київ

Слідчий суддя Вищого антикорупційного суду ОСОБА_1 перевірив скаргу адвоката ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 на постанову слідчого Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташоване у м. Полтаві, про відмову у визнанні потерпілим.

21.06.2021 до Вищого антикорупційного суду засобами електронного зв`язку надійшла зазначена скарга адвоката ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 .

Відповідно до скарги, адвокат ОСОБА_2 направила слідчому Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташоване у м. Полтаві, клопотання про визнання потерпілим депутата Дніпропетровської обласної ради ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 0000067 від 25.01.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 Кримінального кодексу України.

Постановою слідчого Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташоване у м. Полтаві, ОСОБА_4 від 30.04.2021 у задоволенні цього клопотання адвокату ОСОБА_2 було відмовлено.

Вважаючи цю постанову незаконною, адвокат оскаржує її до слідчого судді Вищого антикорупційного суду в порядку ст. 303 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК).

За результатами попереднього дослідження скарги, слідчий суддя встановив наявність підстав для її повернення.

Чинний кримінальний процесуальний закон передбачає можливість оскарження рішення слідчого про відмову у визнанні потерпілим особою, якій відмовлено у визнанні потерпілим (п. 5 ч. 1 ст. 303 КПК).

Такі скарги в кримінальних провадженнях щодо кримінальних правопорушень, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду, розглядаються слідчим суддею Вищого антикорупційного суду (ч. 1 ст. 306 КПК).

Відповідно до ч. 2 ст. 33-1 КПК слідчі судді цього суду здійснюють судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальних провадженнях щодо кримінальних правопорушень, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду відповідно до частини першої цієї статті.

Частиною першою ст. 33-1 КПК визначено, що Вищому антикорупційному суду підсудні кримінальні провадження стосовно корупційних кримінальних правопорушень, передбачених в примітці статті 45 Кримінального кодексу України, статтями 206-2, 209, 211, 366-2, 366-3 Кримінального кодексу України, якщо наявна хоча б одна з умов, передбачених пунктами 1-3 частини п`ятої статті 216 Кримінального процесуального кодексу України.

У примітці до ст. 45 Кримінального кодексу України зазначено, що корупційними кримінальними правопорушеннями відповідно до цього Кодексу вважаються кримінальні правопорушення, передбачені статтями 191, 262, 308, 312, 313, 320, 357, 410, у випадку їх вчинення шляхом зловживання службовим становищем, а також кримінальні правопорушення, передбачені статтями 210, 354, 364, 364-1, 365-2, 368-369-2 цього Кодексу. Кримінальними правопорушеннями, пов`язаними з корупцією, відповідно до цього Кодексу вважаються кримінальні правопорушення, передбачені статтями 366-2, 366-3 цього Кодексу.

Водночас, із фотокопій постанови слідчого про відмову у визнанні потерпілим, яка оскаржується, клопотання адвоката ОСОБА_2 про визнання потерпілим та самої скарги вбачається, що у кримінальному провадженні № 0000067 від 25.01.2021 розслідуються обставини можливого внесення до офіційного документу завідомо недостовірних відомостей, тобто злочину, передбаченого ч. 1 ст. 366 Кримінального кодексу України.

При цьому, стаття 366 Кримінального кодексу України (службове підроблення) не є предметно підсудною Вищому антикорупційному суду. Відомостей про те, що досудове розслідування у кримінальному провадженні здійснюється за ознаками злочинів, передбачених ст. 33-1 КПК та приміткою до ст. 45 Кримінального кодексу України, слідчому судді не надано.

У самому тексті скарги адвокат цитує зміст ухвали слідчого судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська у справі № 203/3655/21 від 13.09.2021 як обставину, що свідчить про, нібито, підсудність провадження Вищому антикорупційному суду.

Водночас, відповідно з відомостями з відкритого Єдиного державного реєстру судових рішень, вказана ухвала була постановлена слідчим суддею у межах здійснення судового контролю у іншому кримінальному провадженні № 0000019 за ч. 1 ст. 365 КК України, яке згодом було об`єднане із провадженням 000086 за ч. 1 ст. 364 КК України. Водночас, жодне із вказаних проваджень не стосуються оскаржуваної постанови слідчого, а також клопотання адвоката ОСОБА_2 , оскільки останнє було подане у кримінальному провадженні № 0000067, яке здійснюється за ч. 1 ст. 366 КК України. Про обставину об`єднання цих проваджень скаржник не зазначає навіть у змісті своєї скарги.

Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 304 КПК скарга повертається, якщо вона не підлягає розгляду у Вищому антикорупційному суді.

У зв`язку з тим, що у даному випадку адвокатом оскаржується процесуальне рішення слідчого, винесене у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого ч. 1 ст. 366 Кримінального кодексу України, що не є підсудним Вищому антикорупційному суду, у слідчого судді цього суду відсутні правові підстави для розгляду цієї скарги в порядку ст. 303 КПК. Отже, вона підлягає поверненню особі, яка її подала.

На підставі викладеного, слідчий суддя постановив:

- скаргу адвоката ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 на постанову слідчого Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташоване у м. Полтаві, про відмову у визнанні потерпілим повернути особі, яка її подала;

- копію ухвали невідкладно надіслати особі, яка подала скаргу, разом із скаргою та усіма доданими до неї матеріалами.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду впродовж п`яти днів з дня отримання її копії.
Ухвала набирає законної сили після закінчення п`ятиденного строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі її подання ухвала слідчого судді, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Слідчий суддя ОСОБА_1