ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 348/2053/16-к

Провадження № 1-кп/348/9/21

21 жовтня 2021 року м. Надвірна

Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області

в складі головуючого-судді: ОСОБА_1

з участю секретаря судового засідання: ОСОБА_2

прокурора: ОСОБА_3

обвинуваченого: ОСОБА_4

захисника: ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Надвірнянського районного суду в режимі відеоконференції кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000458, за обвинувальним актом від 27.10.2016, щодо обвинувачення:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , росіянина, уродженця м. Лисозаводськ, Приморського краю, Російської Федерації, жителя АДРЕСА_1 , не одруженого, з повною загальною середньою освітою, працюючого по тимчасових заробітках, раніше судимого: 06.05.1999 Франківським районним судом м. Львова за ч. 3 ст. 81, ст. 17, ст. 81 ч. 3, ч. 2 ст. 140, ч. 1 ст. 145 КК України (редакція 1961 року) до З років позбавлення волі, на підставі ст. 46-1 КК України (редакція 1961 року) відтерміновано виконання вироку на 2 роки, штраф 680 грн.; 08.02.1999 Галицьким районним судом м. Львова за ч. 2 ст. 140, 43 КК України (редакція 1961 року) до 3 років позбавлення волі із конфіскацією майна; 27.12.2002 Апеляційним судом Львівської області за ст. 15, п. 6, п. 12 ч. 2 ст. 115, ч. 3 ст. 187, ч. З ст. 185, ч. З ст. 357, 70 КК України до 13 років позбавлення волі із конфіскацією майна; 11.12.2019 Київським районним судом м. Одеси за ч. 4 ст. 187 КК України до 8 років 2 місяців позбавлення волі із конфіскацією майна, громадянина України,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України,-
ВСТАНОВИВ:
Обвинувачений ОСОБА_4 вчинив умисні дії, які виразились у відкритому викраденні чужого майна (грабежі), вчиненому повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднаному із насильством яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, поєднаному із проникненням у житло.

Кримінальне правопорушення ним вчинено при наступних обставинах:

Обвинувасчений ОСОБА_4 домовився з ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з яким знайомий з часу спільного відбування покарання в місцях позбавлення волі, про вчинення крадіжки майна із будинку на території Івано-Франківської області.

ОСОБА_6 на дану пропозицію погодився та винайняв приватного перевізника ОСОБА_7 , якому не було відомо про справжні цілі поїздки, та автомобілем ВАЗ-2105, реєстраційний номер НОМЕР_1 , із м. Тернопіль прибув до м. Івано-Франківськ, де зустрівся з ОСОБА_4 .

Перебуваючи у квартирі сестри знайомого ОСОБА_6 - ОСОБА_8 , ОСОБА_4 запропонував ОСОБА_6 вчинити крадіжку майна із будинку, що в АДРЕСА_2 , після чого обоє розробили план вчинення злочину та знаряддя для його вчинення, придбавши медичні маски та гумові рукавиці.

Реалізуючи свій кримінально-протиправний умисел, ОСОБА_4 та ОСОБА_6 прибули разом 18.03.2015 автомобілем марки ВАЗ-2105, реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_7 , що не був утаємничений у їх плани, в с. Пасічна, Надвірнянського району, де зупинилися наприкінці села, на дільниці «Ростока».

ОСОБА_4 та ОСОБА_6 наказали ОСОБА_7 та його товаришу ОСОБА_9 , що не знали про їх дійсні наміри, очікувати їх повернення в автомобілі, а самі направились до будинку АДРЕСА_3 , де проживає ОСОБА_10 , для того, щоб розвідати обстановку, дізнатися про шляхи проникнення у житло та шляхи залишення місця вчинення злочину.

Повернувшись через деякий час наказали ОСОБА_7 підвезти їх дорогою до місця неподалік будинку потерпілої, під вигаданим приводом отримання заборгованих грошей. Прибувши ОСОБА_6 та ОСОБА_4 разом вийшли із автомобіля та не повідомляючи про свої справжні наміри, діючи за попередньою змовою між собою, з метою таємного викрадення чужого майна, умисно, тобто усвідомлюючи протиправний та суспільно-небезпечний характер вчинюваних ними дій і передбачаючи та свідомо бажаючи настання їх шкідливих наслідків, проникли через незачинені двері в житловий будинок ОСОБА_10 , розташований по АДРЕСА_3 .

Зайшовши у жилу кімнату, вони виявили на ліжку потерпілу ОСОБА_10 , що теж їх помітила. ОСОБА_6 та ОСОБА_4 вирішили продовжити вчинення злочину. ОСОБА_6 одягнув медичну одноразову маску, щоб приховати риси свого обличчя, а ОСОБА_4 натягнув на голову капюшон куртки, після чого діючи відкрито, застосувавши до ОСОБА_10 фізичне насильство, що не є небезпечним для життя чи здоров`я в момент заподіяння, ОСОБА_6 наблизився до ліжка, де утримував потерпілу на ліжку руками, а ОСОБА_4 в цей час обшукував будинок в пошуках цінних речей.

Таким чином ОСОБА_6 та ОСОБА_4 відкрито викрали 600 гривень, 30 польських злотих, що в перерахунку становить 179,57 гривень, коробку цукерок «Світоч Стожари» вартістю 45 гривень, 10 штук ювілейних монет, номіналом 2 польських злотих, що в перерахунку становить 119,71 гривень, завдавши потерпілій ОСОБА_10 матеріальних збитків на загальну суму 944,28 гривень, після чого з місця вчинення злочину скрилися та в подальшому розпорядилися викраденим майном на власний розсуд.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті визнав повністю, суду пояснив, що, він домовився із особою на ім`я ОСОБА_11 , з яким знайомий з часу спільного відбування покарання в місцях позбавлення волі, про вчинення крадіжки майна із будинку па території Івано-Франківської області.

З цією метою знайомий ОСОБА_11 винайняв приватного перевізника ОСОБА_7 , котрому не було відомо про справжні цілі поїздки, та автомобілем ВАЗ-2105 д.н.з. НОМЕР_1 із м. Тернопіль прибув до м. Івано-Франківськ, де вони зустрілись, та він запропонував знайомому на ім`я ОСОБА_11 вчинити крадіжку майна із будинку, що в АДРЕСА_2 , після чого обоє розробили план вчинення злочину та знаряддя для його вчинення, медичні маски та гумові рукавиці.

Реалізуючи свій намір вони прибули разом 18.03.2015 автомобілем ВАЗ-2105 д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_12 , якому не було відомо про їхні плани, в с. Пасічна, Надвірнянського району, де зупинилися наприкінці села, на участку «Розтока».

Прибувши на місце вони, діючи за попередньою змовою між собою, пройшли до господарства та через незачинені двері проникли в житловий будинок ОСОБА_10 , що по АДРЕСА_3 .

Зайшовши у жилу кімнату вони виявили на ліжку потерпілу ОСОБА_13 , яка їх також помітила. Він та знайомий ОСОБА_11 вирішили продовжили вчинення злочину, тому ОСОБА_11 одягнув медичну одноразову маску, щоб приховати риси свого обличчя, а він натягнув на голову капюшон куртки, після чого ОСОБА_11 зв`язав потерпілу та утримував її на ліжку, а він в цей час обшукував будинок в пошуках цінних речей та грошей.

В результаті відкрито заволоділи 600 грн., 30 польських злотих, коробку цукерок «Світоч Стожари», 10 штук ювілейних монет, номінал польських злотих, після чого покинули місце злочину та в подальшому розпорядилися викраденим майном на власний розсуд.

У вчиненому щиро розкаявся, вказав що шкодує про вчинене,. Просить суд його суворо не карати.

Потерпіла ОСОБА_14 в судове засідання не з`явилась, однак від неї поступила письмова заява, в якій просить кримінальне провадження розглядати в її відсутність. Протензій матеріального чи морального характеру до обвинуваченого ОСОБА_4 не має, пробачила обвинуваченого ,просить суворо не карати.

Вина обвинуваченого ОСОБА_4 також доводиться дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами, а саме:

-даними протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення (або таке, що готується) від 18.03.2015, згідно якого потерпіла ОСОБА_10 звернулася до Надвірнянського РВ ГУНП з повідомленням про те, що в період часу 18.03.2015 року біля 20:00 год. невідома особа через незачинені двері проникла до будинку за адресою АДРЕСА_2 , звідки викрала 600 грн. та 30 злотих., чим завдала матеріальних збитків (Т. 2, а.с. 4);
-даними протоколу огляду місця події від 18.03.2015 та фототаблиці до нього, згідно якого слідчий Надвірнянського РВ ГУНП України в присутності двох понятих провів огляд місця події, об`єктом огляду є приміщення будинку за адресою АДРЕСА_2 , яке належить ОСОБА_10 , яким деталізовано місце вчинення кримінального правопорушення (Т. 2, а.с. 5-20);

-даними протоколу про результати зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж (електронних інформаційних систем) від 04.11.2015 року та стенограми № 885 телефонних розмов об`єкта за номером НОМЕР_2 , яким користується ОСОБА_4 , та DVD-R диск (Т. 2, а.с. 21-26);

-даними копії вироку Надвірнянського рйаонного суду від 20.10.2015 року яким засуджено ОСОБА_6 засуджене за ст. 186 ч.3 КК України до покарнаня у виді 4 роікв похбавленян волі . Ст71 КК УКраїни остаточне покарання 4 роки 4 місяця (Т. 2, а.с. 63-71).

Зазначені докази по кримінальному провадженні зібрані відповідно до вимог кримінально - процесуального закону, вони є допустимими, та такими, що в їх сукупності безпосередньо вказують на вчинення обвинуваченим діяння, інкримінованого йому стороною обвинувачення, відповідають письмовим доказам у кримінальному провадженні.

Таким чином, оцінюючи в сукупності здобуті докази, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України, суд дійшов висновку про доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті.

Наведені докази, є належними, допустимими і достовірними, повністю узгоджуються між собою і у своїй сукупності є достатніми для прийняття рішення про винуватість обвинуваченого.
Дії ОСОБА_4 за ч. 3 ст. 186 КК України які виразились у відкритому викраденні чужого майна (грабіжі), вчиненому повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднаному із насильством яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, поєднаному із проникненням у житло, кваліфіковані вірно.

Висновок суду про доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення та правильність кваліфікації його дій сторонами не оспорюються.

Відповідно до статей 50, 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушеннь. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації покарання має бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі покарання мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують та обтяжують.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_4 покарання суд враховує ступінь тяжкість вчиненного кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до особливо тяжких злочинів, обставини вчинення кримінального правопорушення, його роль у вчинені кримінального правопорушення, наслідки які настали, поведінку потерпілої, особу обвинуваченого, який раніше судимий, та вчинив кримінальне правопорушення в період непогашеної та не знятої судимості, його вік, що має постійне місце проживання, працює по тимчасових заробіткам, що на обліку у лікаря психіатра та наркологічному кабінеті не перебуває, його поведінку до і після вчинення кримінального правопорушення, відношення до вчиненного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до ст. 66 КК України обставинами, що пом`якшують вину обвинуваченого суд визнає щире каяття у вчиненному, оскільки обвинувачений повністю визнає свою вину, щиро розкаявся перед судом та в суді давав послідовні визнавальні показання, прагне виправити ситуацію та активне сприяня у розкритті злочину, оскільки обвинувачений добровільно брав участь у слідчих діях.

При цьому суд виключає з обвинувачення обставину, яка обтяжує покарання обвинуваченого, а саме рецидив злочину, оскільки відповідно до абзацу 2 п. 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 4 червня 2010 року № 7 «Про практику застосування судами кримінального законодавства про повторність, сукупність і рецидив злочинів та їх правові наслідки», якщо повторність злочинів, яка передбачена у статті чи частині статті Особливої частини КК України, як ознака злочину, що впливає на його кваліфікацію, то за змістом ч. 4 ст. 67 КК України, як повторність, так і рецидив злочинів суд не може ще раз враховувати при призначенні покарання як обставину, що його обтяжує. Так як ОСОБА_4 раніше був засуджений за злочини проти власності, кваліфікуюча ознака повторність охоплюється ч. 3 ст. 186 КК України, то рецидив, як обтяжуюча обставина злочину виключається.
Враховуючи викладене в сукупності, а також обставини справи, вік, особу та стан здоров`я обвинуваченого, тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, його наслідки, дані про особу обвинуваченого, а також те, що обвинувачений вчинив аналогічний злочин проти власності на шлях виправлення не став, належних висновків не зробив та знову вчинив кримінальне правопорушення, та думку потерпілої відносно покарання, яка просить обрати не суворе покарання та обрати покарання не пов`язане з позбавленням волі, суд дійшов висновку про призначення покарання в межах санкції статті за цей вид кримінального правопорушення (ч. 3 ст. 186 КК України), передбаченого Особливою частиною КК України, а саме у виді позбавлення волі.
На думку суду дане покарання є необхідним і достатнім для можливого перевиховання обвинуваченого та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, що цілком відповідає тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, а також справедливим щодо досягнення мети покарання.

Вироком Київського районного суду м. Одеси від 11.12.2019 обвинувачеий ОСОБА_4 засуджений за ч. 4 ст. 187 КК України та йому призначено покарання у виді 8 років 2 місяців позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна.Строк відбуття покарання обвинуваченому ОСОБА_4 вирішено рахувати з моменту фактичного взяття під варту, тобто з 05.11.2015. На підставі абз. 1 ч. 5 ст. 72 (в редакції Закону від 26.11.2015) зараховано строк попереднього ув`язнення в межах кримінального провадження з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. Призначене ОСОБА_4 покарання вважати відбутим, у зв`язку із чим звільненний в залі суду. Вирок набрав законної сили 11.02.2020 (Т. 2, а.с. 63-71).
Оскільки обвинувачений ОСОБА_4 вчинив злочин, описаний в цьому вироку, до постановлення вироку Київського районного суду м. Одеси від 11.12.2019, остаточне покарання обвинуваченому ОСОБА_4 слід визначити у відповідності із ч. 1, ч. 4 ст. 70 КК України.

Питання речових доказів слід вирішити, керуючись правилами, викладеними в ст. 100 КПК України.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 100, 127, 129, 174, 370, 374 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України та призначити покарання 4 (чотири) роки позбавлення волі.

На підставі ч. 1, ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання за даним вироком більш суворим покаранням за вироком Київського районного суду м. Одеси від 11.12.2019 остаточно визначити обвинуваченому ОСОБА_4 покарання у виді 8 років 2 місяців позбавлення волі конфіскацією всього належного йому майна.
Строк відбуття покарання обвинуваченому ОСОБА_4 обчислювати з часу його затримання, тобто з 05.11.2015 по вироку Київського районного суду м. Одеси від 11.12.2019, зарахувавши відповідно до вимог ч. 5 ст. 72 КК України у строк відбуття покарання попереднє ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
В строк відбування покарання остаточно призначеного за даним вироком зарахувати покарання повністю відбуте за вироком Київського районного суду м. Одеси від 11.12.2019.
Призначене ОСОБА_4 покарання за даним вироком вважати повністю відбутим.

Речовий доказ: матеріали кримінального провадження № 0000132 від 19.03.2015 зберігати при матеріалах кримінального провадження № 0000458 від 31.08.2016.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.
Вирок суду може бути оскаржений до Івано-Франківського апеляційного суду через Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченим з часу отримання копії вироку.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1